Номер провадження: 22-з/813/344/20
Номер справи місцевого суду: 504/791/14-ц
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

01.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Князюка О.В. розглянувши заяву адвоката Толкачової Оксани Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді Вадовської Л.М. у справі за апеляційною скаргою адвоката Симаченка Євгена Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 серпня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області про визнання недійсним договору дарування, застосування наслідків недійсності правочину, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно,-

встановив:

В провадженні Одеського апеляційного суду знаходиться апеляційна скарга адвоката Симаченка Євгена Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 серпня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області про визнання недійсним договору дарування, застосування наслідків недійсності правочину, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи у жовтні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , виконавчого комітету Южної міської ради Одеської області про визнання договору дарування квартири недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно (т.1 а.с.3-5).

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 серпня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено (т.2 а.с.16-17).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05 листопада 2014 року апеляційну скаргу Симаченка Є.А. в інтересах ОСОБА_1 відхилено, рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 серпня 2014 року залишено без змін (т.2 а.с.51-54).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - Симаченка Є.А. задоволено частково, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 05 листопада 2014 року скасовано і справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.2 а.с.155-157).

Постановою Одеського апеляційного суду від 10 липня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Симаченка Є.А. задоволено частково, рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 серпня 2014 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 з інших підстав (т.3 а.с.136-144).

Постановою Верховного Суду від 16 вересня 2020 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Толкачової О.А. задоволено, постанову Одеського апеляційного суду від 10 липня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.3 а.с.239-245).

13 жовтня 2020 року автоматизованою системою документообігу суду в порядку розподілу справи для її розгляду визначено склад колегії суддів: суддю-доповідача Колеснікова Г.Я., суддів: Ващенко Л.Г., Сєвєрову Є.С. (т.4 а.с.2).

06 листопада 2020 року у зв`язку з перебуванням судді Ващенко Л.Г. на лікарняному здійснено повторний автоматизований розподіл справи та замінено суддю Ващенко Л.Г. на суддю Вадовську Л.М. (т.4 а.с.7).

19 листопада 2020 року адвокат Толкачова О.А. в інтересах ОСОБА_1 подала до апеляційного суду заяву про відвід судді Вадовської Л.М., обґрунтовуючи її тим, що вказана суддя вже приймала участь у розгляді даної справи, що підтверджується ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11 травня 2017 року, тому вважає, що суддя Вадовська Л.М. не може брати участь у розгляді даної справи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.11.2020 року у складі колегії суддів: головуючого Колеснікова Г.Я., суддів - Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С. визнано необґрунтованим заявлений адвокатом Толкачовою Оксаною Анатоліївною в інтересах ОСОБА_1 відвід судді Вадовської Л.М.

Зупинено апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою адвоката Симаченка Євгена Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 серпня 2014 року до вирішення питання про відвід судді.

Передано справу до канцелярії Одеського апеляційного суду для визначення судді в порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України для розгляду питання про відвід, зупинено провадження у справі.

27 листопада 2020 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 листопада 2019 року в Одеському апеляційному суді для вирішення питання про відвід судді Одеського апеляційного суду Вадовської у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області про визнання недійсним договору дарування, застосування наслідків недійсності правочину, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно визначений склад колегії суддів у складі головуючого судді - доповідача Князюка О.В.

Розглянувши заявлене клопотання, суд приходить до висновку про відмову у його задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі.

У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст. 33 ЦПК України (визначення складу суду). Питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи (ч. ч. 1-3, 7, 8 ст. 40 ЦПК України).

Частиною 4 ст.36 ЦПК України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч.3 ст.37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 29 березня 2017 року автоматизованим розподілом справи між суддями було визначено склад колегії суддів: головуючий -ОСОБА_5, судді -Вадовська Л.М., Ващенко Л.Г. (т.2 а.с. 225).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11 травня 2017 року призначено справу до розгляду на 20 червня 2017 року (т.2 а.с. 229).

З журналу судового засідання від 20 червня 2017 року вбачається, що у справі оголошена перерва на 18 липня 2017 року (т.2 а.с. 247-248).

18 вересня 2017 року у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_5 , здійснено повторний автоматизований розподіл справи та визначено новий склад суддів: головуючий Кравець Ю.І., Кононенко Н.А., Сегеда С.М. (т.3 а.с. 29).

Згодом у зв`язку з ліквідацією апеляційного суду Одеської області та утворенням Одеського апеляційного суду 23 січня 2019 року за протоколом автоматизованого розподілу судової справи визначено склад колегії суддів Одеського апеляційного суду: головуючого - суддю Черевка П.М., суддів - Дрішлюка А.І., Драгомерецького М.М. (т.3 а.с. 103).

10 липня 2019 року Одеський апеляційний суд у визначеному складі розглянув справу в апеляційній інстанції, ухваливши постанову (т.3 а.с.135-144).

Перегляд судових рішень в апеляційному порядку закінчується прийняттям постанови. Згідно з ч.1 ст.381 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову.

Отже, під вирішенням справи в суді апеляційної інстанції слід розуміти ухвалення судового рішення у формі постанови, яке ухвалюється судом апеляційної інстанції за наслідком розгляду апеляційної скарги та перегляду рішення або ухвали суду першої інстанції.

При цьому слід зазначити, що ухвали суду апеляційної інстанції, постановлені до початку розгляду справи у суді апеляційної інстанції за результатом перевірки матеріалів поданої апеляційної скарги, не стосуються ні розгляду, ні вирішення справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що ухвала апеляційного суду про закінчення підготовки справи до судового розгляду та призначення розгляду справи не є судовим рішенням, ухваленим по суті спору, а суддя який брав участь у постановленні цієї ухвали не може вважатися суддею, який брав участь у вирішенні справи, оскільки за цією ухвалою суд не здійснив ні розгляду апеляційної скарги, ні перегляду рішення місцевого суду, не вирішував спір по суті справи.

Таким чином, заявниками не наведеного жодного доказу, на підставі якого можна було б зробити висновок про те, що суддя який брав участь у постановленні ухвали Одеського апеляційного суду від 11 травня 2017 року не може вважатися суддею, який брав участь у вирішенні справи, оскільки за цією ухвалою суд не здійснив ні розгляду апеляційної скарги, ні перегляду рішення місцевого суду, не вирішував спір по суті справи.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (п. 45-50 рішення ЄСПЛ у справі «Морель проти Франції»; п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Пескадор Валеро проти Іспанії») або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (п. 40 рішення ЄСПЛ у справі «Лука проти Румунії»), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (п. 44 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»; п. 30 рішення ЄСПЛ у справі «Пабла Кю проти Фінляндії»; п. 96 рішення ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти»).

Європейським судом з прав людини в рішенні по справі «Білуха проти України» (Заява № 33949/02) від 09 листопада 2006 року зазначено, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Згідно практики ЄСПЛ, несприятлива позиція суду з питань права сама по собі не породжує сумнівів в неупередженості (Castillo Algar 44). Сумніви мають бути засновані на фактичних обставинах; неприпустимими є гіпотези про можливий розвиток подій (Bulut).

Враховуючи наведене і приймаючи до уваги, що заявник обґрунтовує свою заяву про упередженість та необ`єктивність судді на припущеннях, які не можуть бути підставою для відводу судді, а дійсних обставин для задоволення відводу або самовідводу не встановлено, жодних інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність підстав для відводу суддів Заїкіна А.П. заявником не наведено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені підстави для відводу судді не ґрунтуються на законі, є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 36, 40 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

У задоволені заяви адвоката Толкачової Оксани Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді Вадовської Л.М. у справі у справі за апеляційною скаргою адвоката Симаченка Євгена Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 серпня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області про визнання недійсним договору дарування, застосування наслідків недійсності правочину, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Князюк