КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/3034/16-ц
Провадження № 2/488/177/20 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

06.08.2020 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

в складі : судді Лазаревої Г.М.,

при секретарі Криницькій Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про визнання недійсним договору про фінансовий лізинг,

В С Т А Н О В И В:

25.07.2016 року позивач ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за договором фінансового лізингу. Свої вимоги обґрунтував тим, що 03 серпня 2012 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір фінансового лізингу № 00005532, відповідно до якого позивач зобов`язався передати у розпорядження відповідача транспортний засіб VW Golf Plus VI 1.6 I benzin 2010 року виробництва, шасі НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 (Далі - обєкт лізингу), а відповідач зобов`язався прийняти об`єкт лізингу і сплатити суму коштів шляхом здійснення платежів за договором та згідно із Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів на загальну суму 18850 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму 2827,50 доларів США. Свої зобов`язання за договором товариство виконало. Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання по сплаті щомісячних платежів за договором не виконував, у нього виникла заборгованість за договором в розмірі 98087,92 грн., з яких 15523,47 грн. - заборгованість за лізинговими платежами; 16683,05 грн. плата за фактичний час користування об`єктом лізингу; 48259, 58 грн. реальні збитки; 975,05 грн. - 3% річних за час прострочення; 10646,77 грн. - інфляційні втрати; 6 000 грн. витрати на правову допомогу.

Просили стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за договором фінансового лізингу № 00005532, в розмірі 98087, 92 грн.; судові витрати покласти на відповідача (а.с.2-9 т.1).

Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11.05.2017 року позов задоволено повністю (а.с. 105-106 т.1).

26.06.2018 року відповідачем подана заява про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29.10.2018 року заочне рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11.05.2017 року скасовано.

29.05.2019 року відповідачем подано зустрічний позов про визнання договору про фінансовий лізинг від 03.08.2012 року № 00005532 недійсним. Підставами для визнання договору недійсним зазначено: 1) оскільки договір лізингу за своєю правовою природою є змішаним та містить елементи договорів оренди та купівлі-продажу транспортного засобу, то при укладанні його за участю фізичної особи, він підлягає нотаріальному посвідченню, чого не було дотримано при укладанні спірного договору 2) умови договору про фінансовий лізинг є несправедливими, вводять споживача в оману, оскільки призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, завдають шкоди споживачеві (а.с. 1-4 т.2).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

03 серпня 2012 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір фінансового лізингу № 00005532, відповідно до якого позивач зобов`язався передати у розпорядження відповідача транспортний засіб VW Golf Plus VI 1.6 I benzin 2010 року виробництва, шасі НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 (Далі - обєкт лізингу), а відповідач зобов`язався прийняти об`єкт лізингу і сплатити суму коштів шляхом здійснення платежів за договором та згідно із Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів на загальну суму 18850 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму 2827,50 доларів

У договорі вартість об`єкту лізингу визначено у сумі еквівалентній 18850 дол. США; авансовий платіж визначено у сумі еквівалентній 2827,50 дол. США, щомісячний лізинговий платіж у сумі еквівалентній 435,93 дол. США; адміністративний платіж у сумі еквівалентній 282,74 дол. США; строк лізингу - 60 місяців.

З травня 2014 року відповідач почав порушувати свої зобов`язання щодо сплати щомісячних лізингових платежів, а з травня 2014 року перестав їх виконувати. Згідно з розрахунком позивача загальна сума заборгованості по лізинговим платежам з травня по липень 2014 року становить 15 523 грн 47 коп.

05.06.2014 року лізингодавець направив на адресу лізингоодержувача перше нагадування про несплату платежів, 17.06.2014 року - друге нагадування про несплату, 03.07.2014 року - третє нагадування про несплату.

18 липня 2014 року відповідачу направлена вимога про сплату заборгованості за договором, повернення об`єкта лізингу та повідомлення про відмову від договору, запропоновано погасити всю суму заборгованості, але зазначена вимога відповідачем не виконана.

31 липня 2014 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» припинило спірний договір з відповідачем, керуючись пунктами 12.7, 12.9, 12.13 договору.

Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Згідно зі статтею 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України: від 16 грудня 2015 року (справа № 6-2766цс15), від 19 жовтня 2016 року (справа № 6-1551цс16), від 18 січня 2017 року (справа № 6-648цс16).

Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 06 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснив, що судам відповідно до статті 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК України тощо).

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

Оскільки укладений між сторонами 03.08.2012 року договір фінансового лізингу № 00005532 свідчить про те, що сторони у справі не додержалися вимоги закону про обов`язкове нотаріальне посвідчення спірного у цій справі договору (а. с. 11 - 21, том 1), це свідчить про його нікчемність. В судовому порядку нікчемний договір недійсним не визнається, а тому вимоги зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання договору недійсним задоволенню не підлягають.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги за первісним позовом ТОВ «Порше Лізинг Україна», які обґрунтовані наявністю між сторонами у справі договірних зобов`язань на підставі нікчемного договору, оскільки нікчемний договір не породжує для його сторін прав і наслідків по виконанню такого договору. (Постанова ВС від 20 травня 2020 року справа № 521/19896/15-ц провадження № 61-48808св18).

Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним.

Відповідно до ч. 5 ст. 216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

У справі, що розглядається вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину не заявлена. З урахуванням принципу диспозитивності, передбаченого ст.ст.2,13 ЦПК України, та права, а не обов`язку суду застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи, суд вважає за можливе не обговорювати зазначене питання. Також суд виходить з того, що сторони не позбавлені права заявити такі вимоги у подальшому.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні зустрічного позову з підстав, наведених вище, суд не розглядає іншу підставу, зазначену в зустрічному позові, для визнання договору недійсним.

На підставі ст. 141 ЦПК України понесені сторонами судові витрати іншою стороною не компенсуються.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 141, 265, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити в позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором лізингу та збитків.

Відмовити в зустрічному позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про визнання договору недійсним.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», , м. Київ, пр-т. Павла Тичини, 1-В, оф. В.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Суддя Г.М. Лазарева