Справа №488/1232/19
Провадження № 22-ц/812/1881/20
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 грудня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 вересня 2020 року, постановлену головуючим суддею Лазаревою Г.М., дата складання повного тексту незазначена, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - служба у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, орган опіки та піклування Мирнопільської сільської ради Арцизького району Одеської області, залучений до участі у справі - орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком,-

В С Т А Н О В И В

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини з батьком.

Ухвалами Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 травня та 30 жовтня 2019 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимого щодо предмету спору залучено Службу у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради та Орган опіки та піклування Мирнопільської сільської ради Арцизького району Одеської області.

Наступною ухвалою того ж суду від 14 вересня 2020 року матеріали даної цивільної справи передано за підсудністю до Арцизького районного суду Одеської області.

В апеляційній скарзі позивач посилаючись на те, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому просив оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

Так, вирішуючи питання про передачу справи на розгляд Арцизькому районному суду Одеської області, суд першої інстанції посилався на довідку відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України Миколаївської області від 05 квітня 2019 року, згідно з якою відповідач зареєстрованою чи знятою з реєстрації в Миколаївській області не значиться. Однак з такою позицією він не погоджується з огляду на те, що у проваджені Корабельного районного суду м. Миколаєва перебувала справа за позовом ОСОБА_2 до нього про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, де вказувала фактичну адресу проживання АДРЕСА_1 . Ухвалюючи рішення у даній справі, суд підтвердив відсутність порушень правил підсудності.

Більш того, відділ обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України Миколаївської області не володіє даними, що ОСОБА_2 проживаючи у м. Миколаєві, 06 грудня 2011 року зареєструвала шлюб у Корабельному відділ ДРАЦС ММУЮ з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у пологовому будинку №5 народила дочку ОСОБА_4 , з якою спочатку проживали за адресою АДРЕСА_2 , а потім по АДРЕСА_1 , а з 30 квітня 2014 року працює на ТОВ «Аргон». Тому посилання на інформацію цього відділу є безпідставними.

Крім того, відповідно до акту обстеження умов проживання сімї ОСОБА_2 від 07 травня 2019 року за адресою: АДРЕСА_3 ніхто не проживає; згідно даних протоколу допиту ОСОБА_2 від 06 грудня 2019 року по кримінальному провадженню №0002785 встановлено, що вона проживає у м. Запоріжжя, при цьому відмовилася надавати фактичну адресу проживання; в рамках цієї справи надавала договір оренди житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином останнім відомим місцем проживання гр. ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 .

Зважаючи на таке, оскаржувана ухвала є незаконною та повинна бути скасована.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просила залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року до участі у справі залучено орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради.

Згідно із п. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним положенням ухвала суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що на час відкриття провадження за даною позовною заявою місце реєстрації відповідачки відоме не було та встановлено під час підготовчого засідання, тому провадження було відкрито з порушенням правил підсудності, встановленої ч.1 ст. 27 ЦПК України. А відтак, позов, у відповідності до територіальної підсудності, повинен розглядатись Арцизським районним судом Одеської області.

З таким висновком колегія суддів апеляційного суду погоджується у повному обсязі.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Параграфом 3 ЦПК України визначені правила територіальної юрисдикції (підсудності).

Частиною 1 статті 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, позов про визначення місця проживання дитини має пред`являтися за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача, оскільки до таких позовних вимог цивільним процесуальним законом не передбачено ані альтернативної, ані виключної підсудності.

В статтях 28-30 ЦПК України встановлені виключення із загального правила територіальної підсудності. Підсудність за вибором позивача (ст. 28 ЦПК України) надає позивачу право вибору із двох або більшої кількості судів вибрати той суд, в який йому найбільш зручніше пред`явити позов. Альтернативна підсудність встановлена законом для таких категорій справ, в яких позивачі об`єктивно потребують створення їм найбільш сприятливих умов судочинства.

Відповідно до вимог ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_1 звертаючись у березні 2019 року до суду з позовом до ОСОБА_2 , зазначив останнє відоме місце проживання останньої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4).

Одночасно з прийняттям позовної заяви до розгляду та відкриттям провадження у справі 28 березня 2019 року Корабельним районним судом м. Миколаєва надіслано запит до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області щодо зареєстрованого місця проживання відповідача ОСОБА_2 ( а.с.40,41).

Відповідно до відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області, які надійшли до суду 15 квітня 2019 року, ОСОБА_2 станом на 05 квітня 2019 року зареєстровано/знятою з реєстрації не значиться (а.с.41).

З копії довідки про реєстрацію місця проживання особи №171, виданої 07 травня 2019 року виконавчим комітетом Мирнопільської сільською радою Арцизького району Одеської області, наданої до суду представником відповідача вбачається, що ОСОБА_2 з 26 жовтня 1999 року по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.81).

Із аналізу наданих документів, видно, що на час подання позову відповідач ОСОБА_2 була і є зареєстрованою за вищевказаною адресою у Одеській області.

Згідно з ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч.2 ст.31 ЦПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Отже, справу за позовом про визначення місця проживання дитини не прийнято судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, як це передбачено у ч.2 ст. 31 ЦПК України.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що провадження у даній справі було відкрито з порушенням правил підсудності, а не в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, а тому норми ч. 2 ст.31 ЦПК України не підлягають застосуванню під час розгляду даної апеляційної скарги.

Тобто, суд першої інстанції допустив порушення правил підсудності при відкритті провадження у даній справі, а не в процесі її розгляду виникли обставини, які вплинули на підсудність справи.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку, що провадження у справі було відкрите з порушенням правил підсудності, а тому цивільну справу необхідно направити на розгляд за зареєстрованим місцем проживання відповідача до Арцизького районного суду Одеської області

Посилання в апеляційній скарзі на те, що підтвердженням відсутності порушень правил підсудності є рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва у цивільній справі №488/3582/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що для даної категорії справ цивільним процесуальним законодавством визначено правила альтернативної підсудності, тоді як для позовів про визначенням місця проживання дитина - правила загальної підсудності за ч.1 ст.27 ЦПК України.

Щодо доводів апеляційної скарги про хибність посилань суду першої інстанції на дані Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області, згідно з якими відповідачка зареєстрована чи знятою з реєстрації у Миколаївській області не значиться, адже такі не володіють даними, що ОСОБА_2 проживає в м. Миколаєві колегія суддів не приймає до уваги.

Так, реєстрації проживання або перебування фізичних осіб на території України регулюється Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру».

Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; документ, до якого вносяться відомості про місце перебування, - довідка про звернення за захистом в Україні; довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання особи;

Згідно з п. 1 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ від 02 березня 2016 року № 207 (далі - Правила), ці Правила визначають механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів.

Відповідно до п.3,7,9 Правил реєстрація/ зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.

Враховуючи наведене, законодавством чітко встановлений порядок реєстрації, як місця проживання, так і місця перебування фізичної особи на території України, яке вимагає обов`язкового внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи.

Отже, факт постійного проживання ОСОБА_3 без реєстрації у встановленому законом порядку не є належним підтвердженням такого проживання чи перебування особи в розумінні ч.9 ст.28 ЦПК України, оскільки законодавцем передбачено не просто проживання чи перебування особи, а таке повинно бути зареєстроване у встановленому законом порядку.

В той же час, факт не проживання ОСОБА_2 за місцем її постійної реєстрації не є підставою для відмови у розгляді (передачі) справи за встановленою законодавством підсудністю.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять достатнього обґрунтування, що могло би стати підставою для скасування ухвали і постановлення нової, а тому, дослідивши матеріали справи та надавши їм належну правову оцінку, колегія суддів доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 вересня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 01 грудня 2020 року.