Справа №443/1991/18
Провадження №2/443/530/20
РІШЕННЯ

іменем України

30 листопада 2020 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Виконавчий комітет Облазницької сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом, після смерті спадкодавця - ОСОБА_3 , на земельну частку (пай), розміром 4,13 в умовних кадастрових гектарах, на яку виданий земельний сертифікат ЛВ №134683, згідно Розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 19.03.1997р. №142.

Позовні вимоги мотивує тим, що він звернувся до Жидачівської нотаріальної контори із метою спадкування земельної ділянки (паю), після смерті свого дідуся ОСОБА_3 , і за наслідками такого звернення отримав Постанову нотаріуса про відмову у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку. Для того щоб оформити право на спадщину за законом потрібно наявність оригіналу земельного сертифікату. Однак, на сьогоднішній день такий документ відсутній, оскільки у 2007 році був знищений під час пожежі будинку у селі Махлинець. Стверджує, що від пожежі згоріли всі документи, що знаходились в будинку, власником зазначеного колгоспного двору був дід позивача - ОСОБА_3 , що підтверджується будинковою книгою. Після смерті спадкодавця, залишилась бабуся - ОСОБА_4 , яка у встановленому порядку не успадкувала земельну частку (пай) і померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_4 залишила заповіт на свого сина - ОСОБА_5 , за яким все майно заповіла йому. Однак, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 не успадкувавши вказану земельну ділянку. У ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був ще один син - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та був є батьком позивача. Вказана земельна ділянка, що належала ОСОБА_3 має статус «невитребуваного паю», а плату за неї отримує Виконавчий комітет Облазницької сільської ради. Відтак, позивач змушений звертатися до суду із вказаним позовом з метою захисту майнових прав.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 25.01.2019 року відкрито провадження у справі.

На підстав розпорядження керівника апарату Жидачівського районного суду Львівської області Особи В.М. №598 від 14 серпня 2020 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2020 року головуючим у справі призначено суддю Жидачівського районного суду Львівської області Сливку С.І.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Сливки С.І. від 18 серпня 2020 року справу прийнято до свого провадження та вирішено проводити її розгляд за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 21 жовтня 2020 року справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, подав заву про проведення розгляду справи без його участі, згідно якої не заперечив проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи у судове засідання також не з`явився, подав заяву про проведення розгляду справи без його участі, та не заперечує проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер дід позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , актовий запис №7 (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на земельну частку (пай), розміром 4,13 в умовних кадастрових гектарах, на яку виданий земельний сертифікат ЛВ №134683, згідно Розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 19.03.1997 р. №142.

Цільове призначення вказаної вище земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у розмірі 4,16 га.

Після смерті ОСОБА_3 дружина останнього ОСОБА_4 , у встановленому законом порядку не успадкувала земельну частку (пай), і померла ІНФОРМАЦІЯ_1 про що свідчить свідоцтво про смерть НОМЕР_2 від 1 січня 2006 року (а.с 9).

За життя ОСОБА_4 залишила заповіт, за яким усе своє майно заповіла сину ОСОБА_5 (а.с. 44).

Однак, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 не успадкувавши спірну земельну ділянку, що знаходиться на території Облазницької сільської ради у селі Махлинець.

Факт смерті підтверджується Актовим записом про смерть № 34 від ІНФОРМАЦІЯ_2 зробленим Роздільською селищною радою Миколаївського район Львівської області (а.с.4).

Крім того, батько позивача - ОСОБА_6 також помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що свідчить свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_3 видане Облазницькою сільською радою Жидачівського району (а.с.8).

Відтак, єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є його онук -позивач ОСОБА_1 .

Постаново завідувача Жидачівською державною нотаріальною конторою Матусека В.В. від 20.11.2018 року (а.с.15) ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва після смерті його діда - ОСОБА_3 , у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), що знаходиться на території Облазницької сільської ради, Жидачівського району.

Крім того, приватним нотаріусом Жидачівського нотаріального округу Львівської області Костур О.М. видано свідоцтво про право на спадщину від 10.07.2020р. (а.с.63), згідно якого спадкоємцем на зазначене у цьому свідоцтві майно ОСОБА_4 є її онук - ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із вимогами ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно довідок від 96.09.2018 року та від 06.05.2019 року (а.с. 5, 31) до дня смерті і на день смерті з ОСОБА_3 проживали: дружина ОСОБА_4 , внук ОСОБА_2 та внук ОСОБА_1 .

Матеріалами справи встановлено, що земельнна частка (пай), що знаходиться на території Облазницької сільської ради Жидачівського району Львівської області належала ОСОБА_3 , що підтверджується Витягом із книги реєстрації сертифікатів на право земельну частку (пай), що видається Жидачівською районною адміністрацією по Облазницькій сільській раді, згідно на земельну частку (пай), розміром 4,16 в умовних кадастрових гектарах, виданий земельний сертифікат ЛВ №134683, згідно Розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 19.03.1997р. №142 (а.с.6).

Згідно із ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом щодо згаданої земельної частки (паю), яка належала його дідові - ОСОБА_3 .

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину з-за відсутності у нього правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Відсутність у позивача правовстановлюючого документу на вказану вище земельну ділянку (пай), що належала померлому ОСОБА_3 (спадкове майно), перешкоджає йому в реалізації спадкових прав, зокрема, - оформленню спадщини нотаріусом.

Відтак, враховуючи вище вказане, вимога про визнання за позивачем права власності на земельну частку (пай), розміром 4,13 в умовних кадастрових гектарах, на яку виданий земельний сертифікат ЛВ №134683, згідно Розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 19.03.1997р. №142, підлягає до задоволення.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, враховуючи, що відповідачі позов визнали, дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 315, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом, після смерті спадкодавця - ОСОБА_3 , на земельну частку (пай), розміром 4,13 в умовних кадастрових гектарах, на яку виданий земельний сертифікат ЛВ №134683, згідно Розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 19.03.1997р. №142.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30 листопада 2020 року

Головуючий суддя С.І Сливка