ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________________
Справа № 683/3196/19
Провадження № 22-з/4820/101/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Костенка А.М. (суддя доповідач), Гринчука Р.С., Грох Л.М.

секретар судового засідання Чебан О.М.

з участю: позивача та представника відповідача

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 683/3196/19 за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Лещенко Андрія Вікторовича про стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи, у зв`язку з закриттям провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У грудня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути із ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від всіх видів його доходів на місяць, проте не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку.

Заочним рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 лютого 2020 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з грудня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття та судовий збір в сумі 840 грн.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Версоцкас Саулюс через свого представника адвоката Лещенко А.В. подав апеляційну скаргу на заочне рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 лютого 2020 року.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Лещенко Андрієм Вікторовичем, задоволено частково, заочне рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 лютого 2020 року скасовано, провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей закрито з тих підстав, що даний спір не підлягав розгляду в порядку цивільного судочинства на території України, а має розглядатись компетентним судом Республіки Литва.

Адвокат Лещенко А.В. 21 жовтня 2020 року подав заяву про стягнення з позивача ОСОБА_2 на користь відповідача витрат, пов`язаних з розглядом справи, у зв`язку із закриттям провадження у справі на підставі ч.ч 5,6 ст. 142 ЦПК України, при цьому представник апелянта посилався, що витрати відповідача ОСОБА_1 на правову допомогу у справі в Хмельницькому апеляційному суді відповідно до Договору про надання правової допомоги від 03 червня 2020 року складають 29 560 грн.

Розмір понесених витрат на правничу допомогу підтверджується копією Договору про надання правової допомоги № 01/03/06/20, копією акту здачі-приймання наданих послуг, копією платіжного доручення, детальним описом робіт, виконаних адвокатським об`єднанням.

Тому, адвокат Лещенко А.В.з посиланням на ч. 5 ст. 142 ЦПК України, просив стягнути 29 560 грн витрат на правову допомогу з позивача ОСОБА_2 на користь відповідача.

Дослідивши доводи поданої заяви та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що подана заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 142 ЦПК України - у разі закриття провадження у справі відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених ч. 5 цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі, за умови дотримання відповідною стороною вимог ч. 9 ст. 141 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області з позовом, в якому просила стягнути із ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від всіх видів його доходів на місяць, проте не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, при цьому в позові вона вказала зареєстроване місце проживання ОСОБА_5 : с. Григорівка Старокостянтинівського району та його фактичне проживання: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 12 грудня 2019 року поданий позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі.

Таким чином, суд першої інстанції помилково прийняв до свого провадження та розглянув дану цивільну справу, хоча такий спір не підлягав розгляду в порядку цивільного судочинства на території України, а має розглядатись компетентним судом Республіки Литва, що і стало підставою для закриття апеляційним судом провадження в справі відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

За змістом ч. 5 ст. 142 ЦПК України обов`язковою умовою компенсацію відповідачу, здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, в разі закриття провадження, є необґрунтовані дії позивача.

В своїй постанові від 18 грудня 2019 року в справі 640/1029/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що для відшкодування витрат на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України необхідно встановити факт зловживання позивачем його процесуальними правами, відсутність у сторін спору, відсутність предмету спору, свідоме порушення позивачем правил суб`єктної юрисдикції.

В своїй заяві від 21 жовтня 2020 року про стягнення, здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, представник відповідача адвокат Лещенко А.В. не зазначив та не вказав, які дії позивача при подачі позову і розгляді справи були необґрунтованими, а лише послався на ту обставину, що провадження в справі було закрито.

Крім того, доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції, частиною першою статті 4 ЦПК України. Суд може обмежити реалізацію цього права, зокрема, у порядку, встановленому статтею 44 ЦПК України.

У відповідності до вимог чинного законодавства України позивач ОСОБА_2 мала право подати позов про стягнення із ОСОБА_1 на її користь аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 таким своїм правом скористалася подала даний позов до Старокостянтинівського районного суду, оскільки вважала, що даний спір підсудний саме даному суду, так як відповідач мав зареєстроване місце проживання в с. Григорівка Старокостянтинівського району, що підтверджувалось довідкою сільської ради. Однак суд першої інстанції при відкритті провадження в справі не з`ясував чи підсудна дана справа судам України, що не залежало від волі позивача, яка скористалася своїм правом на звернення до суду.

Таким чином, закриття провадження в справі не підтверджує відсутність спору позивача з відповідачем, відсутність предмета спору чи зловживання позивачем своїми процесуальними правами.

За таких обставин колегія суддів вважає, що стороною відповідача не наведено обставин та не надано на їх підтвердження доказів, які б дали змогу зробити висновок про необґрунтованість дій позивача по справі, що зумовили понесення відповідачем заявлених до стягнення витрат, що в свою чергу виключає можливість для задоволення заяви про їх компенсацію із застосуванням ч.5 ст.142 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 133, 137, 142, 381, 389, 390 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Лещенко Андрія Вікторовича про стягнення з позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з розглядом справи, у зв`язку з закриттям провадження в даній цивільній справі відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повне судове рішення складено 27 листопада 2020 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Л.М. Грох