Ухвала

26 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 501/2211/18

провадження № 61-14423ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 грудня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним вище позовом.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 10 грудня

2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Поділено спільне майно подружжя шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість належної йому 1/2 часток у спільному майні подружжя в розмірі 145 584,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн, судові витрати у розмірі 4 102,90 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 03 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 грудня 2019 року задоволено частково. Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 грудня 2019 року в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 5 000 грн скасовано. У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 в частині стягнення моральної шкоди відмовлено. Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 грудня

2019 року в частині стягнення судових витрат змінено. Стягнуто

з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по

сплаті судового збору у розмірі 1 477,04 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 2 160, грн. У решті рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 грудня 2019 року залишено без змін. Стягнуто

з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 258,76 грн.

28 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 грудня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03 липня 2020 року (надійшла до суду 02 жовтня 2020 року), в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року визнано наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними, касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме запропоновано заявнику надати докази на підтвердження доводів щодоповажності причин пропуску строку на касаційне оскарження або навеси інші підстави

з наданням відповідних доказів, уточнити касаційну скаргу із посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України, сплатити судовий збір за подання касаційної скарги

і надати документи, що підтверджують його сплату або документи, які підтверджують звільнення заявника від сплати. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

17 листопада 2020 року до Верховного Суду на виконання вказаної вище ухвали надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, зокрема, уточнена касаційна скарга, уточнене клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та докази на підтвердження сплати судового збору у розмірі 2 911,68 грн.

Проте, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року вимоги не були виконані у повному обсязі, оскільки заявником у поданій суду уточненій касаційній скарзі не вказано конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, про що було зазначено у вказаній ухвалі суду про залишення касаційної скарги ОСОБА_1 без руху, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Крім того, до уточненого клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке за своїм змістом є аналогічним попередньому, заявником додано документи, зокрема, фотознімки поштових конвертів за трек-номерами: 601, 580, проте з указаних документів неможливо встановити дату їх відправлення та повернення відправнику,

а також хто саме був отримувачем даних поштових відправлень, що позбавляє суд можливості вирішити питання щодо поновлення строку на касаційне оскарження.

Ураховуючи викладене, заявник у відведений судом строк, станом

на 26 листопада 2020 року, ухвалу суду касаційної інстанції від 22 жовтня 2020 року не виконав, що перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження, а тому касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 грудня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 03 липня 2020 року підлягає визнанню неподаною та поверненню заявникові.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 грудня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, відшкодування майнової та моральної шкодивважати неподаною та повернути заявникові.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник