(2/199/501/20)
27 жовтня 2020 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого - судді Богун О.О.,
за участю секретаря Рудові І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу, -
за неявки учасників справи,-
Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовував тим, що в листопаді 2019 року позивачка вирішила придбати у власність нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 у відповідача, яка належить їй на праві приватної власності.
Після досягнення усної домовленості, 09 вересня 2019 року, з метою її документального закріплення та на забезпечення її виконання, між сторонами було укладено договір завдатку, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В. та зареєстрованого в реєстрі під № 2610. Відповідно до п. 1.1. даного договору сторони в майбутньому, до 10.11.2019 домовилися оформити договір купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1 .
Крім того, відповідно до п.3.1. вказаного договору для підготовки документів, необхідних для укладення основного договору, ОСОБА_1 передала до підписання цього договору завдаток ОСОБА_2 в сумі 50 000 грн. за продаж вищевказаної квартири.
Позивач вважає, що вищевказані грошові кошти не є завдатком, так як попередній договір купівлі-продажу між ними укладений не був, у зв`язку з чим, вказана сума є авансом. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь суму авансу в розмірі 50 000 грн.
Ухвалою від 30 січня 2020 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, надавши до суду заяву з проханням розглядати дану справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час судового розгляду справи була сповіщена належним чином, в порядку передбаченому ч.ч. 8, 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, не надала заяви про розгляд справи за її відсутності, не скористалася правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Так, судом встановлено, що 09 вересня 2019 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В. та зареєстрованого в реєстрі під № 2610.
Відповідно до п. 1.1. даного договору сторони в майбутньому, до 10.11.2019 домовилися оформити договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .
Крім того, відповідно до п.3.1. вказаного договору для підготовки документів, необхідних для укладення основного договору, ОСОБА_1 передала до підписання цього договору завдаток ОСОБА_2 в сумі 50 000 грн. за продаж вищевказаної квартири.
До цього часу сторони договір купівлі-продажу не уклали. Відповідач свій обов`язок так і не виконала, відмовилася від виконання будь-яких зобов`язань, в тому числі і повернути кошти. Тому за захистом своїх порушених прав позивач вимушена була звернутися до суду.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 610, ч. 1 ст.612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частинами 1, 3 ст. 635 ЦК України передбачено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, яке б мало випливати із договору купівлі-продажу квартири, укладеного між сторонами.
Проте, судом встановлено, що договір купівлі-продажу квартири між сторонами укладений не був, а відповідачем грошові кошти не повернуті.
Отже, встановивши, що договір купівлі-продажу квартири, який за своєю формою та змістом відповідав би вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, суд дійшов висновку про те, що передані позивачами відповідачеві грошові суми є авансом, який підлягає поверненню позивачу.
До виниклих правовідносин підлягає застосуванню норма ч. 2 ст. 570 ЦК України, яка встановлює презумпцію авансу. При цьому, суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов`язання незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов`язання, той, хто отримав аванс повинен його повернути.
Отже, встановлення вини будь-кого із сторін, правового значення в даному випадку не має, тоді як визначальним є сам факт отримання грошових коштів, сплачених як аванс, що підтверджено в договорі про отримання коштів.
Вищевказане узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постанові Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13 тав постановах Верховного Суду від 23.01.2019 № 608/2844/14-ц, від 05.02.2020 № 527/91/16-ц.
Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, приймаючи той факт, що суму судового збору відповідно до квитанції (а.с. 1) було сплачено саме позивачем, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь пзивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 768 грн. 40 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 192, 524, 525, 526, 533, 546, 570, 631, 635, 549, 610, 612 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 137, 141, 206, ч. 4 ст. 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (1936 року народження, місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (1981 року народження, місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) аванс у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 (1936 року народження, місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (1981 року народження, місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції яка діє з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Суддя О.О.Богун