Дата документу 30.11.2020
Справа № 501/860/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Сукачова Євгена Сергійовича про забезпечення морської вимоги у вигляді арешту морського судна

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2020 року представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокат Сукачов Євген Сергійович звернувся до канцелярії Іллічівського міського суду Одеської області із заявою про забезпечення морської вимоги у вигляді арешту морського судна, згідно якої просить суд:

- накласти арешт на судно INA-LOTTE (IMO 9574030), яке знаходиться на території Морського порту Чорноморськ (68001, Одеська область, м.Чорноморськ, вул.Праці 6);

- запропонувати Компанії БЛУМЕНТАЛ ЙМК ГМБХ унд КО КГ (BLUMENTHAL JMK GMBH&CoKG) внести на депозитний рахунок суду суму в розмірі морської вимоги, з метою найскорішого зняття арешту з судна для продовження його господарської діяльності;

- заборонити Капітану Морського порту Чорноморськ оформлювати і надавати дозвіл на виїзд судна INA-LOTTE (IMO 9574030),

- ухвалу про арешт судна INA-LOTTE (IMO 9574030) направити для негайного виконання Капітану Морського порту Чорноморськ (68001, Одеська область, м.Чорноморьк, вул.Праці 6), Чорноморській філії ДП «Адміністрація морських портів України» (68001, Одеська область, м.Чорноморськ, вул.Праці 6), Чорноморському міському відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області (68004, Одеська область, м.Чорноморськ, вул.Віталія Шума 21).

Заява мотивована тим, що в акваторії морського порту Чорноморськ перебуває судно INA-LOTTE (ІМО95744030). Відповідно до роздруківки із міжнародної бази даних суден EQUASIS комерційним менеджером судна INA-LOTTE (ІМО 9574030) є компанія BLUMENTHAL JMK GMBH&Co KG (118-12 Пальмайлє, м. Гамбург, Німеччина, 22767) (далі - Боржник).

В тлумаченнях національного законодавства України та норм міжнародного права, компанія BLUMENTHAL JMK GMBH&Co KG (118-12 Пальмайлє, м. Гамбург, Німеччина, 22767) є судновласником судна INA-LOTTE (ІМО 9574030).

Заявник вказує в заяві, що 04.09.2014 року ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_4 ) уклав договір про виконання моряком трудових обов`язків на посаді старшого механіка на судні ANNA-МЕТА, ІМО: 9514406, прапор - Ліберія на строк 5 місяців +/- 1 місяць на вимогу власника.

Комерційним менеджером судна ANNA-МЕТА, ІМО: 9514406 із листопада 2010 року є Компанія БЛУМЕНТАЛ ЙМК ГМБХ унд КО КГ (BLUMENTHAL JMK GMBH&Co KG) (118-12 Пальмайлє, м. Гамбург, Німеччина, 22767), відповідно до інформації із міжнародної бази даних суден EQUASIS.

Під час виконання трудових обов`язків на Судні 15.02.2015 року, Моряк помер. На момент смерті Моряка Судно перебувало у м.Шанхай, Китайська Народна Республіка.

Встановлено, що причиною смерті Моряка є коронарна атеросклеротична хвороба серця, що підтверджується Довідкою про смерть, що було видана Генеральним консульством України в м.Шанхай, КНР, 02.06.2015 за №61514/36-547-618.

Київським районним судом м.Одеси 07.05.2018 року відкрито провадження по судовій справі JY 520/4947/18 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до компанії АХТЕ ЕЛЬБСТАР ШИФФАРТСГЕС (ACHTE ELB STAR SCHIFF AHRTSGES), компанії БЛУМЕНТАЛ ЙМК ГМБХ унд КО КГ (BLUMENTHAL JMK GMBH&Co KG), компанії ПРОФІТ МЕРІТАЙМ ЛІМІТЕД (PROFIT MARITIME LIMITED), компанії ГАРД C.A. (GARD S.A.) про відшкодування шкоди завданої смертю фізичної особи.

Представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_5 в заяві стверджує, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить, або унеможливить виконання рішення суду, тому звернувся до суду з відповідною заявою.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2020 року заява розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 13 березня 2020 року заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Сукачова Євгена Сергійовича про забезпечення морської вимоги у вигляді арешту морського судна повернуто заявнику.

30 березня 2020 року представником заявників адвокатом Сукачовим Є.С. до апеляційного суду надіслано апеляційну скаргу на ухвалу суду від 13 березня 2020 року про скасування зазначеної ухвали.

Постановою Одеського апеляційного суду від 05 листопада 2020 року апеляційну скаргу адвоката Сукачова Є.С. задоволено частково, ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 13 березня 2020 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заява про забезпечення морської вимоги розглядається судом без учасників справи відповідно до статті 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК).

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із тим, що розгляд заяви здійснювався судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, Суд доходить до висновку, що заява про забезпечення морської вимоги у вигляді арешту морського судна не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на момент подачі заяви до суду в акваторії морського порту Чорноморськ перебувало судно INA-LOTTE (ІМО95744030). Відповідно до роздруківки із міжнародної бази даних суден EQUASIS комерційним менеджером судна INA-LOTTE (ІМО 9574030) є компанія BLUMENTHAL JMK GMBH&Co KG (118-12 Пальмайлє, м. Гамбург, Німеччина, 22767) (далі - Боржник) (а.с.9-22).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Шанхай, Китайська Народна Республіка, що підтверджується копією довідки про смерть (а.с.8). Причиною смерті Моряка є коронарна атеросклеротична хвороба серця.

Київським районним судом м.Одеси 07.05.2018 року відкрито провадження по судовій справі JY 520/4947/18 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до компанії АХТЕ ЕЛЬБСТАР ШИФФАРТСГЕС (ACHTE ELB STAR SCHIFF AHRTSGES), компанії БЛУМЕНТАЛ ЙМК ГМБХ унд КО КГ (BLUMENTHAL JMK GMBH&Co KG), компанії ПРОФІТ МЕРІТАЙМ ЛІМІТЕД (PROFIT MARITIME LIMITED), компанії ГАРД C.A. (GARD S.A.) про відшкодування шкоди завданої смертю фізичної особи (а.с.32-33).

Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, позивача, за захистом яких від звернувся або має звернутися до суду (ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.152 ЦПК України, заява про арешт морського судна подається за місцезнаходженням порту реєстрації судна або за місцезнаходженням морського порту, в якому судно знаходиться або до якого прямує, незалежно від того, чи має такий суд юрисдикцію щодо розгляду по суті справи щодо морської вимоги, яка є підставою для арешту.

Згідно із ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову у вигляді арешту на морське судно розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження після її подання без повідомлення особи, яка подала заяву, та особи, яка є відповідальною за морською вимогою.

Згідно ст.42 Кодексу торговельного мореплавства України, судно може бути арештоване тільки на морські вимоги. Морська вимога - це вимога, що виникає з права власності та інших майнових прав на судно, будівництво судна, управління, експлуатацію або комерційне використання судна, заставу судна чи здійснення заходів, пов`язаних з рятуванням судна, а саме вимога у зв`язку з:

1) заподіянням шкоди в результаті втрати або пошкодження майна у зв`язку з експлуатацією судна;

2) заподіянням шкоди в результаті позбавлення життя або ушкодження здоров`я на суші або на воді у прямому зв`язку з експлуатацією судна;

3) заподіянням шкоди навколишньому природному середовищу;

4) винагородою, що належить за здійснення рятувальних заходів або виконання вимог будь-яких договорів про рятування;

5) компенсацією та іншими сумами, що належать за усунення або спробу усунення загрози заподіяння шкоди, за вжиття запобіжних заходів чи здійснення аналогічних операцій;

6) підняттям, віддаленням або знищенням судна, що стало уламками, чи його вантажу та викликаними цим витратами;

7) будь-яким договором використання або фрахтування судна;

8) будь-яким договором перевезення вантажу або пасажирів на судні;

9) втратою чи пошкодженням вантажу, включаючи багаж, під час перевезення або у зв`язку з ним;

10) загальною аварією;

11) лоцманським проведенням та сплатою лоцманських зборів;

12) буксируванням;

13) постачанням продуктів харчування, матеріалів, палива, запасів, обладнання, включаючи контейнери, для експлуатації судна або утримання його;

14) будівництвом, ремонтом, перебудовою або переобладнанням судна;

15) зборами в порту, каналі та інших судноплавних водах, а також у доці;

16) заробітною платою та іншими коштами, що належать капітану, членам командного складу та іншим членам екіпажу у зв`язку з виконанням ними своїх службових обов`язків на борту судна, включаючи витрати на репатріацію і внески за соціальним страхуванням, що сплачуються від їх імені;

17) дисбурсменськими витратами, які здійснюються щодо судна капітаном, власником, фрахтувальником або агентом;

18) страховою премією, включаючи внески за взаємне страхування, що сплачуються стосовно судна його власником або фрахтувальником за бербоут-чартером;

19) будь-якою комісійною, брокерською або агентською винагородою, що сплачується стосовно судна його власником або фрахтувальником за бербоут-чартером;

20) будь-яким спором про право власності на судно або володіння ним;

21) будь-яким спором між двома або кількома власниками судна щодо використання судна і розподілу прибутку;

22) заставою судна;

23) будь-яким спором, що виникає з договору купівлі-продажу судна.

Відповідно до ст.43 Кодексу торговельного мореплавства України, судно, стосовно якого виникли морські вимоги, може бути арештовано тільки за наявності хоча б однієї з таких умов:

а) вимога входить до категорії привілейованих вимог згідно з пунктами 1, 2, 3-5 і 7 статті 359 цього Кодексу;

б) вимога грунтується на зареєстрованій заставі судна;

в) вимога стосується права власності на судно або володіння ним;

г) вимога, не зазначена у підпунктах "а", "б" і "в" цієї статті, але якщо особа, якій судно належить на праві власності на час виникнення вимоги, несе відповідальність за цією вимогою і є його власником на момент початку процедури, пов`язаної з арештом судна;

- фрахтувальник судна за бербоут-чартером несе відповідальність за цією вимогою і є фрахтувальником судна за бербоут-чартером або власником його на момент початку процедури, пов`язаної з арештом судна.

Будь-яке судно або судна можуть бути арештовані, якщо на момент початку процедури, пов`язаної з арештом судна або суден, вони перебувають у власності особи, яка несе відповідальність за морською вимогою і яка на час виникнення вимоги була власником судна, стосовно якого морська вимога виникла, або фрахтувальником такого судна за бербоут-чартером, тайм-чартером або рейсовим чартером.

Це правило не застосовується до вимог про право власності на судно чи володіння ним.

Арешт у торговельному мореплавстві це примусове затримання судна або вантажу на підставі рішення суду (Hill, 1985). При цьому, якщо арешт вантажу здебільшого здійснюється у звичайному цивільно-правовому порядку, то арешт такої категорії майна, як морські судна, у більшості країн має специфічні особливості. Це зумовлене рядом факторів, зокрема, значною вартістю суден, їх здатністю самостійно пересуватися у просторі та переходити з однієї юрисдикції до іншої, та, нарешті, тим, що затримання судна навіть на незначний час може спричинити його власникові та/або його законному держателю значних збитків.

Вивчивши заяву про забезпечення морської вимоги, суд доходить до висновку, що заявником необґрунтовано співмірність вартості судна, щодо якого вимагається арешт, простій судна і розмір вимог, які є підставою для заявлення вимоги.

Також, заявником не не зазначено розмір зустрічного забезпечення з метою можливості застосування судом щодо заявника заходів, спрямованих на забезпечення інтересів судновласника, які можуть постраждати від необґрунтованого арешту, не зазначено вартість судна, та його простою, яка є на думку суду значно вищою.

Отже, вартість судна, його простою як майнових наслідків арешту судна не є відповідним розміру вимог про відшкодування шкоди.

Крім того, заявником в заяві не доведено та не надано до матеріалів справи доказів, що смерть ОСОБА_3 пов`язана з експлуатацією судна, адже з доданих до заяви матеріалів вбачається, що смерть ОСОБА_3 настала внаслідок коронарної атеросклеротичної хвороби серця та не пов`язана з експлуатацією судна, відсутній причинно-наслідковий зв`язок.

Інші боргові зобов`язання не підтверджені будь-якими доказами.

Відповідно до п.п.5, 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмету спору.

При цьому, згідно роз`яснень, які містяться в п.4 вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, виходячи зі змісту вищенаведених положень законодавства та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в контексті вимог даної заяви, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з`ясувати яким чином обраний позивачем захід забезпечення позову буде захищати його права під час розгляду справи та у разі можливого задоволення позову до набрання рішенням законної сили.

Натомість, у поданій заяві про забезпечення позову на обґрунтування необхідності застосування у даному випадку саме такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на судно, представник заявників зазначає, що є ризик неявки відповідача до вирішення спору по суті, та в подальшому буде ухилятись від виконання судового рішення, що буде порушенням прав позивачі і ускладнить у майбутньому розгляд справи

Разом з тим, представником заявників не надано жодних доказів на підтвердження імовірності невиконання рішення суду відповідачем по справі, не наведено жодних ризиків.

Також судом враховано, що право приватної власності особи захищається не лише нормами національного законодавства, але і ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення державою вимог ст.1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Тобто, зважаючи на те, що позивач у заяві про забезпечення позову належним чином не надав доказів на підтвердження імовірності невиконання в подальшому рішення суду відповідачем по справі та не обґрунтував наявність саме реальної загрози істотного ускладнення чи унеможливлення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд вважає, що задоволення заяви про забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб призведе до порушення вимог ч.3 ст.150 ЦПК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки вид забезпечення позову, обраний позивачем, в даному випадку не буде співмірним із заявленими позовними вимогами, а також не буде дотримано вимог про пропорційність втручання у право на мирне володіння майном визначеним цілям.

Відповідно до Постановіи ВС №6-846цс16 вказано, що саме лише посилання на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення не є достатньою підставою для задоволення заяви.

Аналогічні позиції викладені а постановах ВС від 21.11.2018 по справі №752/6255/18 від 14.08.2019.

Таким чином, суд доходить до висновку, що заява про забезпечення морської вимоги не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.149-154, 260 ЦПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_5 про забезпечення морської вимоги, у вигляді арешту морського судна відмовити повністю.

Копію ухвали направити сторонам по справі.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня проголошення ухвали, або отримання її копії.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко