Постанова

Іменем України

25 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 184/194/19

провадження № 61-23139св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - виконавчий комітет Покровської міської ради Дніпропетровської області,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17 липня 2019 року у складі судді: Гукової Р. М., та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Лаченкової О. В., Варенко О. П., Городничої В. С.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області про визнання незаконним та скасування рішення органу опіки та піклування.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він є батьком малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати ОСОБА_2 - ОСОБА_3 рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2018 року визнано недієздатною строком на 2 роки.

Окрім малолітнього ОСОБА_2 у ОСОБА_3 є ще одна дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опіку над яким здійснювала його бабуся ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла.

Після її смерті, діти ОСОБА_2 та ОСОБА_4 стали проживати разом з позивачем.

Враховуючи прив`язаність дітей один до одного та добрий психоемоційний стан з позивачем, він звернувся до органу опіки та піклування з метою встановлення опіки над малолітнім ОСОБА_4 . Однак, 24 січня 2019 року стало відомо про те, що 23 січня 2019 року на черговому засіданні виконавчого комітету Покровської міської ради було прийнято рішення про влаштування малолітнього ОСОБА_4 до прийомної сім`ї.

Позивач вважав, що прийняте рішення виконавчого комітету Покровської міської ради «Про влаштування малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який має статус дитини, позбавленої батьківського піклування до прийомної сім`ї» від 23 січня 2019 року є незаконним, таким, що порушує міжнародно-правові зобов`язання України у сфері сім`ї, батьківства та дитинства.

ОСОБА_1 просив:

скасувати рішення виконавчого комітету Покровської міської ради «Про влаштування малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який має статус дитини, позбавленої батьківського піклування до прийомної сім`ї» від 23 січня 2019 року.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанції

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанції мотивовані тим, що ОСОБА_1 станом на час звернення із позовом із заявою про призначення його опікуном ОСОБА_6 до органу опіки та піклування не звертався. Згідно пояснень ОСОБА_1 він вважає безрезультатним таке звернення, оскільки йому однозначно відмовлять у задоволенні заяви про призначення його опікуном ОСОБА_6 . При вирішенні питання про наявність чи відсутність порушеного права ОСОБА_1 за захистом якого він звернувся суди врахували, що згідно статті 24 Закону України «Про охорону дитинства» на державу в особі її органів покладено обов`язок влаштування дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування на усиновлення або влаштовані на виховання в сім`ї громадян (під опіку чи піклування, в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу), у будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки-інтернати. Цьому обов`язку держави кореспондується право особи бути усиновлювачем, опікуном чи піклувальником. Це право реалізується особою на власний розсуд, зокрема шляхом звернення до органу опіки та піклування із відповідною заявою та здійснення інших дій, передбачених законом та підзаконними актами (таких як проходження відповідного навчання). Без реалізації особою вказаних активних дій щодо призначення його опікуном, за відсутності рішення органу опіки та піклування про відмову у призначенні особи опікуном, порушення права особи бути призначеним опікуном, не може бути. При цьому згідно ЦПК України, захисту підлягає лише право особи, яке є порушеним на час звернення до суду із позовом про його захист. Натомість суд не наділений повноваженням захищати право позивача від його можливого гіпотетичного порушення у майбутньому. ОСОБА_1 до органу опіки та піклування з заявою про призначення його опікуном ОСОБА_6 не звертався, питання щодо призначення його опікуном ОСОБА_6 органом опіки та піклування не розглядалось та жодних рішень з цього приводу не приймалось, порушення права позивача за захистом якого він звернувся, немає.

Аргументи учасників справи

У грудні 2019 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржені рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не навели мотивів відхилення аргументів позивача про те, що мати дитини - ОСОБА_3 , визнана недієздатною тимчасово, на дворічний термін, після чого не позбавлена права поновити свою цивільну дієздатність та повноцінно виконувати батьківські права та обов`язки щодо малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і за таких обставин поміщення дитини до прийомної сім`ї є невиправданим за суттю та обсягом, втручанням органу публічної влади у сімейній справи дитини, оскільки фактично унеможливлює, у разі поновлення цивільної дієздатності ОСОБА_3 , виконувати свої материнські обов`язки по відношенню до свого сина. Залишилися поза увагою судів доводи ОСОБА_1 про те, що судом не приділено першочергової уваги забезпеченню інтересів самого ОСОБА_7 , за обставин, коли батько ОСОБА_7 знаходиться невідомо де, матір позбавлена дієздатності, бабуся-опікун померла, а єдиною рідною по крові людиною у світі залишився старший брат ОСОБА_8 , ухвалити рішення про поміщення дитини до родини, яка складається з абсолютно чужих осіб, є крайнім виявом безлюдяності та цинізму відповідача, його мізантропії та байдужості до долі дитини. Дитина досягла десятирічного віку, тому згідно частини другої статті 160 СК України, мав би висловити свою думку з приводу своїх сімейних прав та подальшого місця проживання. Оскаржене рішення припинило дію рішення, згідно якого за дитиною було закріплено право на житло. Оскаржене рішення прийнято на користь особи, яка не має ні бажання, ні можливості приймати до себе дитину, батьки якої (або один з них) страждає на психічне захворювання. Оскаржене рішення винесено без належного виклику та повідомлення ОСОБА_1 . Крім того оскаржене рішення ухвалено на підставі відомостей, що є застарілими. Недотримання досудової процедури не є підставою для відмови у судовому захисті порушеного права. Ухвалення рішення про передачу дитини до прийомної сім`ї є перешкодою для встановлення опіки над дитиною. Рішення про тимчасове поміщення ОСОБА_7 до родини ОСОБА_1 не оскаржене та не скасоване.

У лютому 2020 року виконавчий комітет Покровської міської ради Дніпропетровської області через представника Хоміка О. В. надав відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені рішення залишити без змін. Відзив мотивований тим, що оскарженим рішенням права та інтереси малолітнього ОСОБА_6 порушені не були, також не було порушено прав позивача. Чинним законодавством передбачено можливість призначення опікуна органом опіки та піклування лише за заявою особи, яка бажає бути опікуном, яка подається до відповідного органу опіки та піклування. Проте позивач із заявою про призначення його опікуном малолітнього ОСОБА_6 до органу опіки та піклування не звертався.

У лютому 2020 року ОСОБА_1 надав письмові пояснення щодо відзиву на касаційну скаргу, в яких зазначає, що суди вирішили справу без залучення третіми особами громадян, які мають право на залучення ОСОБА_6 до сімейних форм виховання.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 10 лютого 2020 року: клопотання Шуптара В. М. про зупинення виконання рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17 липня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року задоволено; зупинено виконання рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17 липня 2019 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

У пункті 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Ухвалою Верховного Суду від 17 листопада 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів частково приймає аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що ОСОБА_1 є рідним батьком малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_3 (мати ОСОБА_2 ) має ще одну дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області «Про взяття на облік дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » № 24 від 05 червня 2014 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , взято на облік дітей, позбавлених батьківського піклування у зв`язку із тим, що мати ОСОБА_6 - ОСОБА_3 має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків, а батько дитини ОСОБА_9 перебуває у розшуку, а тому малолітній ОСОБА_4 залишився без батьківського піклування.

Рішенням виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області № 159 від 25 червня 2014 року «Про надання малолітньому статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Рішенням виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області № 160 від 25 червня 2014 року призначено опікуном над малолітнім ОСОБА_4 рідну бабу ОСОБА_5 .

Опікун ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У своїй заяві ОСОБА_1 не заперечував проти тимчасового проживання малолітнього ОСОБА_6 з ним, до вирішення питання про подальше його влаштування до сімейних форм виховання.

Рішенням виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області № 01 від 04 січня 2019 року «Про тимчасове влаштування малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » на підставі вказаної заяви, тимчасово влаштовано малолітнього ОСОБА_6 в сім`ю ОСОБА_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 до вирішення питання про подальше його влаштування до сімейних форм виховання.

Рішенням Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області № 32 від 23 січня 2019 року «Про влаштування малолітнього ОСОБА_6 в прийомну сім`ю гр. ОСОБА_10 » влаштовано ОСОБА_6 на виховання та спільне проживання в прийомну сім`ю ОСОБА_10 .

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Прийомні батьки - подружжя або особа, яка не перебуває у шлюбі, які взяли для спільного проживання та виховання дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування. Прийомні батьки несуть обов`язки по вихованню та розвитку дітей, передбачені статтею 150 цього Кодексу. Прийомними батьками не можуть бути особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу. Прийомні батьки є законними представниками прийомних дітей і діють без спеціальних на те повноважень як опікуни або піклувальники (стаття 256-2 СК України).

У справі за позовом заінтересованої особи про визнання незаконним рішення органу опіки та піклування про влаштування дитини в прийомну сім`ю належними відповідачами є: особа (особи), рішення якої (яких) стосується (прийомні батьки) та орган опіки та піклування, рішення якого оскаржується.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Рішенням Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області № 32 від 23 січня 2019 року «Про влаштування малолітнього ОСОБА_6 в прийомну сім`ю гр. ОСОБА_10 » влаштовано ОСОБА_6 на виховання та спільне проживання в прийомну сім`ю ОСОБА_10 (а. с. 35, 36). Тобто особою, якої безпосередньо стосується оскаржене рішення є ОСОБА_10 .

У справі, що переглядається, позов ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення органу опіки та піклування пред`явлений до виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області. ОСОБА_1 до особи, якої безпосередньо стосується оскаржене рішення - ОСОБА_10 позов про визнання незаконним та скасування рішення органу опіки та піклування не заявляв, клопотань про залучення до участі у справі ОСОБА_10 як співвідповідача та не заявляв. За таких обставин, відсутні підстави для задоволення позову з огляду на незалучення до участі в справі особи, питання про права та обов`язки якої підлягає вирішенню за результатами розгляду позовних вимог. Суди відмовили в задоволенні позову внаслідок необґрунтованості, а тому судові рішення підлягають зміні в мотивувальній частині. Проте суди зробили правильний висновок про відмову у задоволенні позову.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржені рішення ухвалені без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржені рішення змінити, виклавши їх мотивувальні частини у редакції цієї постанови. Оскільки оскаржені рішення підлягають зміні тільки в мотивувальній частині, то: судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу; виконання оскаржених рішень необхідно поновити у незміненій частині.

Керуючись статтями 400 та 410, 412 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 409, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17 липня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року змінити, виклавши їх мотивувальні частини у редакції цієї постанови.

Поновити виконання рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17 липня 2019 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук