Постанова

Іменем України

25 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 521/6863/16-ц

провадження № 61-8332 св 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - Одеська міська рада;

третя особа - ОСОБА_2 ;

особа, яка подала апеляційну та касаційну скарги, - ОСОБА_3 ;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_3 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 30 березня 2020 року у складі колегії суддів: Сегеди С. М., Комлевої О. С., Цюри Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Одеської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин та визнання права на спадщину.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2016 року у складі судді Мазун І. А. відкрито провадження та вказану цивільну справу призначено до судового розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позов підсудний Малиновському районному суду м. Одеси, підстави для залишення позовної заяви без руху відповідно до статті 185 ЦПК України відсутні, як і відсутні передбачені статтею 186 ЦПК України підстави для відмови у відкритті провадження у справі.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, з підстав порушення правил територіальної підсудності, 04 грудня 2019 року ОСОБА_3 , особа яка не брала участі у справі, подала до суду апеляційну скаргу.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16 грудня 2019 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2016 року про відкриття провадження у цивільній справі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30 березня 2020 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 закрито. Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин та визнання права на спадщину, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2016 року про відкриття провадження у справі повернуто до Малиновського районного суду м. Одеси для виконання вимог, передбачених пунктом 15.11 частини першої Розділу 13 (Перехідні положення) ЦПК України.

Повертаючи цивільну справу, суд апеляційної інстанції, виходив із того, що ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження у цивільній справі не підлягає оскарженню в апеляційному порядкудо ухвалення рішення суду щодо суті спору й окремо від цього рішення. При цьому суд послався на те, що 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким були внесені зміни до частини першої статті 353 ЦПК України, а саме - виключено положення пункту 8 щодо можливості оскарження окремо від рішення суду ухвал про відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2020 року ОСОБА_3 подаладо Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Одеського апеляційного суду від 30 березня 2020 року, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, й ухвалити нове судове рішення, яким справу передати для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2020 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 521/6863/16-ц з Малиновського районного суду м. Одеси.

У червні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2020 року зазначену справу призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції залишив поза увагою, що як на момент постановлення районним судом ухвали про відкриття провадження, і на момент подання апеляційної скарги, так і на час відкриття апеляційного провадження, діяла редакція статті 353 ЦПК України, пункт 8 частини першої якої передбачав, що окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності. Відповідно до частини четвертої статті 3 ЦПК України, закон, який скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, не має зворотної сили. Відтак, Закон України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ в частині виключення пункту 8 частини першої статті 353 ЦПК зворотної сили не має.

Отже, висновок апеляційного суду про повернення цивільної справи до суду першої інстанції є помилковим.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У липні 2020 року ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу, в якому зазначила, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим. Відтак, підстав для скасування оскаржуваного судового рішення немає, оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судом допущено порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2016 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, з підстав порушення правил територіальної підсудності, 04 грудня 2019 року ОСОБА_3 подала до суду апеляційну скаргу.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16 грудня 2019 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2016 року про відкриття провадження у цивільній справі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30 березня 2020 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 закрито. Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин та визнання права на спадщину, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2016 року про відкриття провадження у справі повернуто до Малиновського районного суду м. Одеси для виконання вимог, передбачених пунктом 15.11 частини першої Розділу 13 (Перехідні положення) ЦПК України.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала апеляційного суду не відповідає.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно з частиною першою статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, право на апеляційне оскарження судових рішень в контексті положень статті 129 Конституції України, статті 17 ЦПК України є складовою права кожного на звернення до суду.

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті другій Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункт 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Судові процедури повинні бути справедливими, а тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи.

Статтею 292 ЦПК України 2004 року, чинного на час постановлення ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2016 року, передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 293 цього Кодексу.

На час подання ОСОБА_3 апеляційної скарги до апеляційного суду набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»

У частині першій статті 353 ЦПК України, в редакції від 03 жовтня 2017 року, наведено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Зокрема, пунктом 8 частини першої статті 353 ЦПК України було передбачено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності.

Встановлено, що ОСОБА_3 04 грудня 2019 року подала апеляційну скаргу на ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі, вважаючи, що вказане судове рішення було ухвалено з порушенням правил підсудності.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За таких обставинах, апеляційний суд ухвалою від 16 грудня 2019 року, приймаючи до уваги положення пункту 8 частини першої статті 353 ЦПК України, правомірно відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2016 року про відкриття провадження у цивільній справі.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Даним Законом було виключено пункт 8 частини першої статті 353 ЦПК України, яким було передбачено право на апеляційне оскарження ухвали суду про відкриття провадження у справі з порушення правил підсудності.

Частина перша статті 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Зокрема, у Рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відтак, апеляційний суд, закриваючи апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , виходячи з того, що можливість оскарження ухвали суду про відкриття провадження у справі виключена Законом України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ, порушив вимоги статті 58 Конституції України та статті 3 ЦПК України, застосувавши ретроспективну (зворотну) дію закону - законодавчого акта, що скасовує право, належне учаснику судового процесу.

Оскільки у заявника право на апеляційне оскарження ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2016 року виникло до 08 лютого 2020 року, то після відкриття апеляційного провадження апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає розгляду апеляційним судом по суті, якщо відсутні інші процесуальні підстави, що перешкоджають провадженню у справі.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає доводи касаційної скарги обґрунтованими, а ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Одеського апеляційного суду від 30 березня 2020 рокускасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович