Справа № 372/3938/20
Провадження 4-с-35/20
ухвала

Іменем України

27 листопада 2020 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Висоцькій Г.В.

при секретарі Ковшобі А.К.,

за участю боржника ОСОБА_1 , представника боржника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Обухів Київської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на незаконні дії державного виконавця та зобов`язання скасувати неправомірні постанови,

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернувся до суду із скаргою, в якій просить визнати незаконними та скасувати постанову про стягнення витрат на проведення виконавчих дій та постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження. В обґрунтування своїх вимог зазначив наступне. На виконання в Обухівському міськрайонному ВДВС ЦМРУ Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 26852623 про зобов`язання ОСОБА_1 привести земельну ділянку № НОМЕР_1 , що перебуває в оренді човново-стоянкового кооперативу «Риф» в м. Українка у попередній стан, що існував до моменту її забудови, відкрите на підставі виконавчого листа № 2-826/08, виданого на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 26.09.2008 року. Про дане рішення боржнику було відомо та він виконав його самостійно, добровільно демонтував елінг ще влітку 2010 року та привів земельну ділянку у попередній стан. Боржник мав намір здійснити відчуження свого нерухомого майна, однак дізнався про арешт на все майно, накладений ще в 2011 році ВДВС Обухівського РУЮ.30.10.2020 року в ході ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження було встановлено, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження була винесена 20 квітня 2011 року в межах суми звернення стягнення 50680 грн.00 коп. На думку державного виконавця борний був зобов`язаний сплатити 50000 грн. витрат на проведення виконавчих та 680 грн. виконавчого збору. До моменту ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження боржнику не було відомо про існування даних постанов. Державним виконавцем не було організовано і вжито будь-яких дій для переведення земельної ділянки у попередній стан та відсутні будь-які докази про витрати державного виконавця в даному виконавчому провадженні.

В судовому засідання представник заявника та заявник свою скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представник Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань до суду не надав.

Суд, дослідивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Відповідно достатті 11 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на момент винесення постанови, державний виконавець зобов`язаний вживати заходів щодо примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.25 Закону України«Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮ № 512/5 від 02.04.2012 року, зареєстрованого в М, 02.04.2012 року № 489/20802 під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами. Постанова підписується виконавцем та скріплюється печаткою. Постанова складається у необхідній кількості примірників, один з яких залишається у виконавчому провадженні, а інші надсилаються за належністю. Якщо постанова надсилається у формі електронного документа, вона підписується електронним цифровим підписом.

Відповідно до ч. 5 ст. 25 Закону « Про виконавче провадження», який діяв на момент винесення постанови копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону «Про виконавче провадження», який діяв на момент прийняття постанови, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження ( далі- документи виконавчого провадження) державний виконавець зобовязаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надіслати адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст. 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому листі.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців є однією із засад виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Так, постановою заступника начальника відділу Прізова В.І. від 01.03.2011 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2-826/08 виданого Обухівським районним судом Київської області про зобов`язання ОСОБА_1 знести самовільно збудовану будівлю (споруду) елінг, який розташований на земельній ділянці № НОМЕР_1 в межах земельної ділянки, що перебуває в оренді човново-стоянкового кооперативу «Риф» в м. Українка Обухівського району Київської області.

20.04.2011 року винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 680 грн. 00 коп., постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у сумі 50000 грн. 00 коп. (необхідних для приведення земельної ділянки № НОМЕР_1 у попередній стан до моменту їх забудови) та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, про які заявнику та його представнику стало відомо лише у 2020 році, коли мав намір здійснити відчуження свого нерухомого майна.

При розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження.

Так, виконавець зобов`язаний вживати передбачені ст. 18 Закону «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані згідно ст. 20 Закону сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій .

Фактично боржник, як сторона виконавчого провадження, був позбавлений права брати участь у виконавчому провадженні, сумлінно користуватися усіма наданими йому правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відділ Обухівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області реорганізовано та згідно наказу № 4053/5 від 17.12.2019 року утворено новий Обухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

08.01.2020 року старшим державним виконавцем Василовичем Р.Д. винесено постанову про передачу виконавчого провадження ВП № 26852623, копію якої боржник не отримував.

Так, згідно ст.. 41 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 08.03.2011 р., на дату винесення оскаржуваних постанов) витрати органів державної виконавчої служби, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, які використовуються у порядку ,встановленому КМУ. Згідно ч. 4 та 5 цієї статті кошти виконавчого провадження складаються, зокрема, із стягнутих з боржника витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу ДВС. Зазначена постанова надсилається сторонам не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ними у десятиденний строк.

Жодних дій щодо приведення земельної ділянки № НОМЕР_1 , що перебуває в оренді човново-стоянкового кооперативу «Риф» в м. Українка у попередній стан, що існував до моменту її забудови, державним виконавцем не було організовано і вжито та відсутні будь-які докази про витрати державного виконавця в даному виконавчому провадженні. Разом з тим, ним незаконно винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у сумі 50000 грн. 00 коп.

20.04.2011 року заступником начальника відділу ДВС Обухівського РУЮ Прізовим В.І. в межах ВП №26852623 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, в якій сума звернення стягнення становить 50680 грн. 00 коп. Державний виконавець самостійно визначив суму стягнення. В той час як законом встановлено інший порядок його дій при примусовому виконанні рішення немайнового характеру, а саме: звернення до суду за роз`ясненням рішення в частині попереднього стану земельної ділянки, що існував до моменту її забудови, використання коштів на рахунках Держказначейства, залучення суб`єктів господарювання на проведення робіт і лише потім винесення постанови про покладення цих витрат на боржника.

Таким чином, такими діями порушуються норми закону, і як наслідок майнові права та інтереси ОСОБА_1 .

Обмеження права власності боржника у виконавчому провадженні повинне бути обґрунтованим і не суперечити загальним принципам права, зокрема, щодо реалізації права власності, що закріплені у Конституції України та ЦК України.

У статті 1 Закону імперативно встановлено проведення виконавцем дій на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Отже, накладення під час відкриття виконавчого провадження виконавцем арешту на все майно боржника без його ідентифікації не відповідає вимогам Закону у діючій редакції.

Крім того, накладення арешту на майно заявника, на думку суду - порушує його конституційне право відповідно до ст. 48 Конституції України і право закріплене ЄКПЛ на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до частини 2 статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби усунути порушення і поновити порушене право заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.1, 6, 11, 18, 37, 41, 61, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.447 - 453 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на незаконні дії державного виконавця та зобов`язання скасувати неправомірні постанови задовольнити.

Визнати незаконною постанову про стягнення з ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій, коштів у розмірі 50000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 коп., у виконавчому провадженні № 26852623, винесену 20 квітня 2011 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції Київської області Прізовим В.І.

Визнати незаконною та скасувати постанову про арешт майна ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 26852623, винесену 20 квітня 2011 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції Київської області Прізовим В.І.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги, а особами що не були присутні в судовому засіданні на протязі того часу з дня отримання копії ухвали.

Суддя: