печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2020 р. Печерський районний суд м. Києва

головуючий суддя Батрин О.В.

секретар судового засідання Шевченко Т.В.,

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога»

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання, розстрочку виконання рішення суду від 10 лютого 2020 року у справі № 757/56793/19-ц,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулась боржник ОСОБА_1 із заявою про розстрочку виконання судового рішення у справі № 757/56793/19-ц про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» заборгованості за кредитним договором в розмірі 15 865, 00 грн., шляхом поетапних виплат, а саме: щомісячним стягненням кредитного боргу у розмірі 20 % щомісячних доходів боржника ОСОБА_1 , які поступають на її банківський рахунок у банківській установі АТ КБ «Приватбанк» до повного погашення кредитного боргу. Крім того ОСОБА_1 у своїй заяві просила скасувати арешт банківських коштів боржника. Як на підставу для розстрочки виконання рішення вказує критичне матеріальне становище з причин безробіття, боржник має статус матері одиначки, яка має на утриманні двох малолітніх дітей та знаходиться у декретній відпустці за дитиною, перебуває на обліку в Управлінні соціальної допомоги як особа, що проживає в малозабезпеченій сім`ї.

Учасники справи до судового засіданні не з`явилися. Боржник ОСОБА_1 у своїй заяві зазначила про розгляд справи за її відсутності у зв`язку з неможливістю прибуття до судового засідання.

Інші сторони до судового засідання не з`явилися, відповідних заяв про розгляд справи за їх відсутності на адресу суду не направили. Тому суд розглянув справу за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконані провадження» роз`яснено, що при вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення, наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Розстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду сплати загальної суми боргу частинами. Надання розстрочки судом полягає у визначенні розміру щомісячних платежів з метою погашення всієї суми боргу, визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку сплати останнього платежу на підставі розстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо розстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; суми щомісячного платежу, наявність яких має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування та сума щомісячних платежів знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання розстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Судом встановлено, що рішенням суду від 10 лютого 2020 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» заборгованість у розмірі 13 944 грн. та 1 921 грн. судового збору (а.с. 24-25).

На підставі рішення суду видано виконавчий лист від 30.04.2020, який пред`явлено до виконання. Виконавче провадження відкрито та 05.06.2020 року винесено постанову про арешт банківських коштів боржника.

Посилання боржника як на підставу для розстрочки виконання рішення суду критичне матеріальне становище з причини безробіття, не можуть бути підставою для задоволення вказаної заяви, оскільки припинення цих обставин залежить від волі боржника.

Наявність двох малолітніх дітей та перебування у декретній відпустці за доглядом за дитиною, знаходження на обліку в Управлінні соціальної допомоги як особа, що проживає в малозабезпеченій сім`ї, також не є тими обставинами, що унеможливлюють виконання рішення суду, оскільки за наявності таких обставин боржник може отримувати соціальну допомогу від держави, з якої здійснювати погашення боргу.

Крім цього, докази, на які боржник посилається у своїй заяві як на підставу розстрочки виконання судового рішення, суду не надано.

Боржник жодних дій не вчиняє для отримання доходу, за рахунок якого можливе стягнення для погашення боргу, що суд розцінює як ухилення боржника від виконання рішення суду, а не наявність виключних обставин, що зумовлюють необхідність розстрочки рішення суду.

Вимога боржника про скасування арешту банківських коштів, що накладено постановою державного виконавця від 05.06.2020 в рамках виконавчого провадження № 62240116, також задоволенню не підлягає, оскільки дане питання регламентується Розділом VII Цивільно-процесуального кодексу України, згідно з яким, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. 445, 353 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання, розстрочку виконання рішення суду від 10 лютого 2020 року у справі № 757/56793/19-ц та скасування арешту банківських коштів боржника - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Суддя Батрин О.В.