Сквирський районний суд Київської області
Справа № 357/5502/14-ц
Провадження № 2/376/21/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2020 р. Сквирський районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді - Коваленка О.М.,

при секретарях - Кропивлянській С.М., Таранчук В.О.,

представника відповідачів - ОСОБА_14.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хелсі -Фуд», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , Виконавчий комітет Потіївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про визнання права власності на майно та витребування його з чужого незаконного володіння -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позову позивач вказав, що 18.03.2004 року рішенням зборів співвласників майна реорганізованого КСП «Потіївське» було створено Спілку співвласників майна реорганізованого КСП «Потіївське» та затверджено статут спілки, який 22.03.2004 року зареєстровано Потіївською сільською радою.

Відповідно п. 3.1. Статуту спілки до складу спільного майна членів спілки включене майно (майновий комплекс) колишнього КСП «Потіївське», яке члени спілки отримали в результаті розпаювання у часткову власність у зв`язку з припиненням діяльності КСП «Потіївське».

14.03.2005 року відбулися збори співвласників майна КСП «Потіївське», рішенням яких було затверджено перелік майна та передано його індивідуальній групі цілісним майновим комплексом. Вказане рішення було оформлене протоколом № 1 від 14.03.2005 року, а передача майна - актом прийому-передачі майна колишнього КСП «Потіївське» у спільну часткову власність від 15.03.2005 року. Відповідно до акта прийому-передачі від 15.03.2005 року група співвласників отримала спільну власність таке майно:

автомобіль ЗІЛ (інв. № 09-00), автомобіль ЗІЛ (09-09), автомобіль ГАЗ-52 (70-81), причеп ОДАЗ (14-26), причеп ГКБ-219 (09-27), 3 сейфи (304, 305, 306), 2 водонагрівачі (178, 179), суператор (240), візки (290), 2 цистерни (324, 325), цистерна (326), 2 ємкості для молока (140, 141), СТК-5Б змішувач добрив (74), культиватор ППР-5,6 (106), 9 котків водоналивних (112), 30 борон БЗТС-1 (114), розкидач МВІ-6 (128), ваги 300 кг (154), посудомийну машину, центрифугу (373), зернопогрузчик ЗМ-60 (144), культиватор КСП-4 (100), причеп ПТС-40 (120), причеп ПТС-4 (123), автогрейдер ДЗ-994 (65), пневматичний молот (кузня) (194), ковальський вентилятор (185), плуг ПН- 4-35 (93), сівалку ЗСІ-3,6 (108), 24 борони БЗТС-1 (114), сцепка С-11 (115), СК-5 «Нива» (71), трактор ЮМЗ-6 (67), трактор ДТ-75 (62), трактор ЮМЗ-6 (64), ворохоочисну машину (147), мітелку ОГД (86), СК-5 «Нива» (69), автомобілі ГАЗ-3307 (77-17), CA3-3502 (61-28), ваги-30 т. (154), культиватор КРН-4,2 (104), траншею жомову (238), траншею силосну (238), траншею сінажну (239), забор біля складу (248), склад міндобрив (5), кормоцех ф № 2 (41), корівник 4-х рядний (34), корівник 4-х рядний (33), вагову естакаду (206), трансформаторну (36), ветізолятор (35), корівник 4-х рядний (31), пункт штучного осіменіння (37), пропускник (38), кран-балку ручну (39), плуг ПН-4-35 (93), гноєрозкидач (214), 6 доїльних установок (289), молоковоз ГАЗ-53 (77-16), котел опалювальний, майстерню (кузня) (27), свердлильний станок (кузня), газову будку (24), автомобіль ГАЗ-52 (12-07), автомобіль CA3-3257 (62- 82), пектус (147), 33/100 адмінбудинку (51), корівник (30).

У подальшому було виявлено, що частина майна, яке увійшло до Акта приймання-передачі, перейшло в індивідуальну власність 34 співвласникам, а саме: автомобіль ЗІЛ (інв. № 09-00), причеп ОДАЗ (14-26), 3 сейфи (304, 305, 306), 1 водонагрівач, суператор (240), візки (290), культиватор ППР-5,6 (106), посудомийна машину, центрифуга (373), пневматичний молот (кузня) (194), ковальський вентилятор (185), майстерня (кузня) (27), автомобіль CA3-3257 (62-82), 33/100 адмінбудинку (51), котел опалювальний, культиватор КРН-4,2 (104). Всього разом було виключено з акту прийому-передачі від 15.03.2005 року майна в зв`язку з його відсутністю на 136 843,00 гривень. Виключення майна було оформлене актом від 07.03.2008 року.

Всього за актом прийому-передачі від 15.03.2005 року було передано від КСП «Потіївське» до групи співвласників майна на загальну суму 350 334,00 гривень. Таким чином, перехід права власності від КСП «Потіївське» до групи співвласників відбувся 15.05.2005 року на підставі акту прийому-передачі, який у свою чергу засвідчує виникнення права власності у групи співвласників на майно КСП «Потіївське».

Станом на 14.03.2005 року відносини переходу права власності на майно колишніх сільськогосподарських підприємств регулювалось Постановою КМУ № 177 від 28.02.2001 року «Про врегулювання питань щодо забезпечення майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» та листом Міністерства аграрної політики України № 37- 25- 11/3923 від 05.05.2001 року «Щодо порядку видачі, обліку та погашення Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат)».

Відповідно до положень зазначених нормативно - правових актів перехід права власності від колишнього сільськогосподарського підприємства чи підприємства - правонаступника до групи співвласників відбувається в момент передачі майна та оформлення акта приймання - передачі майна.

Аналіз вказаних норм дає підстави стверджувати, що для переходу права власності від колишнього сільськогосподарського підприємства та виникнення права власності у групи співвласників жодних інших документів, окрім, акту приймання - передачі майна, не потрібно.

Перехід права власності від КСП «Потіївське» до групи співвласників відбувся 15.03.2005 року на підставі акту прийому - передачі, що в свою чергу засвідчує виникнення права власності у групи співвласників на майно КСП «Потіївське». Право співвласників на вказане майно посвідчувалось свідоцтвами про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат).

В подальшому, позивач ОСОБА_1 як один з співвласників майна КСП «Потіївське» викупив у групи співвласників майна КСП «Потіївське» їх Свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП «Потіївське» на загальну суму 353 981,00 гривень, як частки у спільній частковій власності.

У зв`язку з чим Потіївською сільською радою ОСОБА_1 було видано свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП «Потіївське» на загальну суму 353 981,00 грн. ОСОБА_1 було викуплено майнових сертифікатів на суму 353 981,00 грн., у той час як всього майна від КСП «Потіївське» було передано на 350 334,00 грн., тобто майнові права ОСОБА_1 на майно КСП «Потіївське» повністю покривали вартість вказаного майна.

Незважаючи на вищезазначене, 02.07.2008 року спілкою громадян-співвласників майна реорганізованого КСП «Потіївське» було вирішено питання про виділення громадянину ОСОБА_5 майна, що вже було передано Загальними зборами у власність групи співвласників майна КСП «Потіївське». Вказане рішення було оформлене протоколом № 7 від 02.07.2008 року.

На підставі протоколу спілки № 7 від 02.07.2008 року Виконавчим комітетом Потіївської сільської ради було прийнято рішення № 41 від 09.07.2008 року, яким задоволено заяву ОСОБА_5 , присвоєно адреси спірному нерухомому майну та визнано право власності на нерухоме майно КСП «Потіївське», на яке до того ОСОБА_1 набув право власності.В подальшому рішення виконкому Потіївської сільської ради № 41 від 09.07.2008 року було визнано незаконним на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 20.09.2011 року. Група співвласників майна КСП «Потіїівське», яка 15.03.2005 року отримала у власність майно за актом прийому-передачі, жодних повноважень щодо розпорядження майном співвласників спілці співвласників не передавала.

Відповідно до п. 16 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств (Наказ Мінагрополітики № 62 від 14.03.2001 року). Який діяв на момент прийняття спілкою рішення (02.07.2008 року), визначення конкретного майна для виділення окремому власнику чи групі власників майнових паїв може бути здійснена за рішенням зборів співвласників у передбачені порядком способи. Таким чином, законодавство не передбачало можливість зборів співвласників делегувати іншим особам свої повноваження щодо вирішення питання про виділ в натурі майна.

Спілка громадян-співвласників майна КСП «Потіївське» не була наділена і не могла бути наділена повноваженнями щодо виділу в натурі майна КСП «Потіївське».

З огляду на це, набуття у власність та подальше розпорядження ОСОБА_5 майном, що він отримав у власність за рішенням спілки громадян-співвласників майна КСП «Потіївське» є незаконним.

Після незаконного оформлення права власності на виділене йому майно, ОСОБА_5 почав вчинювати дії, спрямовані на відчуження такого майна. Так, 06.11.2008 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , було укладено договори купівлі-продажу нежитлової будівлі за АДРЕСА_1 (кормоцех, інв. № 41) загальною площею 185,6 кв.м. та нежилої будівлі по АДРЕСА_2 (склад міндобрив, інв. № 5) загальною площею 703,2 кв.м.

В подальшому між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , в межах розгляду цивільної справи № 2-7918, було укладено мирову угоду, відповідно до якої вищенаведене нерухоме майно перейшло на праві власності до ОСОБА_9 . Вказана мирова угода була затверджена ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.12.2008. У подальшому вказану ухвалу було скасовано на підставі ухвали Апеляційного суду Київської області від 06.06.2013 року.

Оскільки ОСОБА_8 не вчиняв дії спрямовані на повернення наведеного майна, таке майно тривалий час знаходилося у користуванні ОСОБА_7 . В подальшому ОСОБА_7 відчужив ОСОБА_2 нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 (кормоцех, інв. № 41) загальною площею 185,6 кв. м. Крім того, ОСОБА_7 відчужив ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кожному по 1/2 частині нежитлової будівлі по АДРЕСА_2 (склад міндобрив, інв. № 5) загальною площею 703,2 кв.м.

Крім того, позивач ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_5 продав решту нерухомого майна на користь ОСОБА_10 , яка в свою чергу продала майно ТОВ «Хелсі Фуд», яке станом на момент подання позовної заяви є власником такого майна.

Станом на момент подання позовної заяви, нормативні акти, що здійснювали регулювання відносин співвласників майна КСП в розрізи права власності втратили чинність на підставі наказу міністерства аграрної політики та продовольства України № 253 від 11.04.2013 року.

Таким чином, за відсутності норм, які регулюють та охороняють право власності співвласників майна колишніх КСП, ОСОБА_1 вважає, що повинні застосуватись норми цивільного законодавства, що регулюють захист права власності на майно.

Як вище було зазначено, вартість майна, що була передана співвласникам майна КСП «Потіївське» є нижчою за вартість майнових прав ОСОБА_1 на вказане майно, а відтак позивач фактично є єдиним власником майна КСП.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнаються іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вже зазначалось вище, ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ТОВ «Хелси - Фуд» незаконно володіють майном, право власності на яке належить ОСОБА_1 , а відтак, є всі підстави вважати, що вказані особи не визнають права власності ОСОБА_1 на його майно.

В позові зазначено, що ОСОБА_2 , ТОВ «Хелсі Фуд», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не визнають право власності ОСОБА_1 на майно, що було незаконно передано ОСОБА_5 на підставі скасованого рішення № 41 Потіївської сільської ради та спілки співвласників колишнього КСП «Потіївськке», а відтак, просить суд з урахуванням уточнених позовних вимог:

1.Визнати недійсним рішення загальних зборів спілки громадян-співвласників майна реорганізованого КСП «Потіївське» в частині п. 1 «Про виділення ОСОБА_5 майна в натурі згідно його заяви», оформлене Протоколом №7 від 02.07.2008.

2.Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) право власності на нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 (кормоцех, інв. №41) загальною площею 185,6 кв.м.

3.Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) право власності на нежитлову будівлю по АДРЕСА_2 (склад міндобрив, інв. №5) загальною площею 703,2 кв.м.

4.Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) право власності на будівлю літ. А (пропускник і вагова) по АДРЕСА_4 загальною площею 292,8 кв.м.

5.Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) право власності на нежитлову будівлю (корівник 2-х рядний, інв. №30) по АДРЕСА_5 загальною площею 924,7 кв.м.

6.Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) право власності на будівлю літ. Б (пункт штучного осіменіння, інв. №37) по АДРЕСА_5 загальною площею 103,8 кв.м.

7.Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) право власності на будівлю літ. В (трансформаторна, інв. № 36) по АДРЕСА_5 загальною площею 24,1 кв.м.

8.Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) право власності на нежитлову будівлю літ. Д (Ветізолятор, інв. №35) по АДРЕСА_5 загальною площею 315,0 кв.м.

9.Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: НОМЕР_2 , АДРЕСА_5 ) право власності на нежитлову будівлю літ. Ж (корівник 4-х рядний, корівник 4-х рядний, інв. №33, 34) АДРЕСА_6 загальною площею 3533,4 кв.м.

10.Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_7 ) право власності на нежитлову будівлю літ. З (корівник 4-х рядний, інв. № 31) по АДРЕСА_5 загальною площею 874,6 кв.м.

11.Витребувати на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) з незаконного володіння ОСОБА_5 автомобіль ЗІЛ (09-09), автомобіль ГАЗ-52 (70-81), причеп ГКБ-219 (09-27) водонагрівач (179), 3 цистерни (324, 325, 326), 2 ємкості для молока (140, 141), СТК-5Б змішувач добрив (74), 9 котків водоналивних (112), 30 борон БЗТС-1 (114), розкидач МВІ-6 (128), ваги 300 кг (154), зернопогрузчик ЗМ-60 (144), причеп ПТС-40 (120), причеп ПТС-4 (123), автогрейдер ДЗ-994 (65), плуг ПН- 4-35 (93), сівалку ЗСІ-3,6 (108), 24 борони БЗТС-1 (114), сцепка С-11 (115), СК-5 «Нива» (71), трактор ЮМЗ-6 (67), трактор ДТ-75 (62), трактор ЮМЗ-6 (64), ворохоочисну машину (147), мітелку ОГД (86), СК-5 «Нива» (69), автомобілі ГАЗ-3307 (77-17), CA3-3502 (61-28), ваги-30 т. (154), культиватор КРН-4,2 (104), траншею жомову (238), траншею силосну (238), траншею сінажну (239), забор біля складу (248), кран-балку ручну (39), плуг ПН-4-35 (93), гноєрозкидач (214), 6 доїльних установок (289), молоковоз ГАЗ-53 (77-16), свердлильний станок (кузня), газову будку (24), автомобіль ГАЗ-52 (12-07), пектус (145).

12.Витребувати на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) з володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Хелсі Фуд» (09184, вул. Пролетарській. 19, с. Потіївка, Білоцерківський р-н Київської області загальною площею 292. 8 кв.м., нежитлову будівлю (корівник 2-х рядний, інв. №30) по АДРЕСА_5 загальною площею 924,7 кв.м., будівлю літ.Б (пункт штучного осіменіння, інв. №37) по АДРЕСА_5 загальною площею 103,8 кв.м., будівлю літ. В (трансформаторна, інв. №36) по АДРЕСА_5 загальною площею 24,1 кв.м., нежитлову будівлю літ. Д (Ветізолятор, інв. №35) по АДРЕСА_5 загальною площею 315,0 кв.м., нежитлову будівлю літ. Ж (корівник 4-х рядний, корівник 4-х рядний, інв. №33, 34) по АДРЕСА_6 загальною площею 3533,4 кв.м., нежитлову будівлю літ. З (корівник 4-х рядний, інв. №31) по АДРЕСА_5 загальною площею 874,6 кв.м.

13.Витребувати на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) з володіння ОСОБА_2 нежитлову будівлю № НОМЕР_3 , по АДРЕСА_5 (кормоцех, інв. № НОМЕР_4 ) загальною площею 185,6 кв.м. (Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 26502713 від 26.11.2015).

14.Витребувати на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) з володіння ОСОБА_3 1/2 частину нежитлової будівлі по АДРЕСА_5 (склад міндобрив, інв. №5) загальною площею 703,2 кв.м.

15.Витребувати на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) з володіння ОСОБА_4 1/2 частину нежитлової будівлі по АДРЕСА_5 (склад міндобрив, інв. №5) загальною площею 703,2 кв.м.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового засідання, скористався своїм правом приймати участь у судовому засіданні через свого представника.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_11 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та надав пояснення аналогічні викладені в позові.

Інший представник позивача - ОСОБА_12 в судове засідання не з`явився, надав до канцелярії суду письмові пояснення в яких зазначив наступне.

Питання про виділення майнових паїв в натурі врегульовано Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Указом Президента України «Про заходи щодо забезпечення майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» № 62/2001 від 29.01.2001, Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки», Наказом Міністерства аграрної політики України № 62 від 11.03.2001 «Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств (далі - Порядок).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності.

Згідно з ч. 1 ст. 358 ЦК України та п.п. 9, 16 Порядку, виділення із складу пайового фонду майна в натурі окремими власниками за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється згідно із затвердженою загальними зборами власників майнових паїв структурою пайового фонду та не інакше, як на підставі рішення зборів власників майнових паїв. (Ухвала Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.06.2011 у справі № 6-7273св11).

18.03.2004 року рішенням зборів співвласників майна реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства «Потіївське» було створено спілку громадян-співвласників майна реорганізованого КСП «Потіївське» та затверджено статут спілки.

Статут спілки громадян-співвласників майна реорганізованого КСП «Потіївське» було зареєстровано Потіївською сільською радою Білоцерківського району Київської області 22.03.2004 року.

14.03.2005 відбулися збори співвласників КСП «Потіївське». На вказаних зборах був затверджених перелік майна, яке передається групі співвласників цілісним майновим комплексом. Зазначена обставина підтверджується протоколом № 1 від 14.03.2005 та актом прийому-передачі майна колишнього КСП «Потіївське» у спільну часткову власність від 15.03.2005, у якому зазначено перелік цього майна.

Згідно з протоколом № 1 від 14.03.2005 рішенням зборів співвласників майна КСП «Потіївське» було затверджено перелік майна КСП «Потіївське» та передано його індивідуальній групі осіб.

Актом приймання-передачі від 15.03.2005 було передано групі співвласників, в тому числі і позивачеві ОСОБА_1 , у спільну часткову власність, відповідно до акту таке майно: автомобіль ЗІЛ (інв. № 09-00), автомобіль ЗІЛ (09-09), автомобіль ГАЗ-52 (70-81), прицеп ОДАЗ (14-26), прицеп ГКБ-219 (09-27), 3 сейфи (304, 305, 306), 2 водонагрівачі (178, 179), суператор (240), візки (290), 2 цистерни (324, 325), цистерна (326), 2 ємкості для молока (140, 141), СТК-5Б змішувач добрив (74), культиватор ППР-5,6 (106), 9 котків водоналивних (112), 30 борон БЗТС-1 (114), розкидач МВІ-6 (128), ваги 300 кг (154), посудомийна машину, центрифуга (373), зернопогрузчик ЗМ-60 (144), культиватор КСП-4 (100), прицеп ПТС-40 (120), прицеп ПТС-4 (123), автогрейдер ДЗ-994 (65), пневматичний молот (кузня) (194), ковальський вентилятор (185), плуг ПН-4-35 (93), сівалка ЗСІ-3,6 (108), 24 борони БЗТС-1 (114), сцепка С-11 (115), СК-5 «Нива» (71), трактор ЮМЗ-6 (67), трактор ДТ-75 (62), трактор ЮМЗ-6 (64), ворохоочисна машина (147), мітелка ОГД (86), СК-5 «Нива» (69), ГАЗ-3307 (77-17), САЗ-3502 (61-28), вага-30 т. (154), культиватор КРН-4,2 (104), траншея жомова (238), траншея силосна (238), траншея сінажна (239), забор біля складу (248), склад міндобрив (5), кормоцех ф № 2 (41), корівник 4-х рядний (34), корівник 4-х рядний (33), вагова естакада (206), трансформаторна (36), ветізолятор (35), корівник 4-х рядний (31), пункт штучного осіменіння (37), пропускник (38), кран-балка ручна (39), плуг ПН-4-35 (93), гноєрозкидач (214), 6 доїльних установок (289), молоковоз ГАЗ-53 (77-16), котел опалювальний, майстерня (кузня) (27), свердлильний станок (кузня), газова будка (24), автомобіль ГАЗ-52 (12-07), автомобіль САЗ-3257 (62-82), пектус (147), 33/100 адмінбудинку (51), корівник (30).

За таких обставин тридцять чотири співвласники майна отримали його в індивідуальну власність, а НОМЕР_5 осіб передали майно у користування ОСОБА_1 .

За положеннями Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» та п. 6 Листа Міністерства аграрної політики № 37-25-11/3923 від 05.05.2001 «Щодо порядку видачі, обліку та погашення Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат)» перехід права власності від КСП чи підприємства-правонаступника до групи співвласників відбувається в момент передачі майна та оформлення акта приймання-передачі майна.

Наведене свідчить про те, що 127 осіб набули право власності на виділене їм майно у власність зі складу пайового фонду майно.

Оскільки вказане майно вже виділене в натурі конкретним особам, то право Спілки громадян-співвласників майна КСП «Потіївське» на розпорядження цим майном припинилося.

Зазначені обставини були встановлені рішенням Апеляційного суду Київської області від 20.09.2011, яке набрало законної сили.

Після цього ОСОБА_1 , як співвласником раніше виділеного в натурі вищевказаного майна, було придбано у решти співвласників вищевказаного майна на загальну суму 353 981,00 гривень, що підтверджується договорами купівлі-продажу майнових паїв та актами приймання-передачі майна.

Спір щодо майна, яке було виділене та передане тридцяти чотирьом співвласникам в індивідуальну власність, а 127 співвласникам у спільну власність міг і може виникнути лише між цим співвласниками. Треті особи, а саме члени колишнього КСП «Потіївське», яким це майно не виділялося, а також особи, які не були членами колишнього КСП «Потіївське», не можуть пред`являти вимоги щодо спірного майна, оскільки не є співвласниками такого майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже немає необхідності доводити обставини, які встановлені рішення Апеляційного суду Київської області від 20.09.2011, яке набрало законної сили.

Також, відповідно до п.16 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств (наказ Мінагрополітики №62 від 14.03.2001), який діяв на момент прийняття спілкою рішення (02.07.2008), визначення конкретного майна для виділення окремому власнику чи групі власників майнових паїв може бути здійснене за рішенням зборів співвласників у передбачені порядком способи.

Таким чином, законодавство не передбачало можливість зборів співвласників делегувати іншим особам свої повноваження щодо вирішення питання про виділ в натурі майна.

Враховуючи вищенаведене, спілка співвласників майна КСП «Потіївське» не була наділена і не могла бути наділена повноваженнями щодо виділу в натурі майна співвласникам майна КСП «Потіївське».

Однак, 02.07.2008 спілка громадян-співвласників майна КСП «Потіївське» прийняла рішення про виділення громадянину України ОСОБА_5 рухомого та нерухомого майна, до складу якого входило і вищезазначене спірне майно. Дане рішення було оформлене протоколом № 7 від 02.07.2008.

На підставі аналізу протоколу № 7 від 02.07.2008 спілки громадян-співвласників майна КСП «Потіївське» та акту прийому-передачі від 15.03.2005 з доповненням від 07.03.2008, встановлено, що майно, передане спілкою громадян-співвласників майна КСП «Потіївське» на підставі протоколу № 7 від 02.07.2008 ОСОБА_5 є ідентичним з майном, що було передане групі співвласників на підставі акту прийому-передачі від 15.03.2005, серед яких був і позивач ОСОБА_1 та який викупив майнові паї у співвласників.

За таких обставин, твердження позивача про незаконність виділення ОСОБА_5 майна спілкою громадян-співвласників майна КСП «Потіївське» від 02.07.2008 є встановленим, що також підтверджує, що спірне майно з власності ОСОБА_1 вийшло без відповідної правової підстави.

Щодо визнання права власності за ОСОБА_1 на об`єкти рухомого та нерухомого майна КСП «Потіївське» слід зазначити таке.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.07.2011 та Рішенням Апеляційного суду Київської області від 20.09.2011 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , виконавчого комітету Потіївської сільської ради, КП Київської обласної ради «Білоцерківське МБТІ», ТОВ «Хелсі-Фуд», спілки громадян-співвласників майна реорганізованого КСП «Потіївське», ОСОБА_7 про визнання недійсними рішення виконкому, зобов`язання вчинити певні дії та визнання права власності встановлено наступні обставини:

14.03.2005 року відбулися збори співвласників майна КСП «Потіївське». На вказаних зборах було затверджено перелік майна, яке передається групі співвласників цілісним майновим комплексом. Зазначена обставина підтверджується протоколом № 1 від 14.03.2005 року та актом прийому-передачі бувшого КСП «Потїівське» у спільну часткову власність від 15.03.2005 року, в якому зазначено перелік цього майна. 34 співвласники майна отримали його в індивідуальну власність, 127 осіб передали майно у користування ОСОБА_1 , а згодом продали, що підтверджується договором № 1 від 13.03.2008 року. Наведене свідчить про те, що 127 осіб набули право власності на виділене їм у власність зі складу пайового фонду майно та розпорядилися ним. Однак, не звертаючи уваги на ці обставини та зазначені положення закону, суд вважав обґрунтованим виділення спілкою ОСОБА_5 того ж самого майна, зокрема об`єктів нерухомості, які були виділені в натурі групі із 161 особи, в яку входив і ОСОБА_1 , хоча вказане майно вже виділене в натурі конкретним особам, а тому право спілки на розпорядження цим майном припинилось.».

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 14.10.2013 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.01.2014 у цивільній справі № 1003/19266/12 встановлено: «…14 березня 2005 року відбулися збори співвласників майна КСП «Потіївське», на яких затверджено перелік майна, яке передається групі співвласників цілісним майновим комплексом, що підтверджується доданими витягом з протоколу № 1 від 14 березня 2005 року та актом прийому-передачі майна колишнього КСП «Потіївське» у спільну часткову власність від 15 березня 2005 року, в якому зазначено перелік цього майна. Однак, починаючи з 2005 року зазначені особи не здійснили оформлення свого права власності на спірне майно у встановленому законом порядку».

Отже і цими рішеннями було встановлено факт набуття права власності на спірні об`єкти рухомого та нерухомого майна, однак вказано на не оформлення права власності, а тобто не отримання титулу власника.

Отже обставини того, що ОСОБА_1 набув право власності на спірне майно були встановлені рішеннями судів, а відтак, повторному доказуванню не підлягають.

Водночас після отримання у власність спірного майна ОСОБА_1 , з метою подальшої державної реєстрації права власності на отримане нерухоме майно, 09.04.2008 та 19.05.2008 звернувся до виконавчого комітету Потіївської сільської ради із заявою про присвоєння Потіївською сільською радою поштових адрес нерухомому майну.

Однак, незаконними рішеннями Потіївської сільської ради від 09.04.2008 року та 19.05.2008 року було відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 , чим було створено перешкоди у подальшому процесі державної реєстрації права власності на вказане нерухоме майно, а саме позбавлено можливості позивача - ОСОБА_1 здійснити технічну інвентаризацію майна та отримати свідоцтво на право власності на вказане майно.

Відповідно до п. 8.1. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно та інших речових прав, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 157/6445 від 18.02.2002, оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачою свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно органами місцевого самоврядування фізичним та юридичним особам на підставі документів, установлених законодавством, які підтверджують право власності на об`єкти нерухомого майна. До заяви про оформлення права власності на нерухоме майно додаються матеріали технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна.

Згідно з п. 3.1. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України за № 582/5773 від 10.07.2001, технічній інвентаризації підлягають об`єкти всіх форм власності, розташовані на земельних ділянках (за окремими поштовими адресами).

Системний аналіз вказаних норм свідчить про те, що проведенню інвентаризації нерухомого майна передує присвоєння об`єктам нерухомого майна поштових адрес, що здійснюється органами місцевого самоврядування відповідно до обсягу їх повноважень, передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування».

За таких обставин безпідставна відмова Потїівської сільської ради про присвоєння поштових адрес нерухомому майну від 09.04.2008 та 19.05.2008 незаконне виділення майна, належного ОСОБА_1 , у власність ОСОБА_5 спілкою громадян-співвласників майна КСП «Потіївське» від 02.07.2008 та незаконне визнання Потіївською сільською радою права власності на спірне майно за ОСОБА_5 і присвоєння поштових адрес нерухомому майну за заявою ОСОБА_5 , позбавили можливості ОСОБА_1 оформити титул власника нерухомого майна. Проте ОСОБА_1 залишався й надалі законним власником спірного рухомого та нерухомого майна, оскільки набув на нього право власності в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло на момент такого набуття. Крім того, слід звернути увагу, що позивачем, після отримання відмови про присвоєння адреси спірному нерухомому майну та, у зв`язку з чим, неможливості отримання титулу власника, вчинялись дії направлені на відновлення свого порушеного права та реєстрацію нерухомості.

Так, 14.07.2008 приватний підприємець - ОСОБА_1 заявляв позов до Комунального підприємства Київської обласної ради «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на нежитлові будівлі, з яким звертався до Господарського суду Київської області.

Рішенням виконавчого комітету Потіївської сільської ради Київського району № 41 від 09.07.2008 «Про визнання права власності на нежитлові будівлі, що знаходяться на території сільської ради і передані у власність ОСОБА_5 » було присвоєно поштову адресу і незаконно визнано право власності на об`єкти нерухомого майна за ОСОБА_5 . У переліку майна, окрім іншого, зазначене майно, яке є предметом спору в даній справі.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.08.2008 до участі в справі, залучено в якості третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5 .

Господарський суд Київської області дійшов висновку, що оскільки на час розгляду справи щодо спірного майна виконавчим комітетом Потіївської сільської ради прийнято рішення, за яким відповідачу доручено оформити право власності, в тому числі на спірне майно, за фізичною особою - громадянином ОСОБА_5 , тому рішення по даному спору зачіпатиме його права та охоронювані законом інтереси, і останній повинен бути стороною - відповідачем у даній справі.

Разом з тим в силу вимог статей 1, 21 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час постановлення ухвали) сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути юридичні особи та громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності. Тобто фізична особа не може бути стороною у справі, за виключенням випадків коли вона звертається до господарського суду як кредитор з заявою у справу про банкрутство та за захистом порушених корпоративних прав.

На цій підставі ухвалою Господарського суду Київської області від 27.10.2008 провадження у справі було припинено та скасовано заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою Господарського суду Київської області від 18.07.2008, а саме скасовано заборону Комунальному підприємству Київської обласної ради «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» до закінчення розгляду справи по суті та набрання рішенням суду законної сили здійснювати реєстрацію права власності на нежитлові будівлі, що знаходяться у селі Потіївка, Білоцерківського району, Київської області (територія колишнього КСП «Потіївське», ферма №2), а саме:

нежитлова будівля - склад міндобрив, (інвентарний номер 5);

- нежитлова будівля - кормоцех ферми № 2, (інв. номер 41), літ. Д по АДРЕСА_5 ;

- нежитлова будівля - корівник 4-х рядний, (інв. номер 34); літ. Є по АДРЕСА_5 ;

- нежитлова будівля - корівник 4 -х рядний, (інв. номер 33); літ. Ж по АДРЕСА_5 ;

- нежитлова будівля - трансформаторна, (інв. номер 36); літ. Б по АДРЕСА_5 ;

- нежитлова будівля - ветізолятор, (інв. номер 35);

- нежитлова будівля - корівник 4-х рядний, (інв. номер 31);

- нежитлова будівля - пункт штучного осіменіння, (інв. номер 37); літ. Д по АДРЕСА_5 ,

- нежитлова будівля - пропускник, (інв. номер 38);

- нежитлову будівлю - корівник, (інв. номер 30), що знаходиться на території Потіївської сільської ради Білоцерківського району Київської області (території колишнього КСП «Потіївське» біля кладовища).

13.01.2009 постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду, ухвала Господарського суду Київської області від 27.10.2008 була скасована, як така, що порушувала права позивача.

Заважаючи на вищевикладене, а також те, що спірне майно після скасування заходів забезпечення позову та припинення провадження у справі було вперше зареєстроване за ОСОБА_5 та одразу ж відчужувалося на користь фізичних осіб, підстав для розгляду спору в Господарському суді Київської області не стало. У зв`язку з цим ОСОБА_1 в кінці грудня 2008 року звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою про відновлення порушених майнових прав.

Крім того, вироком Сквирського районного суду Київської області від 18.03.2020 у кримінальному провадженні № 376/1992/15-к обвинувачений ОСОБА_13 був визнаний винним та засуджений до покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 364 КК України.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 37 Постанови пленуму ВССУ від 07.02.2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Враховуючи те, що наявність суб`єктивного права ОСОБА_1 на спірне майно не підтверджується відповідними доказами, а саме свідоцтвами про право власності на нерухоме майно, які він не зміг отримати в зв`язку з безпідставною відмовою виконавчого комітету Потіївської сільської ради та незаконним виділенням ОСОБА_5 майна, власником якого був ОСОБА_1 , а також враховуючи факт, що відповідачі не визнають право власності ОСОБА_1 на спірне майно, вважаю за необхідне захистити права ОСОБА_1 шляхом визнання за ним права власності на спірні об`єкти рухомого та нерухомого майна.

Твердження представника відповідачів про те, що ОСОБА_1 ніколи не мав права власності на спірне майно, а був власником майнового паю на майно пайового фонду КСП «Потіївське» спростовується обставинами, встановленими рішеннями Апеляційного суду Київської області від 20.09.2011 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.07.2011 та наявними у справі доказами.

Щодо витребування на користь ОСОБА_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 , ТОВ «Хелсі Фуд», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 рухомого та нерухомого майна, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Спірне майно вибуло з володіння ОСОБА_1 не з його волі, а саме на підставі незаконного виділення майна ОСОБА_1 ОСОБА_5 спілкою громадян-співвласників майна КСП «Потіївське» від 02.07.2008 та визнання виконавчим комітетом Потіївської сільської ради права власності на спірне майно за ОСОБА_5 на підставі рішення № 41.

Згідно зі ст.388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

В матеріалах справи наявні докази того, що ОСОБА_5 продав на користь ОСОБА_8 нежилу будівлю по АДРЕСА_1 (колишній кормоцех, інв. № 41) загальною площею 185,6 кв. м. та нежилу будівлю по АДРЕСА_2 (склад міндобрив, інв. № 5) загальною площею 703,2 кв. м., що в свою чергу не оспорюється відповідачами.

11.12.2008 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було постановлено ухвалу в справі № 2-7918 про затвердження мирової угоди між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Відповідно до вказаної ухвали право власності на нежилу будівлю по АДРЕСА_1 (колишній кормоцех, інв. № 41) загальною площею 185,6 кв.м. та нежилу будівлю по АДРЕСА_2 (склад міндобрив, інв. № 5) загальною площею 703,2 кв.м. перейшло від ОСОБА_8 до ОСОБА_7 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_8 перед ОСОБА_7 .

Ухвалою Апеляційного суду Київської області було скасовано ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.12.2008.

Однак, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_8 не було вчинено жодних дій, спрямованих на повернення майна, переданого ОСОБА_7 на підставі ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.12.2008.

У подальшому ОСОБА_7 відчужив зазначене вище майно на користь третіх осіб. Вказане підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 504 288 99 від 21.12.2015 року та № 504 287 92 від 21.12.2015 року.

Так, 26.11.2015 року між ОСОБА_7 (дарувальник) та ОСОБА_2 (обдарований) було укладено договір дарування 1/2 частки нежитлової будівлі №755, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурменко Наталією Олександрівною та згідно з яким ОСОБА_7 відчужив на користь ОСОБА_2 1/2 частину нежитлової будівлі по АДРЕСА_5 (кормоцех, інв. № 41) загальною площею 185,6 кв. м. (Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 265 027 13 від 26.11.2015 року).

Крім того, 01.12.2015 року між ОСОБА_7 (дарувальник) та ОСОБА_2 (обдарований) було укладено договір дарування 1/2 частки нежитлової будівлі № 778, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурменко Наталією Олександрівною та згідно з яким ОСОБА_7 відчужив на користь ОСОБА_2 Ѕ частину нежитлової будівлі по АДРЕСА_5 (кормоцех, інв. № 41), загальною площею 185,6 кв. м. (Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 266 413 53 від 01.12.2015 року).

Водночас, 18.08.2015 року між ОСОБА_7 (продавець), ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (покупці) було укладено договір купівлі-продажу № 972, який посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Кривеньким Сергієм Анатолійовичем та згідно з яким ОСОБА_7 відчужив на користь ОСОБА_3 Ѕ частину та на користь ОСОБА_4 Ѕ частину нежитлової будівлі по АДРЕСА_5 (склад міндобрив, інв. № 5) загальною площею 703,2 кв. м. (Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 237 585 77 від 18.08.2015 року).

За таких обставин є обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 про витребування з незаконного володіння ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 на праві власності.

Також ОСОБА_5 на користь ОСОБА_10 було відчужено майно, а саме:

Будівля літ. А (пропускник і вагова) по АДРЕСА_4 , загальною площею 292,8 кв. м.;

нежила будівля (корівник 2-х рядний, інв. № 30) по АДРЕСА_5 , загальною площею 924,7 кв. м.;

будівля літ. Б (пункт штучного осіменіння, інв. № 37) по АДРЕСА_8 , загальною площею 103,8 кв. м.;

будівля літ. В (трансформаторна, інв. № 36) по АДРЕСА_9 , загальною площею 24,1 кв. м.;

нежила будівля літ. Д (Ветізолятор, інв. № 35) по АДРЕСА_10 , загальною площею 315,0 кв. м.;

нежила будівля літ. Ж (корівник 4-х рядний, корівник 4-х рядний, інв. № 33, 34)

АДРЕСА_11 загальною площею 874,6 кв. м.

27.12.2008 року ОСОБА_10 відчужила вищезазначене нерухоме майно на користь ТОВ «Хелсі Фуд» на підставі договорів купівлі-продажу.

Станом на момент подання позовної заяви, вищевказане майно знаходилося у володінні ТОВ «Хелсі Фуд», проте враховуючи факт вибуття вказаного майна з права власності ОСОБА_1 не з його волі, представник позивача вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про витребування вказаного майна з незаконного володіння ТОВ «Хелсі Фуд» підлягають задоволенню.

Крім того, ОСОБА_5 отримав у власність на підставі незаконного рішення спілки громадян-співвласників майна КСП «Потіївське» рухоме майно, що також є предметом позовних вимог, а саме: автомобіль ЗІЛ (09-09), автомобіль ГАЗ-52 (70-81), причеп ГКБ-219 (09-27) водонагрівач (179), 3 цистерни (324, 325,326), 2 ємкості для молока (140, 141), СТК-5Б змішувач добрив (74), 9 котків водоналивних (112), 30 борон БЗТС-1 (114), розкидач МВІ-6 (128), ваги 300 кг (154), зернопогрузчик ЗМ-60 (144), причеп ПТС-40 (120), причеп ПТС-4 (123), автогрейдер ДЗ-994 (65), плуг ПН- 4-35 (93), сівалку ЗСІ-3,6 (108), 24 борони БЗТС-1 (114), сцепка С-11 (115), СК-5 «Нива» (71), трактор ЮМЗ-6 (67), трактор ДТ-75 (62), трактор ЮМЗ-6 (64), ворохоочисну машину (147), мітелку ОГД (86), СК-5 «Нива» (69), автомобілі ГАЗ-3307 (77-17), CA3-3502 (61-28), ваги-30 т. (154), культиватор КРН-4,2 (104), траншею жомову (238), траншею силосну (238), траншею сінажну (239), забор біля складу (248), кран-балку ручну (39), плуг ПН-4-35 (93), гноєрозкидач (214), 6 доїльних установок (289), молоковоз ГАЗ-53

(77-16),свердлильний станок (кузня), газову будку (24), автомобіль ГАЗ-52

(12-07), пектус (147).

Враховуючи те, що вказане рухоме майно перебуває у володінні ОСОБА_5 і таке володіння є незаконним, а відтак, позовна вимога ОСОБА_1 про витребування вказаного майна з незаконного володіння ОСОБА_5 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Посилання відповідачів на те, що ОСОБА_1 ніколи не був власником спірного майна, а тому, не має права його витребувати, спростовується обставинами, викладеними в рішенні Апеляційного суду Київської області від 20.09.2011, яке набуло законної сили, де встановлено факт набуття ОСОБА_1 права власності на спірне рухоме та нерухоме майно.

Щодо заявленого клопотання відповідачами про застосування строків позовної давності представник позивача зазначив наступне.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 20.09.2011 було визнано незаконним рішення виконавчого комітету Потіївської сільської ради Київської області від 09.07.2008 року № 41 «Про визнання права власності на нежитлові будівлі, що знаходяться на території сільської ради і передані у власність ОСОБА_5 ». Вказане рішення скасоване не було та набрало законної сили.

У рішенні були встановлені обставини, що підтверджують незаконність виділення та передачі спірного майна ОСОБА_5 .

Тому, саме 20.09.2011 ОСОБА_1 дізнався про встановлений факт незаконного виділення майна ОСОБА_5 , а тому і про порушення його прав як власника майна. Крім того, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 з 2009 року пред`являв позовні заяви, розгляд яких переривав перебіг позовної давності на захист порушених прав ОСОБА_1 .

Водночас, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, практика Європейського суду з прав людино суттєво впливає на змістове наповнення принципів, закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколах до неї. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить три чітких норми:

-перша, викладена в першому реченні п.1, є загальною за своєю природою та закріплює принцип мирного володіння майном;

-друга, що міститься в другому реченні п.1, стосується позбавлення власності та містить умови такого позбавлення;

-третя, викладена в п.2, визнає право держав, серед іншого, здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів.

Ці норми не є окремими, вони пов`язані між собою. Друга та третя стосуються певних випадків, за яких допускається втручання в право на мирне володіння майном. Отже, їх слід тлумачити у світлі загального принципу, викладеного в першій нормі (рішення у справах «Ян та інші проти Німеччини» та Холдинг «Совтрансавто» проти України».

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів».

Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Отже на час подання позовної заяви ОСОБА_1 строк позовної давності не сплинув.

На підставі викладеного, представник позивача ОСОБА_12 просить суд позов ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Хелсі - Фуд» в судове засідання не з`явились, належним чином були повідомлені про час, дату та місце судового засідання, скористалися своїм правом приймати участь у судовому засіданні через свого представника.

Представник вищевказаних відповідачів ОСОБА_14 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала та пояснила наступне.

Відповідачі заперечують проти задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення позивачем строків позовної давності пред`явлення позовних вимог, взаємовиключними позовними вимогами щодо нерухомого майна, відсутності у позивача правовстановлюючих документів на все майно, що витребовується на користь позивача, відсутності доказів на рухоме майно для його витребування, наявністю на час розгляду даної справи судових рішень, що вступили в законну силу, сторонами в справах були позивачем ОСОБА_1 та відповідачі і треті особи, якими відмовлено ОСОБА_1 у визнанні за ним права власності на спірне майно та й витребуванні спірного майна, що є предметом позову в даній справі.

Всі заперечення відповідачів були викладені в багатьох процесуальних заявах з доданням доказів.

Позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У 2003 році було розпайоване майно КСП «Потіївське» між співвласниками майна, жителями с. Потіївка Білоцерківського району Київської області, які отримали свідоцтва про право власності на майновий пай (майновий сертифікат) без виділу в натурі майна відповідно до ч. 2 п. 1 Указу Президента України № 1529/99 від 03.12.1999р., постанови КМУ № 177 від 28.02.2001р. Відповідно до п. 3.1 статуту Спілки громадян-співвласників від 22.03.2003р., затвердженого установчими зборами Спілки за протоколом № 1 від 18.03.2003р., «до складу спільного майна членів Спілки включене майно (майновий комплекс) колишнього КСП «Потіївське», яке члени Спілки отримали в результаті розпаювання у часткову власність у зв`язку з припиненням діяльності КСП «Потіївське».

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦК України якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

15 січня 2003 року всі члени Спілки отримали свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), якими було закріплено визначені розміри часток кожного члена Спілки у гривневому еквіваленті за рішенням зборів членів КСП «Потіївське» про визначення списку осіб Спілки та виділення майнових паїв від 10.07.2002 р. згідно з п. п. 6, 8, 13, 14 постанови КМУ № 177 від 28.02.2001р.

За приписами п. п. 3 - 6 роз`яснення Міністерства аграрної політики № 37-25-3- 11/3923 від 05.05.2011р., п. 14 постанови КМУ № 177 від 28.02.2001р. Свідоцтво про право власності на майновий пай видається сільською, селищною або міською радою згідно із списком осіб, які мають право на майновий пай підприємства. Свідоцтво видається громадянину особисто або особі, яка має право на його отримання. Свідоцтво видається, якщо особа, яка має право на майновий пай, не отримала його у натурі, грішми або цінними паперами. Власникам Свідоцтва майно виділяється на підставі рішення загальних зборів осіб, які мають право на майнові паї реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства, та актів приймання-передавання майна.

Рішенням зборів засновників спілки (об`єднання) громадян-співвласників майна реорганізованого КСП «Потіївське» від 18.03.2004 р. на підставі ст. 36 Конституції України та закону України «Про об`єднання громадян» створено Спілку громадян, затверджено статут цієї Спілки, який зареєстрований 22.03.2004 р. Потіївською сільською радою Білоцерківського району Київської області. Всі члени Спілки мають майнові паї на момент створення та реєстрації Спілки на загальну суму 1 341 165,00грн. відповідно до виданих 15.01.2003р. Свідоцтв про право власності на майновий пай, за якими майно Спілки знаходиться у спільній частковій власності всіх членів, розміри часток яких визначені та вказані у даних Свідоцтвах.

Відповідно до п. 8 наказу Міністерства аграрної політики України № 96 від 06.04.2001р. перехід права власності на майно, яке перебуває у спільній частковій власності, від КСП чи підприємства-правонаступника (користувача) до групи співвласників відбувається в момент передачі цього майна та оформлення акту приймання-передачі майна, який підписує, з одного боку, керівник КСП чи підприємства- правонаступника (користувача), а з другого (від імені всіх співвласників) - уповноважений. Таким чином, право спільної сумісної власності на майно, перелічене у акті прийому-передачі від 18.03.2003р., виникає у членів Спілки з моменту фактичної передачі цього майна та підписання акту прийому-передачі. При цьому відповідно до перелічених нормативно-правових актів власність на майно є частковою та спільною без виділу в натурі майна кожному члену Спілки.

Зборами співвласників майна Спілки відповідно до протоколу № 1 від 14.03.2005 р. за прийнятим рішенням по п. 1 порядку денного: «Затвердження переліку майна, яке передається в користування індивідуальній групі співвласників в індивідуальне використання» було вирішено виділити майно в користування (в тому числі і спірне) трьом орендарям: «... в Спілку поступили заяви від власників майнових паїв, які вирішили передати свої паї в оренду ПП ОСОБА_1 » з переліком майна, що передається на загальну суму 487 177,00грн., а також було запропоновано від 106 власників передати майно в користування на суму 352 142,00грн. АТВТ «Агропромтехсервіс» та від іншої групи співвласників паїв - в користування ПП ОСОБА_15 .

В розділі «Вирішили» протоколу № 1 від 14.03.2005р. зазначено: «Затвердити акт приймання передачі згідно даних списків в користування ПП ОСОБА_16 ». Аналогічні рішення були прийняті стосовно інших двох претендентів - АТВТ «Агропромтехсервіс», ПП

ОСОБА_17 приписами ч. 2, 3 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Рішення загальних зборів спілки громадян-співвласників майна реорганізованого КСП «Потіївське» відповідає п. 6 наказу Мінагрополітики України № 96 від 06.04.2001р., яким встановлено, що «для врегулювання відносин між співвласниками отриманого майна укладається договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності. У вищевказаному договорі визначається особа, уповноважена від імені всіх співвласників майна на представлення їх інтересів при укладанні в подальшому цивільно-правових угод (договорів) (уповноважений). Укладання цивільно-правових угод відбувається за рішенням зборів співвласників, які доручають уповноваженому їх підписання від імені співвласників».

Надана позивачем копія витягу з протоколу № 1 зборів спілки співвласників майнових паїв бувшого КСП «Потіївське» від 14.03.2005р. не може бути при прийнятий судом до уваги як доказ передачі спірного майна у власність позивача, у зв`язку з тим, що його текст не співпадає з текстом самого протоколу зборів № 1 від 14.03.2005р., оригінал якого був наданий представником відповідачів для огляду в суді. Оригінал витягу з протоколу зборів № 1 від 14.03.2005р. за вимогою суду про надання його позивачем для огляду, пред`явлений не був. Крім цього, у витязі з протоколу зборів № 1 від 14.03.2005р. відсутній підпис голови Спілки ОСОБА_18 , кількість та посади підписантів витягу з протоколу зборів № 1 від 14.03.2005р. не співпадають з кількістю та посадами підписантів, зазначеними у протоколу № 1 зборів спілки співвласників майнових паїв бувшого КСП «Потіївське» від 14.03.2005р.

Таким чином, копія витягу з протоколу № 1 зборів спілки співвласників майнових паїв бувшого КСП «Потіївське» від 14.03.2005р. відповідно до приписів ст. 79 ЦПК України не є достовірним доказом по справі.

Позивачем до позовної заяви була надана копія акту прийому-передачі майна колишнього КСП «Потіївське» у спільну часткову власність від 15.03.2005р., оригінал якого на вимогу суду наданий позивачем або його представником не був для огляду в судовому засідання.

Представником відповідача на огляд суду були надані оригінали декількох варіантів акту прийому-передачі майна колишнього КСП «Потіївське» у спільну часткову власність від 15.03.2005р, копія одного з яких була надана суду позивачем. З наданих суду оригіналів вбачається здійснення дописок та виправлень у первинний варіант акту прийому-передачі майна колишнього КСП «Потіївське» у спільну часткову власність від 15.03.2005р., в якому відсутнє посилання на передачу Спілкою майна у власність позивача.

Таким чином, копія акту прийому-передачі майна колишнього КСП «Потіївське» у спільну часткову власність від 15.03.2005р. відповідно до приписів ст. 77-79 ЦПК України не є достовірним, допустимим та належним доказом по справі.

Заявляючи позовні вимоги про визнання права власності на дев`ять об`єктів нерухомого майна, позивач посилається на ст. 392 ЦК України, якою передбачено може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, який засвідчує його право власності.

Право власності на спірне майно може виникнути відповідно до: указами Президента України № 62/2001 від 29.01.2001р., № 1529/99 від 03.12.1999р.; листами Міністерства аграрної політики України № 37-25-3-11/3923 від 05.05.2001р.; наказами Міністерства аграрної політики України № 275 від 29.07.2004р., № 62 від 14.02.2001р., № 315 від 20.05.2008р., № 96 від 06.04.2001р.; постановою КМУ № 177 від 28.02.2001р.; законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; Закону України від 30.06.93 р. №3353-ХІІ «Про дорожній рух».

В матеріалах справи знаходиться ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.01.2014р. по справі № 2-30/2010 в якій встановлені наступні обставини:

«Указом Президента України «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» від 29 січня 2001 року № 62/2001 передбачено забезпечення недопущення порушень майнових прав колишніх членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі права власності на паї, для чого, у тому числі визнано за необхідне забезпечити утворення комісій з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектора економіки, а також здійснення заходів, передбачених п. 1 цієї статті, із залученням до їх складу колишніх членів колективних сільськогосподарських підприємств, працівників органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та представників суб`єктів господарювання, які було створено внаслідок реорганізації чи на основі майна, що належало ліквідованим колективним сільськогосподарським підприємствам.

На виконання зазначеного Указу наказом Міністерства аграрної політки України від 14 березня 2001 року № 62 було затверджено Порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств. Відповідно до п. 9 Порядку виділення зі складу пайового фонду майна у натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством-правонаступником (користувачем) на підставі зборів співвласників.

Ч. 5 п. 15 зазначеного Порядку передбачено, що при виділенні майна в натурі групі співвласників, які уклали договір про спільне володіння, користування та розпорядження майном, співвласники передають підприємству правонаступнику (користувачу) один примірник цього договору і копію рішення зборів співвласників про виділення майна в натурі. Підприємство-правонаступник одночасно із підписанням акта приймання- передавання майна робить відмітки про виділення майна в натурі у спільну часткову власність у свідоцтвах цієї групи співвласників, що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою.

Свідоцтва з відмітками про виділення майна в натурі у спільну часткову власність, акт приймання-передавання майна та договір про спільне володіння, користування та розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності, можуть бути підставою для оформлення співвласниками прав власності на зазначене майно в установленому порядку.

Як зазначалося вище, 14 березня 2005 року відбулися збори співвласників майна КСП «Потіївське», на яких затверджено перелік майна, яке передається групі співвласників цілісним майновим комплексом, що підтверджується витягом з протоколу № 1 від 14 березня 2005 року та актом прийому-передачі майна колишнього КСП «Потіївське» у спільну часткову власність від 15 березня 2005 року, в якому зазначено перелік цього майна. Однак, починаючи з 2005 року зазначені особи -161 співвласник не здійснили оформлення свого права власності на спірне майно у встановленому законом порядку».

Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, позивач разом із іншими 161 членами Спілки не набув права власності на спірне майно станом на дату подання позову до суду. Тому твердження позивача, що відповідачі незаконно володіють спірним майном не може прийматися до уваги у зв`язку з відсутністю доказів цього.

Заявляючи вимоги про витребування спірного майна з володіння відповідачами, представник позивача посилається на ст. ст. 387, 388 ЦПК України, які передбачають заявления таких вимог власником майна.

Підтвердженням наявності обставин виникнення у позивача законних прав та інтересів згідно із ст. 16 ЦК України є правовстановлюючі документи на спірне майно.

Відповідно до Методичних рекомендацій Міністерства сільського господарства і продовольства України від 01.01.1996р., п.2 постанови КМУ від 28 лютого 2001 p. N 177 , листа Міністерства аграрної політики України N 37-25-3-15/5879 від 05.07.2001р., наказу Міністерства аграрної політики України від 20.05.2008р. № 315, кожен член Спілки отримав у власність майновий пай - це грошовий еквівалент трудового внеску кожного працівника в колективне надбання (майно) за період роботи в господарстві (на дату паювання), виражена у грошовій формі та у відсотках розміру пайового фонду Спілки співвласників реорганізованого КСП «Потіївське», що підтверджується свідоцтвами про право власності на майновий пай, виданим всім членам Спілки 15.01.2003р., реєстрацію яких вела Потіївська сільська рада Білоцерківського району Київської області. Наявність у особи свідоцтва про право власності на майновий май підтверджує його членство у Спілці.

Таким чином, майновий пай не є нерухомим майном в розумінні ст. 190 ЦК України та з урахуванням вимог ч. 4 ст. 334 ЦК України, Указу Президента України «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» від 29 січня 2001 року № 62/2001, наказу Міністерства аграрної політки України від 14 березня 2001 року № 62, не є об`єктом реєстрації нерухомого та рухомого майна у відповідних реєстрах прав власності на підтвердження виникнення права у особи.

Головне територіальне управління юстиції у Київській області та Міністерство аграрної політики та продовольства України своїми відповідями № 3-24/3498/3.2 від 13.10.2015р. та № 37-27-4-15/13813 від 14.08.2015р. відповідно підтверджують, що «... виділення зі складу пайового фонду майна в натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснювалося підприємством правонаступником на підставі рішення загальних зборів колишніх членів підприємства, що були співвласниками його майна. Абзацами 1 - 3 п. 15 вказаного Порядку передбачалося, що виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність проводиться підприємством-користувачем майна із переліку майна, виліченого на ці цілі. При видаленні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акту приймання-передавання майна робило відмітку про виділення майна в натурі у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, що засвідчувалося підписом керівника підприємства та печаткою».

Надані позивачем копії договорів купівлі-продажу майнового паю та актів прийому-передачі майнового паю за цими договорами, укладених ОСОБА_1 та членами спілки співвласників майна реорганізованого КСП «Потіївське» на купівлю кожного окремого майнового паю окремо, вбачають правомірність набуття позивачем право власності на сумарну номінальну вартість викуплених майнових паїв серії КИ-ІІ № 023031 від 07.04.2008р.

Наявність у позивача не погашеного оригінала свідоцтва про право власності на сумарну номінальну вартість викуплених майнових паїв серії КИ-ІІ № 023031 від 07.04.2008р. на загальну суму 353 981,00грн. підтверджує наявність у ОСОБА_1 право власності на майновий пай, але не підтверджує право власності на спірне майно, що підтверджено висновками ВССУ в постанові 29.01.2014р. у справі № 2-30/2010, відповіддю Міністерства юстиції України № 20000-0-33-15/192 від 21.08.2015р.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 14 жовтня 2013 року та ухвалою Верховного спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 29.01.2014р. по справі № 1003/19266/12, у задоволенні позовних вимог за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 „ ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_6 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , ОСОБА_72 до ТОВ «Хелсі Фуд», ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , КП Білоцерківської міської ради «Білоцерківське МБТІ», Спілки громадян-співвласників майна реорганізованого КСП «Потіївське» про витребування дев`яти нежитлових будівель:

-по АДРЕСА_5 (кормоцех, інв. № 41), загальною площею 185,6 кв. м;

-по АДРЕСА_5 (склад міндобрив, інв. № 5), загальною площею 703,2 кв. м;

-по АДРЕСА_4 літ. А (пропускник і вагова), загальною площею 292,8 кв. м;

-по АДРЕСА_5 (корівник 2-х рядний, інв. № 30) загальною площею 924,7 кв. м;

-по АДРЕСА_8 літ. Б (пункт штучного осіменіння, інв. № 7) загальною площею 103,8 кв. м;

-по АДРЕСА_9 літ. В (трансформаторну, інв. № 36), загальною площею 24,1 кв. м;

-. по АДРЕСА_10 літ. Д (ветізолятор, інв. № 35) загальною площею 315,0 кв. м;

-по АДРЕСА_6 літ. Ж (корівники 4-х рядні, літ. № № 34, 33) загальною площею

3533,4кв.м;

-по АДРЕСА_5 літ. З (корівник 4-х рядний, інв. № 31) загальною площею 874,6 кв. м,

з чужого незаконного володіння за ст. ст. 387, 388 ЦК України, та скасування запису про реєстрацію права власності, було відмовлено в повному обсязі.

При розгляді даної справи позивач не довів, що відповідачі є недобросовісними набувачами спірного майна, а право на витребування майна з чужого незаконного володіння обмежене добросовісністю набувача і зберігається за власником за умови, що майно вибуває з володіння власника поза його волею.

Добросовісне придбання за ст. 388 ЦК України можливе тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а у особи, яка не мала право відчужувати це майно.

Позивач не довів, що він є чи був власником спірного майна.

Позивач надав суду копії інформаційних довідок КП Київської обласної ради «Білоцерківське міжміське БТІ» від 08.04.2009р. за № № 22416417, 22416410, 22416406, 22416400, 22416395, 22416389, 22416380, 22416308, 22416287, з яких вбачається відсутність первинної чи подальшої реєстрації права власності за позивачем на спірне нерухоме майно.

Щодо позовної вимоги про витребування з володіння ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 111 об`єктів рухомого майна, то до матеріалів справи не додані докази наявності даного майна у володінні та користуванні відповідача ОСОБА_5 станом на дату заявлення позовної вимоги, докази місцезнаходження, вартості рухомого майна, відсутні докази реєстрації транспортних засобів сільськогосподарської самохідної техніки за відповідачем на підтвердження володіння, також відсутня ідентифікація, опис, характеристика спірного рухомого майна, що витребується, що унеможливлює виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Крім цього, представником відповідачів було подано докази відсутності спірного рухомого майна у володіння ОСОБА_5 станом на дату подання позивачем позовної вимоги щодо витребування майна з незаконного володіння.

Позивач подає позов про визнання права власності за ст. 392 ЦК України та витребування майна за ст. ст. 387, 388 ЦК України, що є взаємовиключними.

Тобто, позивач обрав неналежний спосіб захисту своїх прав.

Підставою вимоги щодо визнання недійсним рішення загальних зборів Спілки громадян-співвласників майна реорганізованого КСП «Потіївське» в частині п. 1 протоколу № 7 від 02.07.2008р. позивач обгрунтовує підписання 15.03.2005р. групою осіб (але не вказує перелік осіб цієї групи) та Спілкою громадян-співвласників майна реорганізованого КСП «Потіївське» акту прийому-передачі спірного майна у відповідності до протоколу загальних зборів № 1 від 14.03.2005р.

Як встановлено судом при розгляді справи Білоцерківським міськрайонним судом Київської області при винесенні рішення від 26 червня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 14 жовтня 2013 року та ухвалою ВССУ від 29.01.2014р., в якій у задоволенні позову 76-ти позивачам, в т.ч. позивачу - ОСОБА_1 , було відмовлено щодо витребування спірного майна у відповідачів за даним позовом, з 15.03.2005р. ОСОБА_1 не скористався своїм правом «оформлення свого права власності на спірне майно у встановленому законом порядку». Більш того, з 15.03.2005р. позивач не скористався правом виділити майно в натурі, що підтверджено непогашенням викуплених ним майнових паїв.

Рішення за протоколом № 7 від 02.07.2008р. про виділення майна в натурі ОСОБА_5 у власність не суперечить рішенню за протоколом № 1 від 14.03.2005р. про передачу майна в оренду (користування) позивачу.

Позивач не надав суду належних доказів незаконності прийнятого рішення про виділення майна, в т.ч. спірного, в натурі ОСОБА_5 у власність.

Згідно відповіді Потіївської сільської ради Білоцерківського району Київської області за № 02-14-143 від 11.07.2016р. вбачається, що реєстраційної справи відповідача - Спілки громадян-співвласників майна реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства «Потіївське» як громадського формування відповідно до вимог закону в сільській раді на зберіганні немає.

Згідно відповіді Головного територіального управління юстиції у Київській області № К-1744/3.2 від 02.11.2016р. «Виконавчий комітет Потіїської сільської ради Білоцерківського району Київської області повинен був передати реєстраційну справу Організації (відповідача-6) до Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, яке в свою чергу мало забезпечити внесення відомостей про Організацію в Єдиний реєстр громадських об`єднань.

Згідно акту прийому-передачі реєстраційних (облікових) справ на зберігання, реєстраційна справа Організації Білоцерківським міськрайонним управлінням юстиції Київської області до Головного територіального управління юстиції у Київській області не передавалась.

... у зв`язку з тим, що реєстраційна справа Організації не була передана до уповноваженого органу, відомості про неї не були внесені до Єдиного реєстру громадських формувань.

... організація вважатиметься такою, що припинила свою діяльність з моменту прийняття державним реєстратором рішення про його припинення».

Згідно із відповідями Міністерства юстиції України Головного територіального управління юстиції у Київській області № К-1744/3.2 від 02.11.2016р., Потіївської сільської ради № 02-14-143 від 11.07.2016р., витягами з СДР, доданими до матеріалів справи представником відповідачів, такої особи як Спілка громадян-співвласників майна реорганізованого КСП «Потіївське» на момент подання позовної вимоги не існує.

Позивач подав позов з позовними вимогами про визнання недійсним рішення загальних зборів Спілки громадян-співвласників майна реорганізованого КСП «Потіївське» в частині п. 1 протоколу № 7 від 02.07.2008р. з пропуском строку позовної давності, передбаченого ст. 257, 261 ЦК України та не надав суду доказів поважності пропуску такого строку.

Навпаки, з протоколу № 7 від 02.07.2008р загальних зборів Спілки громадян- співвласників майна реорганізованого КСП «Потіївське» вбачається, що позивач був присутнім на зборах, не голосував проти зазначеного питання про передачу ОСОБА_5 спірного майна в натурі, був обізнаний про прийняте зборами рішення. Це підтверджується в сукупності і іншими доказами по справі. На підставі викладеного, представник відповідачів вважає, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Представник третьої особи Потіївської сільської ради Білоцерківського району Київської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій вказав, що Потіївська сільська рада позов ОСОБА_1 про визнання права власності визнає і просить справу розглянути без представника сільської ради ( том 1 а. с. 85, том 8 а. с. 181).

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву в яків вказав, що позов по справі визнає та просить справу розглянути у його відсутність (том 8 а. с. 179).

Треті особи: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про час, дату та місце судового засідання повідомлялись належним чином про, що свідчать поштові повідомлення ( том 8 а. с. 93, 101,119,187).

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 18.03.2004 року рішенням зборів співвласників майна реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства «Потіївське» було створено спілку громадян-співвласників майна реорганізованого КСП «Потіївське» та затверджено статут спілки.

Статут спілки громадян-співвласників майна реорганізованого КСП «Потіївське» було зареєстровано Потіївською сільською радою Білоцерківського району Київської області 22.03.2004 року, що підтверджується копією Свідоцтва про реєстрацію об`єднання громадян (том 1 а. с. 27) та копією Статуту спілки ( том 1 а. с. 124 - 131).

Згідно протоколу №1 від 14.03.2005 року рішенням зборів співвласників майна КСП «Потіївське» було затверджено перелік майна КСП «Потіївське» та передано його індивідуальній групі осіб (том 1 а. с. 28 - 31 копія протоколу № 1).

Актом приймання-передачі від 15.03.2005 року було передано групі співвласників, в тому числі і ОСОБА_1 , у спільну часткову власність, відповідно до акту таке майно: автомобіль ЗІЛ (інв. № 09-00), автомобіль ЗІЛ (09-09), автомобіль ГАЗ-52 (70-81), прицеп ОДАЗ (14-26), прицеп ГКБ-219 (09-27), 3 сейфи (304, 305, 306), 2 водонагрівачі (178, 179), суператор (240), візки (290), 2 цистерни (324, 325), цистерна (326), 2 ємкості для молока (140, 141), СТК-5Б змішувач добрив (74), культиватор ППР-5,6 (106), 9 котків водоналивних (112), 30 борон БЗТС-1 (114), розкидач МВІ-6 (128), ваги 300 кг (154), посудомийна машину, центрифуга (373), зернопогрузчик ЗМ-60 (144), культиватор КСП-4 (100), прицеп ПТС-40 (120), прицеп ПТС-4 (123), автогрейдер ДЗ-994 (65), пневматичний молот (кузня) (194), ковальський вентилятор (185), плуг ПН-4-35 (93), сівалка ЗСІ-3,6 (108), 24 борони БЗТС-1 (114), сцепка С-11 (115), СК-5 «Нива» (71), трактор ЮМЗ-6 (67), трактор ДТ-75 (62), трактор ЮМЗ-6 (64), ворохоочисна машина (147), мітелка ОГД (86), СК-5 «Нива» (69), ГАЗ-3307 (77-17), САЗ-3502 (61-28), вага-30 т. (154), культиватор КРН-4,2 (104), траншея жомова (238), траншея силосна (238), траншея сінажна (239), забор біля складу (248), склад міндобрив (5), кормоцех ф № 2 (41), корівник 4-х рядний (34), корівник 4-х рядний (33), вагова естакада (206), трансформаторна (36), ветізолятор (35), корівник 4-х рядний (31), пункт штучного осіменіння (37), пропускник (38), кран-балка ручна (39), плуг ПН-4-35 (93), гноєрозкидач (214), 6 доїльних установок (289), молоковоз ГАЗ-53 (77-16), котел опалювальний, майстерня (кузня) (27), свердлильний станок (кузня), газова будка (24), автомобіль ГАЗ-52 (12-07), автомобіль САЗ-3257 (62-82), пектус (147), 33/100 адмінбудинку (51), корівник (30) (том 1 а. с. 32 - 34).

Судом також встановлено, що після вищевказаних подій позивачем - ОСОБА_1 , як співвласником раніше виділеного в натурі вищевказаного майна, було придбано у решти співвласників вищевказаного майна на загальну суму 353 981,00 гривень, що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на сумарну номінальну вартість викуплених майнових паїв (том 1 а. с. 52), договорами купівлі-продажу майнових паїв, актами приймання передачі майна та договором № 1 від 13.03.2008 року (том 2 а. с. 11- 31 копії договорів купівлі - продажу, копії актів прийому - передачі майнового паю, копія договору № 1).

02.07.2008 року спілка громадян-співвласників майна КСП «Потіївське» прийняла рішення про виділення громадянину України ОСОБА_5 рухомого та нерухомого майна, до складу якого входило і вищезазначене спірне майно. Дане рішення було оформлене протоколом загальних зборів спілки громадян - співвласників майна реорганізованого КСП «Потіївське» № 7 від 02.07.2008 року ( том 1 а. с. 35 -40 копія протоколу № 7).

На підставі аналізу протоколу № 7 від 02.07.2008 року спілки громадян-співвласників майна КСП «Потіївське» та акту прийому-передачі від 15.03.2005 року з доповненням від 07.03.2008 року, судом встановлено, що майно, передане спілкою громадян-співвласників майна КСП «Потіївське» на підставі протоколу № 7 від 02.07.2008 року ОСОБА_5 є ідентичним з майном, що було передане групі співвласників на підставі акту прийому-передачі від 15.03.2005 року, та яке в подальшому викупив ОСОБА_1 .

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 20.09.2011 року, яке набрало законної сили встановлено наступне:

«127 осіб набули право власності на виділене їм у власність зі складу пайового фонду майно. Оскільки вказане майно вже виділене в натурі конкретним особам, то право власності спілки на розпорядження цим майном припинилось. За таких обставин виділення зазначеного майна ОСОБА_5 у 2008 році є необґрунтованим» (том 1 а.с. 148 - 151 копія рішення), що також встановлено Ухвалою Колегії суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 липня 2011 року (копія рішення том 1 а. с. 144 -147).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин, твердження ОСОБА_1 про незаконність виділення ОСОБА_5 майна спілкою громадян-співвласників майна КСП «Потіївське» від 02.07.2008 року є встановленим судовим рішенням, що набрало законної сили та не потребує доказування.

Також, відповідно до п.16 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств (наказ Мінагрополітики №62 від 14.03.2001), який діяв на момент прийняття спілкою рішення (02.07.2008), визначення конкретного майна для виділення окремому власнику чи групі власників майнових паїв може бути здійснене за рішенням зборів співвласників у передбачені порядком способи.

Таким чином, законодавство не передбачало можливість зборів співвласників делегувати іншим особам свої повноваження щодо вирішення питання про виділ в натурі майна.

Враховуючи вищенаведене, спілка співвласників майна КСП «Потіївське» не була наділена і не могла бути наділена повноваженнями щодо виділу в натурі майна співвласникам майна КСП «Потіївське».

Щодо визнання права власності за ОСОБА_1 на об`єкти рухомого та нерухомого майна КСП «Потіївське» судом встановлено наступне.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.07.2011 року та Рішенням Апеляційного суду Київської області від 20.09.2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , виконавчого комітету Потіївської сільської ради, КП Київської обласної ради «Білоцерківське МБТІ», ТОВ «Хелсі-Фуд», спілки громадян-співвласників майна реорганізованого КСП «Потіївське», ОСОБА_7 про визнання недійсними рішення виконкому, зобов`язання вчинити певні дії та визнання права власності встановлено наступні обставини:

«14.03.2005 року відбулися збори співвласників майна КСП «Потіївське». На вказаних зборах було затверджено перелік майна, яке передається групі співвласників цілісним майновим комплексом. Зазначена обставина підтверджується протоколом № 1 від 14.03.2005 року та актом прийому-передачі бувшого КСП «Потїівське» у спільну часткову власність від 15.03.2005 року, в якому зазначено перелік цього майна. 34 співвласники майна отримали його в індивідуальну власність, 127 осіб передали майно у користування ОСОБА_1 , а згодом продали, що підтверджується договором № 1 від 13.03.2008 року. Наведене свідчить про те, що 127 осіб набули право власності на виділене їм у власність зі складу пайового фонду майно та розпорядилися ним. Однак, не звертаючи уваги на ці обставини та зазначені положення закону, суд вважав обґрунтованим виділення спілкою ОСОБА_5 того ж самого майна, зокрема об`єктів нерухомості, які були виділені в натурі групі із 161 особи, в яку входив і ОСОБА_1 , хоча вказане майно вже виділене в натурі конкретним особам, а тому право спілки на розпорядження цим майном припинилось.» (том 1 а. с. 145 146).

Згідно з вимогами ч.1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні про, що також зазначив в своєму рішення Вищий спеціалізований суд від 06 липня 2011 року (том 1 а. с. 146).

Отже обставини того, що ОСОБА_1 набув суб`єктивне право власності на спірне майно були встановлені рішеннями судів, а відтак, повторному доказуванню не підлягають.

Судом також встановлено, що після отримання у власність спірного майна ОСОБА_1 , з метою подальшої державної реєстрації права власності на отримане нерухоме майно, 09.04.2008 року та 19.05.2008 року звернувся до виконавчого комітету Потіївської сільської ради із заявою про присвоєння Потіївською сільською радою поштових адрес нерухомому майну (том 1 а.с. 152,180 копії заяв).

Однак, незаконними рішеннями Потіївської сільської ради від 09.04.2008 року та 19.05.2008 року було відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 , чим було створено перешкоди у подальшому процесі державної реєстрації права власності на вказане нерухоме майно, а саме позбавлено можливості ОСОБА_1 здійснити технічну інвентаризацію майна та отримати свідоцтво на право власності на вказане майно ( том 1 а. с.182 копія рішення сільської ради № 27).

Відповідно до п. 8.1. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно та інших речових прав, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 157/6445 від 18.02.2002 року, оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно органами місцевого самоврядування фізичним та юридичним особам на підставі документів, установлених законодавством, які підтверджують право власності на об`єкти нерухомого майна. До заяви про оформлення права власності на нерухоме майно додаються матеріали технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна.

Згідно з п. 3.1. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України за № 582/5773 від 10.07.2001 року, технічній інвентаризації підлягають об`єкти всіх форм власності, розташовані на земельних ділянках (за окремими поштовими адресами).

Системний аналіз вказаних норм свідчить про те, що проведенню інвентаризації нерухомого майна передує присвоєння об`єктам нерухомого майна поштових адрес, що здійснюється органами місцевого самоврядування відповідно до обсягу їх повноважень, передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування».

За таких обставин суд доходить до висновку, що безпідставна відмова Потїівської сільської ради Білоцерківського району Київської області про присвоєння поштових адрес нерухомому майну від 09.04.2008 року та 19.05.2008 року незаконне виділення майна, належного ОСОБА_1 , у власність ОСОБА_5 спілкою громадян-співвласників майна КСП «Потіївське» від 02.07.2008 року та незаконне визнання Потіївською сільською радою права власності на спірне майно за ОСОБА_5 (том 1 а. с. 19,20 копія рішення Виконавчого комітету Потіївської сільської ради від 09.07.2008 року № 41) і присвоєння поштових адрес нерухомому майну за заявою ОСОБА_5 , позбавили можливості ОСОБА_1 оформити титул власника нерухомого майна, проте ОСОБА_1 залишався й надалі законним власником спірного рухомого та нерухомого майна.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що позивачем, після отримання відмови про присвоєння адреси спірному нерухомому майну та, у зв`язку з чим, неможливості отримання титулу власника, вчинялись дії направлені на відновлення свого порушеного права та реєстрацію нерухомості.

Так судом встановлено, що 14.07.2008 року приватний підприємець - ОСОБА_1 заявляв позов до Комунального підприємства Київської обласної ради «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на нежитлові будівлі, з яким звертався до Господарського суду Київської області.

Рішенням виконавчого комітету Потіївської сільської ради Київського району № 41 від 9 липня 2008 року «Про визнання права власності на нежитлові будівлі, що знаходяться на території сільської ради і передані у власність ОСОБА_5 » було присвоєно поштову адресу і незаконно визнано право власності на об`єкти нерухомого майна за ОСОБА_5 . В переліку майна, окрім іншого, зазначене майно, яке є предметом спору в даній цивільній справі (том 1 а.с. 19,20).

Ухвалою господарського суду Київської області від 5 серпня 2008 року до участі в справі, залучено в якості третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5 .

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що оскільки на час розгляду справи щодо спірного майна виконавчим комітетом Потіївської сільської ради прийнято рішення, за яким відповідачу доручено оформити право власності, в тому числі на спірне майно, за фізичною особою - громадянином ОСОБА_5 , тому рішення по даному спору зачіпатиме його права та охоронювані законом інтереси, і останній повинен бути стороною - відповідачем у даній справі.

Разом з тим в силу вимог статей Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути юридичні особи та громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності. Тобто фізична особа не може бути стороною у справі, за виключенням випадків коли вона звертається до господарського суду як кредитор з заявою у справу про банкрутство та за захистом порушених корпоративних прав.

На цій підставі ухвалою Господарського суду Київської області від 27.10.2008 провадження у справі було припинено та скасовано заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою Господарського суду Київської області від 18.07.2008, а саме скасовано заборону Комунальному підприємству Київської обласної ради «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» до закінчення розгляду справи по суті та набрання рішенням суду законної сили здійснювати реєстрацію права власності на нежитлові будівлі, що знаходяться у селі Потіївка, Білоцерківського району, Київської області (територія колишнього КСП «Потіївське», ферма №2), а саме:

- нежитлова будівля - склад міндобрив, (інвентарний номер 5),;

- нежитлова будівля - кормоцех ферми №2, (інв. номер 41), літ.Д по АДРЕСА_10 ;

- нежитлова будівля - корівник 4 -х рядний, (інв. номер 34); літ.Є по АДРЕСА_10 ;

- нежитлова будівля - корівник 4 -х рядний, (інв. номер 33); літ.Ж по АДРЕСА_10 ;

- нежитлова будівля - трансформаторна, (інв. номер 36); літ.Б по АДРЕСА_10 ;

- нежитлова будівля - ветізолятор, (інв. номер 35);

- нежитлова будівля - корівник 4-х рядний, (інв. номер 31);

- нежитлова будівля - пункт штучного осіменіння, (інв номер 37); літ.Д по АДРЕСА_10 ,

- нежитлова будівля - пропускник , (інв. номер 38);

та нежитлову будівлю - корівник, (інв. номер 30), що знаходиться на території Потіївської сільської ради Білоцерківського району Київської області (території колишнього КСП «Потіївське» біля кладовища).

13.01.2009 постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду, ухвала Господарського суду Київської області від 27.10.2008 була скасована, як така, що порушувала права позивача.

Заважаючи на вищевикладене, а також те, що спірне майно після скасування заходів забезпечення позову та припинення провадження у справі було вперше зареєстроване за ОСОБА_5 та одразу ж відчужувалося на користь фізичних осіб, підстав для розгляду спору в Господарському суді Київської області не стало. У зв`язку з цим ОСОБА_1 в кінці грудня 2008 року звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою про відновлення порушених майнових прав.

Аналізуючи дії позивача щодо намагання набуття титулу власника із системним використанням усіх можливих правових можливостей, а також дії відповідача ОСОБА_5 , який, використовуючи незаконне рішення № 41 Потіївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, перешкодив цьому, та в подальшому відчужив спірне майно, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані, а порушене право відповідача повинно бути відновлене, що також буде відповідати принципу справедливості судового рішення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Приписами ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до вимог ч. ч. 1,2,3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом, що закріплено в вимогах ч. ч. 1,2 ст. 321 ЦК України.

Згідно з вимогами ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Враховуючи те, що наявність суб`єктивного права ОСОБА_1 на спірне майно не підтверджується відповідними доказами, а саме свідоцтвами про право власності на нерухоме майно, які він не зміг отримати в зв`язку з безпідставною відмовою Потіївської сільської ради та незаконним виділенням ОСОБА_5 майна, власником якого був ОСОБА_1 , а також враховуючи факт, що відповідачі не визнають право власності ОСОБА_1 на спірне майно, суд вважає за необхідне захистити права ОСОБА_1 шляхом визнання за ним права власності на нежилу будівлю по АДРЕСА_5 (кормоцех, інв. № 41) загальною площею 185,6 кв.м., нежилу будівлю по АДРЕСА_5 (склад міндобрив, інв. № 5) загальною площею 703,2 кв.м., на будівлю літ. А (пропускник і вагова) по АДРЕСА_4 загальною площею 292,8 кв.м., на нежилу будівлю (корівник 2-х рядний, інв. № 30) по АДРЕСА_5 загальною площею 924,7 кв.м., на будівлю літ. Б (пункт штучного осіменіння, інв. № 37) по АДРЕСА_8 загальною площею 103,8 кв.м., на будівлю літ. В (трансформаторна, інв. № 36) по АДРЕСА_9 загальною площею 24,1 кв.м., на нежилу будівлю літ. Д (Ветізолятор, інв. № 35) по АДРЕСА_10 загальною площею 315,0 кв.м., на нежилу будівлю літ. Ж (корівник 4-х рядний, корівник 4-х рядний, інв. № 33, 34) АДРЕСА_6 загальною площею 3533,4 кв.м., на нежилу будівлю літ. З (корівник 4-х рядний, інв. № 31) по АДРЕСА_5 загальною площею 874,6 кв.м.

Твердження відповідачів про те, що ОСОБА_1 ніколи не мав права власності на спірне майно, а був власником майнового паю на майно пайового фонду КСП «Потіївське» на увагу суду не заслуговує та спростовується обставинами, встановленими рішеннями Апеляційного суду Київської області від 20.09.2011 року Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.07.2011 року та наданими доказами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення . Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з вимогами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд, вважає, що позивачем надано докази по справі, які досліджені судом вище, у відповідності до вимог ст. ст. 76 -80 ЦПК України, а тому суд визнає їх достовірними, належними, достатніми.

Щодо витребування на користь ОСОБА_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 , ТОВ «Хелсі Фуд», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 рухомого та нерухомого майна, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Судом встановлено, що спірне майно вибуло з володіння ОСОБА_1 не з його волі, а саме на підставі незаконного виділення майна ОСОБА_1 ОСОБА_5 спілкою громадян-співвласників майна КСП «Потіївське» від 02.07.2008 року та визнання Потіївською сільською радою Білоцерківського району Київської області права власності на спірне майно за ОСОБА_5 на підставі рішення № 41.

Згідно зі ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 продав на користь ОСОБА_8 нежилу будівлю по АДРЕСА_1 (колишній кормоцех, інв. № 41) загальною площею 185,6 кв.м. та нежилу будівлю по АДРЕСА_2 (склад міндобрив, інв. № 5) загальною площею 703,2 кв.м.

11.12.2008 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було постановлено ухвалу в справі № 2-7918 про затвердження мирової угоди між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Відповідно до вказаної ухвали право власності на нежилу будівлю по АДРЕСА_1 (колишній кормоцех, інв. № 41) загальною площею 185,6 кв.м. та нежилу будівлю по АДРЕСА_2 (склад міндобрив, інв. № 5) загальною площею 703,2 кв.м. перейшло від ОСОБА_8 до ОСОБА_7 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_8 перед ОСОБА_7 (том 1 а.с. 23 копія ухвали Білоцерківського міськрайонного суду від 11.12.2008 року).

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 06 червня 2013 року (том 1 а.с. 24 -26) було скасовано ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.12.2008 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 не було вчинено жодних дій, спрямованих на повернення майна, переданого ОСОБА_7 на підставі ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.12.2008 року.

У подальшому ОСОБА_7 відчужив зазначене вище майно на користь третіх осіб. Вказане підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Дрежавного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 50428899 від 21.12.2015 року та № 50428792 від 21.12.2015 року ( том 7 а. с. 21 - 26).

Так, 26.11.2015 року між ОСОБА_7 (дарувальник) та ОСОБА_2 (обдарований) було укладено договір дарування 1/2 частки нежитлової будівлі №755, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурменко Наталією Олександрівною та згідно з яким ОСОБА_7 було відчужено на користь ОСОБА_2 1/2 частину нежитлової будівлі по АДРЕСА_5 (кормоцех, інв. № 41) загальною площею 185,6 кв. м. (Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 26502713 від 26.11.2015).

Крім того, 01.12.2015 між ОСОБА_7 (дарувальник) та ОСОБА_2 (обдарований) було укладено договір дарування 1/2 частки нежитлової будівлі №778, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурменко Наталією Олександрівною та згідно з яким ОСОБА_7 було відчужено на користь ОСОБА_2 1/2 частину нежитлової будівлі по АДРЕСА_5 (кормоцех, інв. № 41) загальною площею 185,6 кв.м. (Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 26641353 від 01.12.2015).

Водночас, 18.08.2015 між ОСОБА_7 (продавець), ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (покупці) було укладено договір купівлі-продажу № 972, який посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Кривеньким Сергієм Анатолійовичем та згідно з яким ОСОБА_7 було відчужено на користь ОСОБА_3 1/2 частину та на користь ОСОБА_4 1/2 частину нежитлової будівлі по АДРЕСА_5 (склад міндобрив, інв. № 5) загальною площею 703,2 кв.м. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 23758577 від 18.08.2015).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про витребування з незаконного володіння ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 на праві власності.

Судом також встановлено, що ОСОБА_5 були продані на користь ОСОБА_10 будівля літ. А (пропускник і вагова) по АДРЕСА_4 , загальною площею 292,8 кв.м., нежила будівля (корівник 2-х рядний, інв. № 30) по АДРЕСА_5 , загальною площею 924,7 кв.м., будівля літ. Б (пункт штучного осіменіння, інв. № 37) по АДРЕСА_8 , загальною площею 103,8 кв.м., будівля літ. В (трансформаторна, інв. № 36) по АДРЕСА_9 , загальною площею 24,1 кв.м., нежилу будівлю літ. Д (Ветізолятор, інв. № 35) по АДРЕСА_10 , загальною площею 315,0 кв.м., нежилу будівлю літ. Ж (корівник 4-х рядний, корівник 4-х рядний, інв. № 33, 34) АДРЕСА_11 загальною площею 874,6 кв.м.

27.12.2008 року ОСОБА_10 відчужила на користь ТОВ «Хелсі Фуд» на підставі договорів купівлі-продажу вищезазначене нерухоме майно.

Судом з матеріалів справи встановлено, що станом на момент подання позовної заяви, вищевказане майно знаходиться у володінні ТОВ «Хелсі Фуд», проте враховуючи факт вибуття вказаного майна з права власності ОСОБА_1 не з його волі, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про витребування вказаного майна з чужого володіння ТОВ «Хелсі Фуд».

Судом встановлено, що ОСОБА_5 отримав у власність на підставі незаконного рішення спілки громадян-співвласників майна КСП «Потіївське» рухоме майно, що також є предметом позовних вимог, а саме: автомобіль ЗІЛ (09-09), автомобіль ГАЗ-52 (70-81), причеп ГКБ-219 (09-27) водонагрівач (179), 3 цистерни (324, 325,326), 2 ємкості для молока (140, 141), СТК-5Б змішувач добрив (74), 9 котків водоналивних (112), 30 борон БЗТС-1 (114), розкидач МВІ-6 (128), ваги 300 кг (154), зернопогрузчик ЗМ-60 (144), причеп ПТС-40 (120), причеп ПТС-4 (123), автогрейдер ДЗ-994 (65), плуг ПН- 4-35 (93), сівалку ЗСІ-3,6 (108), 24 борони БЗТС-1 (114), сцепка С-11 (115), СК-5 «Нива» (71), трактор ЮМЗ-6 (67), трактор ДТ-75 (62), трактор ЮМЗ-6 (64), ворохоочисну машину (147), мітелку ОГД (86), СК-5 «Нива» (69), автомобілі ГАЗ-3307 (77-17), CA3-3502 (61-28), ваги-30 т. (154), культиватор КРН-4,2 (104), траншею жомову (238), траншею силосну (238), траншею сінажну (239), забор біля складу (248), кран-балку ручну (39), плуг ПН-4-35 (93), гноєрозкидач (214), 6 доїльних установок (289), молоковоз ГАЗ-53 (77-16), свердлильний станок (кузня), газову будку (24), автомобіль ГАЗ-52 (12-07), пектус (147).

Враховуючи те, що вказане рухоме майно перебуває у володінні ОСОБА_5 і таке володіння є незаконним, а відтак, позовна вимога ОСОБА_1 про витребування вказаного майна з незаконного володіння ОСОБА_5 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Посилання відповідачів на те, що ОСОБА_1 ніколи не був власником спірного майна, а тому, не має права його витребувати, спростовується обставинами, викладеними в рішенні Апеляційного суду Київської області від 20.09.2011 року, яке набуло законної сили, де встановлено факт набуття ОСОБА_1 права власності на спірне рухоме та нерухоме майно.

Щодо заявленого клопотання відповідачами про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 20.09.2011 року було визнано незаконним рішення виконавчого комітету Потіївської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 09.07.2008 року № 41 «Про визнання права власності на нежитлові будівлі, що знаходяться на території сільської ради і передані у власність ОСОБА_5 ». Вказане рішення скасоване не було та набрало законної сили.

Суд зазначає, що в рішенні були встановлені обставини, що підтверджують незаконність виділення та передачі спірного майна ОСОБА_5 .

Тому, саме 20.09.2011 року ОСОБА_1 дізнався про встановлений факт незаконного виділення майна ОСОБА_5 , а тому і про порушення його прав як власника майна. Крім того, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 з 2009 року пред`являв позовні заяви, розгляд яких переривав перебіг позовної давності на захист порушених прав ОСОБА_1 .

Також суд звертає увагу, що в п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, оскільки позови про визнання права власності, що пред`явлені на підставі статті 392 ЦК, пов`язані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна, то на ці позови не поширюються правила про позовну давність.

Водночас, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, практика Європейського суду з прав людино суттєво впливає на змістове наповнення принципів, закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколах до неї. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить три чітких норми:

-перша, викладена в першому реченні п.1, є загальною за своєю природою та закріплює принцип мирного володіння майном;

-друга, що міститься в другому реченні п.1, стосується позбавлення власності та містить умови такого позбавлення;

-третя, викладена в п.2, визнає право держав, серед іншого, здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів.

Ці норми не є окремими, вони пов`язані між собою. Друга та третя стосуються певних випадків, за яких допускається втручання в право на мирне володіння майном. Отже, їх слід тлумачити у світлі загального принципу, викладеного в першій нормі (рішення у справах «Ян та інші проти Німеччини» та Холдинг «Совтрансавто» проти України».

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів».

Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Щодо позовної вимоги про визнати недійсним рішення загальних зборів спілки громадян-співвласників майна реорганізованого КСП «Потіївське» в частині п. 1 «Про виділення ОСОБА_5 майна в натурі згідно його заяви», оформлене Протоколом № 7 від 02.07.2008 року, суд вважає її також обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою Колегії суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 липня 2011 року встановлено, а відповідно до вимог ст. 82 ЦПК України і не підлягає доказуванню, що «За положеннями Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» та п. 6 Листа Міністерства аграрної політики України № 37 - 25 -11/3923 від 5 травня 2001 року «Щодо порядку видачі, обліку та погашення Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат)» перехід права власності від КСП чи підприємства - правонаступника до групи співвласників відбувається в момент передачі майна та оформлення акта приймання - передачі майна. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Однак, не звертаючи уваги на ці обставини та зазначені положення закону, суд вважав обгрунтованим виділення Спілкою ОСОБА_5 того ж самого майна, зокрема об`єктів нерухомості, які були виділені в натурі групі із 161 особи, в яку входив і ОСОБА_1 , хоча вказане майно вже виділене в натурі конкретним особам, а тому право Спілки на розпорядження цим майном припинилось». (том 1 а. с. 22 копія ухвали).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 41,55 Конституції України, п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», п. 3.1. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України за № 582/5773 від 10.07.2001 року, п. 8.1. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно та інших речових прав, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 157/6445 від 18.02.2002 року, ст. ст. 15, 16,316,317,319,321,387, 388, 392 ЦК України, ст. ст. 2,4,12,13,19,76 - 80,81,82, 258,259,263 - 265,351,352,354 ЦПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хелсі-Фуд», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , Виконавчий комітет Потіївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про визнання права власності на майно та витребування його з чужого незаконного володіння - задовольнити в повному обсязі.

Визнати недійсним рішення загальних зборів спілки громадян-співвласників майна реорганізованого КСП «Потіївське» в частині п. 1 «Про виділення ОСОБА_5 майна в натурі згідно його заяви», оформлене Протоколом № 7 від 02.07.2008 року.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) право власності на нежитлову будівлю по АДРЕСА_5 (кормоцех, інв. № 41) загальною площею 185,6 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) право власності на нежитлову будівлю по АДРЕСА_5 (склад міндобрив, інв. № 5) загальною площею 703,2 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) право власності на будівлю літ. А (пропускник і вагова) по АДРЕСА_4 загальною площею 292,8 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) право власності на нежитлову будівлю (корівник 2-х рядний, інв. № ЗО) по АДРЕСА_5 загальною площею 924,7 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) право власності на будівлю літ. Б (пункт штучного осіменіння, інв. № 37) по АДРЕСА_8 загальною площею 103,8 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) право власності на будівлю літ. В (трансформаторна, інв. № 36) по АДРЕСА_9 загальною площею 24,1 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) право власності на нежитлову будівлю літ. Д (Ветізолятор, інв. № 35) по АДРЕСА_10 загальною площею 315,0 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) право власності на нежитлову будівлю літ. Ж (корівник 4-х рядний, корівник 4-х рядний, інв. № 33, 34) АДРЕСА_6 загальною площею 3533,4 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_7 ) право власності на нежитлову будівлю літ. З (корівник 4-х рядний, інв. № 31) по АДРЕСА_5 загальною площею 874,6 кв.м.

Витребувати на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) з незаконного володіння ОСОБА_5 автомобіль ЗІЛ (09-09), автомобіль ГАЗ-52 (70-81), причеп ГКБ-219 (09-27) водонагрівач (179), 3 цистерни (324, 325,326), 2 ємкості для молока (140, 141), СТК-5Б змішувач добрив (74), 9 котків водоналивних (112), 30 борон БЗТС-1 (114), розкидач МВІ-6 (128), ваги 300 кг (154), зернопогрузчик ЗМ-60 (144), причеп ПТС-40 (120), причеп ПТС-4 (123), автогрейдер ДЗ-994 (65), плуг ПН- 4-35 (93), сівалку ЗСІ-3,6 (108), 24 борони БЗТС-1 (114), сцепка С-11 (115), СК-5 «Нива» (71), трактор ЮМЗ-6 (67), трактор ДТ-75 (62), трактор ЮМЗ-6 (64), ворохоочисну машину (147), мітелку ОГД (86), СК-5 «Нива» (69), автомобілі ГАЗ-3307 (77-17), CA3-3502 (61-28), ваги-30 т. (154), культиватор КРН-4,2 (104), траншею жомову (238), траншею силосну (238), траншею сінажну (239), забор біля складу (248), кран-балку ручну (39), плуг ПН-4-35 (93), гноєрозкидач (214), 6 доїльних установок (289), молоковоз ГАЗ-53 (77-16), свердлильний станок (кузня), газову будку (24), автомобіль ГАЗ-52 (12-07), пектус (147).

Витребувати на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) з володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Хелсі Фуд» (09184, вул. Пролетарській. 19, с. Потіївка, Білоцерківський р-н Київської області загальною площею 292. 8 кв.м., нежитлову будівлю (корівник 2-х рядний, інв. №30) по АДРЕСА_5 загальною площею 924,7 кв.м., будівлю літ.Б (пункт штучного осіменіння, інв. №37) по АДРЕСА_8 загальною площею 103,8 кв.м., будівлю літ. В (трансформаторна, інв. №36) по АДРЕСА_9 загальною площею 24,1 кв.м., нежитлову будівлю літ. Д (Ветізолятор, інв. № 35) по АДРЕСА_10 загальною площею 315,0 кв.м., нежитлову будівлю літ. Ж (корівник 4-х рядний, корівник 4-х рядний, інв. №33, 34) по АДРЕСА_6 загальною площею 3533,4 кв.м., нежитлову будівлю літ. З (корівник 4-х рядний, інв. №31) по АДРЕСА_5 загальною площею 874, 6 кв.м.

Витребувати на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) з володіння ОСОБА_2 нежитлову будівлю № НОМЕР_3 , по АДРЕСА_5 (кормоцех, інв. № НОМЕР_4 ) загальною площею 185,6 кв.м. (Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 26502713 від 26.11.2015).

Витребувати на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) з володіння ОСОБА_3 1/2 частину нежитлової будівлі по АДРЕСА_5 (склад міндобрив, інв. № 5) загальною площею 703,2 кв.м.

Витребувати на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) з володіння ОСОБА_4 1/2 частину нежитлової будівлі по АДРЕСА_5 (склад міндобрив, інв. № 5) загальною площею 703,2 кв.м.

Повний текст рішення буде виготовлений відповідно до вимог ч. 6 ст. 259 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.М. Коваленко