Справа №443/1152/19
Провадження №2-о/443/5/20
РІШЕННЯ

іменем України

24 листопада 2020 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючих документів,

за участю:

представника заявниці ОСОБА_2 ,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

ОСОБА_1 (заявниця) подала до суду заяву, заінтересованими особами в якій зазначено Відділ у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру та Жидачівська районна державна адміністрація у Львівській області, в якій просить встановити факт належності ОСОБА_1 свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 25.10.1989 на підставі рішення виконкому Жидачівської районної ради народних депутатів №318 від 19.10.1989, на ім`я ОСОБА_1 та Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 2,1973 га, серія ЛВ №051718, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської райдержадміністрації від 13 травня 2004 року №306, на ім`я ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви заявниця покликається на те, що при зверненні до нотаріуса з приводу укладення договору дарування свого житлового будинку та земельної ділянки їй було відмовлено в оформленні такого договору через розбіжність у написанні її імені у документах: « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_4 ». При зверненні до Жидачівської РДА та до Держгеокадастру у Львівській області з метою виправлення допущених помилок у правовстановлюючих документах їй було відмовлено та рекомендовано звернутися в суд. Встановлення фактів належності цих правовстановлюючих документів необхідно для оформлення договору дарування.

Заінтересовані особи правом на подання відзиву не скористалися.

У судовому засіданні представник заявниці ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримала, покликаючись на викладені в заяві обставини, при цьому уточнивши власне ім`я заявниці, яке помилково у позовній заяві записане як « ОСОБА_4 », а правильно « ОСОБА_4 ». Просить з урахуванням викладеного заяву задовольни.

Представники заінтересованої особи Відділу у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області та Жидачівської районної державної адміністрації у судове засідання не з`явилися, хоч про дату, час і місце судового засідання повідомлені належними чином, про причини неявки суд не повідомив, відтак, в силу приписів пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України, суд розглядає справу за їх відсутності.

Заяв чи клопотань від учасників справи не поступало.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 02.09.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження (а.с.16-17).

Суд, з`ясувавши обставини, на які заявниця посилається як на підставу заявлених вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що заява підлягає задоволенню повністю, виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 04.09.1973 серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, 27.02.1937 зроблено актовий запис №2 про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Після реєстрації шлюбу прізвище дружині змінено на « ОСОБА_7 » (а.с.8).

20.02.1949 ОСОБА_8 зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 (актовий запис №4) і після реєстрації шлюбу її прізвище змінено на « ОСОБА_10 », про що свідчить свідоцтво про одруження серії НОМЕР_2 від 19.07.1955 (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 25.10.1989 на підставі рішення виконкому Жидачівської районної ради депутатів №318 від 19.10.1989, цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами у АДРЕСА_1 належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_1 (а.с.4).

Згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку Серії ЛВ №051718 від 26.01.2005, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 2,1973 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Бережницької сільської ради Жидачівського району Львівської області (а.с.5).

Свідок ОСОБА_11 надала суду показання, за змістом яких ОСОБА_1 є рідною сестрою її батька і її тіткою. Ім`я у тітки « ОСОБА_4 », але в селі її кличуть по різному, у тому числі і « ОСОБА_3 ». Їй відомо, що ОСОБА_1 виділяли земельну ділянку і живе тітка у с.Рогізно Жидачівського району, де має будинок.

Свідок ОСОБА_12 надав суду показання, за змістом яких ОСОБА_1 його тітка і її ім`я « ОСОБА_4 », а не « ОСОБА_3 ».

Зміст правовідносин.

Правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неоднаковим записом у правовстановлюючих документах власного імені заявниці, що ставить під сумнів належність їй правовстановлюючих документів, у зв`язку з чим заявниця позбавлена можливості укласти договір дарування.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України.

Так, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Крім цього, суд застосував норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють правовідносини щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, а саме: встановлення факту родинних відносин та встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Також, окрім застосування до вказаних правовідносин вищезазначених норм, суд зважає на роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 (далі постанова Пленуму ВСУ).

Так, в пункті 1 постанови звернуто увагу на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 12 постанови Пленуму ВСУ при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення заяви.

Суд погоджується з аргументами заявниці, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, у своїй сукупності, є достатніми.

Так, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що правовстановлюючі документи, а саме: свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок АДРЕСА_1 та Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №051718 від 26.01.2005 дійсно належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак видані на ім`я « ОСОБА_1 ». Ці обставини повністю підтверджуються безпосередньо дослідженими судом письмовими доказами та показаннями свідків.

Суд зауважує, що встановлення зазначених фактів породжує для заявниці юридичні наслідки, оскільки усуне перешкоди у розпорядженні належним їй майном, у тому числі дозволить оформити у нотаріуса відповідні договори з цим майном.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд вважає, що заяву слід задовольнити повністю.

Керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268, 293, 294, 315, 319 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 (місце проживання: Львівська область, Жидачівський район, с. Рогізно, паспорт серії НОМЕР_3 від 16.10.2002) про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючих документів задовольнити повністю.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , правовстановлюючих документів свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок АДРЕСА_1 та Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №051718 від 26.01.2005, виданих на ім`я « ОСОБА_1 ».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України складання повного рішення суду відкладено на три дні.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 27 листопада 2020 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів