Ухвала

30 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 553/1642/15-ц

провадження № 61-13209ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В.,

розглянув касаційну скаргу начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 14 квітня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 03 серпня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на незаконні дії, неправомірну бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, Міністерства юстиції України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» щодо протиправної відмови виконувати рішення судів, заінтересовані особи: начальник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3., директор Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4., заступник директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5., уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_6,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 14 квітня 2020 року, залишеною без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 03 серпня 2020 року скаргу ОСОБА_1 , щодо протиправної відмови виконувати рішення суду задоволено.

Визнано факти умисної неправомірної бездіяльності протиправного невиконання: а) рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 16 листопада 2015 року (№ 553/1642/15-ц, провадження № 2/553/707/2015) зі стягненням боргу з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 у сумі 9 333,60 грн; б) ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 23 вересня 2016 року (по справі № 553/1642/15-ц, провадження № 4-с/553/20/2016), яка була постановлена в порядку статей 383-389 ЦПК України в порядку судового контролю за виконанням вищевказаного первинного рішення національного суду від 16 листопада 2015 року (№ 553/1642/15-ц, провадження № 2/553/707/2015) та безпідставною і протиправною відмови щодо організації і проведення службового розслідування вчинених з боку: начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3., директора департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4., заступника директора департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5., уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_6

У порядку статті 389 ЦПК України зобов`язано вищевказаних зацікавлених осіб, у десятиденний термін з дня одержання ухвали суду, надати суду та ОСОБА_1 письмову інформацію щодо організації та проведення ними роботи спрямованої на фактичне виконання: а) рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 16 листопада 2015 року (№ 553/1642/15-ц, провадження № 2/553/707/2015) зі стягненням боргу з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь стягувача ОСОБА_1 в сумі 9 333,60 грн; б) ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 23 вересня 2016 року (по справі № 553/1642/15-ц, провадження № 4-с/553/20/2016), постановлена в порядку статей 383-389 ЦПК України в порядку судового контролю за виконанням вищевказаного первинного рішення національного суду від 16 листопада 2015 року (№ 553/1642/15-ц, провадження № 2/553/707/2015).

02 вересня 2020 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку начальник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) ОСОБА_2 , подав касаційну скаргу (надійшла 04 вересня 2020 року), в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 21 вересня 2020 року вказану касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме: у касаційній скарзі заявнику необхідно зазначити обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, заявнику необхідно надати докази сплати судового збору та документ, що підтверджує повноваження ОСОБА_2 , на підпис касаційної скарги.

У жовтні 2020 року заявником подано матеріали заяви про долучення документів, які підтверджують повноваження ОСОБА_2 , на підпис касаційної скарги.

Також, заявник у заяві просив надати строк для надання підтвердження доплати судового збору.

Ухвалою Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року продовжено строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі Верховного Суду від 21 вересня 2020 року.

У листопаді 2020 року заявником усунуто недоліки.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. Зокрема, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до абзацу 4 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Заявник у касаційній скарзі посилається на те, що судом порушено норми процесуального права.

З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на незаконні дії, неправомірну бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, Міністерства юстиції України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» щодо протиправної відмови виконувати рішення судів, заінтересовані особи: начальник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3., директор Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4., заступник директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5., уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_6, за касаційною скаргою начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 14 квітня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 03 серпня 2020 року.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який

за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України,

у строк до 31 грудня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Ю. В. Черняк