РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/3156/19

02 грудня 2020 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Зберун К.Ф.

за участю:

позивача - не з`явився

представника позивача - не з`явився

відповідача - ОСОБА_1

представника відповідача - не з`явився

третьої особи - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу №564/3156/19 за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Костопільської районної державної адміністрації (м.Костопіль Рівненської області, вул.Незалежності 7) про визначення способу та участі батька у спілкуванні та вихованні дочки

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Костопільської районної державної адміністрації про визначення способу та участі батька у спілкуванні та вихованні дочки.

В обґрунтування позовних вимог, вказує на те, що перебував з відповідачем - ОСОБА_1 у шлюбі з 2013 року, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_3 . Рішенням Костопільського районного суду від 13.05.2013 шлюб між сторонами розірвано, після розірвання шлюбу дочка проживає з матір`ю. позивач бере участь у матеріальному забезпеченні дитини, але не має можливості повноцінно брати участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею, оскільки відповідач чинить йому перешкоди у цьому, а в присутності дитини провокує конфлікти. З приводу такої поведінки ОСОБА_1 позивач звертався до правоохоронних органів. в подальшому розпорядженням голови Костопільської районної державної адміністрації від 01.02.2019 було визначено порядок участі позивача у вихованні дитини та побачень з дитиною. Вважає, що такі заходи не можуть забезпечити його повноцінну участь у вихованні дитини, оскільки є недостатніми. Вказує, що відповідач на ґрунті неприязних відносин з ним зчиняє конфлікти та сварки в присутності дитини під час його побачень з нею, внаслідок чого позивач не може у повній мірі реалізувати свої права на участь у вихованні дитини. Вважає, що слід встановити інший порядок його участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею та без присутності матері дитини. Просить визначити спосіб його участі у спілкуванні та вихованні дочки ОСОБА_3 без присутності матері, надавши дні для зустрічей: кожного вівторка, п`ятниці, неділі кожного місяця з 09:00 год. до 18:00 год; два тижні відпочинку влітку батька з дитиною за погодженням з матір`ю дитини; необмежене спілкування батька з дитиною по телефону.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги. Крім того, позивач пояснив, що у визначені органом опіки та піклуванні дні практично не може нормально бачитись та спілкуватись з дитиною, оскільки присутня під час таких зустрічей відповідач кожен раз провокує конфлікт, неодноразово коли позивач запізнювався на кілька хвилин на зустріч з дитиною у визначені дні, то відповідач повідомляла, що він запізнився і не побачить дитину у зв`язку із цим, а також чинить інші перешкоди нормальному спілкуванню батька з дочкою. В подальшому позивач зазначив, що не заперечує проти зустрічей з дитиною в присутності матері, оскільки існує необхідність налагодження психологічного контакту з дитиною.

Представник відповідача проти позову заперечив.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що не чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною, що дитина сама не бажає позивач, а позивач часто взагалі не приходив у визначені дні на зустріч з дитиною. В подальшому відповідач проти зустрічей батька з дитиною не заперечувала, однак у присутності матері.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Костопільської районної державної адміністрації не забезпечила явку представника в судове засідання, подала до суду лист про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_4 надала показання про те, що позивач рідко бачиться з дитиною, бо постійно зайнятий, часто в присутності дитини та її матері висловлюється нецензурно. Також показала, що на день народження не купив дитині ніякого подарунка.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідка, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 08.11.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис про народження №392.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 13.05.2019 у справі №564/3317/18 шлюб, зареєстрований 07.05.2013 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Розпорядженням голови Костопільської районної державної адміністрації від 01.02.2019 №33 «Про участь батька у вихованні дітей» визначено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні дитини ОСОБА_3 : 1) за попереднім усним (телефонним) погодженням між батьками дитини; 2) необмежене спілкування батька з донькою телефонним зв`язком; 3) у присутності матері дитини у 2-гу і-ту суботу та неділю з 10:00 год до 13:00 год та 26 вересня у день народження батька дитини у місцях помешканнях, приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей.

З листа Служби у справах дітей Костопільської районної державної адміністрації Рівненської області від 10.02.2020 №01-15/128/20 вбачається, що розпорядження голови Костопільської районної державної адміністрації від 01.02.2019 №33 «Про участь батька у вихованні дітей» діяло протягом року з дня набрання законної сили.

Ухвалою слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 25.07.2019 у справі №564/3393/19 задоволено скаргу адвоката Остапенка В.С. на постанову слідчого СВ Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області про закриття кримінального провадження та скасовано постанову слідчого від 07.05.2019 про закриття кримінального провадження по факту нанесення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Листом Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області від 05.11.2019 №12129/212/04-19 ОСОБА_2 повідомлено про те, що його звернення щодо прийняття мір до його колишньої дружини ОСОБА_1 , яка не дає бачитись з донькою розглянуте, з ОСОБА_1 проведено профілактичну бесіду щодо недопущення вчинення протиправних дій.

З листа Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області від 28.01.2020 №658/212/02-2020 вбачається, що протягом 2019 року до Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області надійшло три звернення стосовно неправомірної поведінки громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме 25.06. від ОСОБА_1 по факту неадекватної поведінки ОСОБА_2 та його голосного стукання у двері, 24.11. від ОСОБА_1 по факту її образ нецензурними словами зі сторони ОСОБА_2 та 25.11. від ОСОБА_5 по факту погроз та образ нецензурними словами в телефонному режимі зі сторони ОСОБА_2 . Усі звернення розглянуті відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Під час судового розгляду судом встановлено, що між сторонами існують тривалі напружені, конфліктні відносини, які вочевидь не сприяють позивачу у реалізації можливості регулярно спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні.

Факт наявності конфлікту сторони не заперечували.

Крім того, відповідачка неодноразово чинила перешкоди у спілкуванні батька з дочкою, яка проживає з матір`ю, мотивуючи такі дії поведінкою самого батька дитини.

Разом з тим, позивач не припиняє спроби бачитись з дитиною.

При цьому суд не приймає до уваги надані як стороною позивача так і стороною відповідача ухвалу слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 25.07.2019 у справі №564/3393/19, лист Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області від 05.11.2019 №12129/212/04-19, лист Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області від 28.01.2020 №658/212/02-2020, оскільки факту існування конфлікту жодна із сторін не заперечували, а наявність звернень сторін до правоохоронних органів щодо поведінки один одного жодним чином не впливає на обсяг прав та обов`язків батьків щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Суд враховує, що встановлюючи порядок побачень батька з дочкою слід враховувати інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своєю дочкою.

При цьому, суд також враховує, що право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування малолітньої дитини з батьком відповідає її інтересам.

Однак, проведення зустрічей батька з дитиною без присутності матері може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини, оскільки між позивачем та дитиною відсутній сталий психологічний зв`язок та дитина, враховуючи її вік та тривале проживання з матір`ю, повноцінно не сприймає позивача, як батька.

Для налагодження довірливих відносин між батьком і дитиною необхідний час, протягом якого поступово буде відбуватися налагодження спілкування та формування емоційної прив`язаності дочки до батька і таке спілкування початково має відбуватись у присутності матері дитини.

Відтак, суд дійшов переконливого висновку, що слід встановити періодичні побачення позивача з дочкою, а саме щоп`ятниці з 14:00 год до 17:00 год, та щонеділі з 13:00 год до 18:00 год., які мають відбуватись в присутності матері.

Більше того, оскільки згідно з ч.1 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті) та відповідно до статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини, то не може розцінюватись як обтяжливий обов`язок відповідача узгоджувати свої дії та поведінку з позивачем з метою забезпечення останньому можливості бачитись та спілкуватись з дочкою, що у свою чергу сприятиме налагодженню спілкування та формування емоційної прив`язаності дочки до батька.

Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка міститься у Постанові від 09 листопада 2020 року у справі №753/9433/17, провадження №61-3462св20.

Враховуючи викладене, позов ОСОБА_2 підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 384,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.142, 206, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Костопільської районної державної адміністрації (м.Костопіль Рівненської області, вул.Незалежності 7) про визначення способу та участі батька у спілкуванні та вихованні дочки - задоволити частково.

Визначити наступний спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - періодичні побачення ОСОБА_2 з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме щоп`ятниці з 14:00 год до 17:00 год, та щонеділі з 13:00 год до 18:00 год., які мають відбуватись в присутності матері.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) 384 /триста вісімдесят чотири/ гривні 20 копійок витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення - 02.12.2020.

СуддяВ. В. Левчук