У Х В А Л А

25 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 199/1037/20

провадження № 61-13176ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Олійник А. С. від участі у розгляді касаційних скарг ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 24 липня 2020 року та ухвали Дніпровського апеляційного суду від 31 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про спростування фактів безоблікового споживання електричної енергії та самовільного підключення до електромережі, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

03 вересня 2020 року Верховний Суд зареєстрував касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 24 липня 2020 року та ухвали Дніпровського апеляційного суду від 31 липня 2020 року.

Ухвалами Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04 листопада 2020 року вказані касаційні скарги залишено без руху, заявнику надано строк для усунення їх недоліків. Запропоновано заявнику надати належні та допустимі докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, зокрема щодо дати отримання оскаржуваних ухвал суду, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, не відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

23 листопада 2020 року до Верховного Cуду надійшла заява щодо усунення недоліків касаційних скарг та відвід судді-доповідача Олійник А. С., яка обґрунтована тим, що є обставини, які викликають сумніви в неупередженості та об`єктивності судді (пункт 5 частини першої статті 36 ЦПК України).

У заяві про відвід ОСОБА_1 зазначив, що він не пропустив строк на касаційне оскарження ухвал суду апеляційної інстанції, суддя Олійник А. С. процитувала норми статті 390 ЦПК України, але їх не застосувала. Вважає, що відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України він не зобов`язаний додавати до касаційної скарги докази отримання судового рішення, оскільки такі докази є в матеріалах справи.

Заявник зазначає, що під час обчислення строку на касаційне оскарження суддя Олійник А. С. не пояснила, з якого моменту починається перебіг строку на оскарження, а обмежилася днем постановлення судом апеляційної інстанції оскаржуваних ухвал, не з`ясувала день складення повного судового рішення, що очевидно завадило намірам судді перешкодити ОСОБА_1 у доступі до касаційного суду.

Крім цього, ОСОБА_1 зазначив, що суддя Олійник А. С. «вигадує надумані приводи для перешкоджання йому у доступі до суду», так як в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04 листопада 2020 року зазначила, що ОСОБА_1 подав касаційну скаргу 17 вересня 2020 року.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 ЦПК України.

Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24 листопада 2020 року виправлено описку в ухвалі Верховного Суду від 04 липня 2020 року, а саме у шостому абзаці на другому аркуші (мотивувальна частина), замість «17 вересня 2020 року» - «03 вересня 2020 року».

Зміст заяви ОСОБА_1 про відвід судді Олійник А. С. не свідчить про наявність підстав, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України, для відводу судді.

Доводи заяви про відвід судді Олійник А. С. за своїм змістом зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями судді, а саме із ухвалами від 04 листопада 2020 року про залишення без руху касаційних скарг ОСОБА_1 .

Оскільки заявлений ОСОБА_1 відвід судді Верховного Суду Олійник А. С. є необгрунтований, то відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Олійник А. С. від участі у розгляді касаційних скарг ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 24 липня 2020 року та ухвали Дніпровського апеляційного суду від 31 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про спростування фактів безоблікового споживання електричної енергії та самовільного підключення до електромережі, відшкодування моральної шкоди визнати необґрунтованою.

Заяву про відвід судді Олійник А. С. разом з матеріалами провадження та заявою про усунення недоліків передати на вирішення іншому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник