Справа № 308/1863/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Бенца К.К.,

при секретарі - Парова І.І.

за участю :

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.01.2011 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюбу з відповідачем ОСОБА_4 у виконкомі Забрідської селищної ради Великоберезнянського району, актовий запис № 01. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачем, за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Перечинського районного суду шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було розірвано та стягнуто аліменти з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в тверній грошовій сумі в розмірі 2000 грн., щомісячно на двох дітей, починаючи з 17 березня 2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідач матеріальної допомоги не надає, у справах сім`ї участі не приймає, у додаткових витратах на дітей участі не приймає.

Позивач вважає, що даний розмір аліментів є замалим, на теперішній час збільшився в Україні прожитковий мінімум на утримання дитини, мінімальна та середня заробітна плата , збільшились доходи відповідача та збільшились витрати на дітей в зв`язку з подорощенням цін на товари та послуги , а розмір стягуваних аліментів є значно менший за гарантований державою мінімальний розмір коштів необхідних для забезпечення дитини відповідного віку , а тому вважає наявні підстави для збільшення розміру аліментів.

Позивач зазначає, що на даний час стягувана сума аліментів з відповідача на утримання їх дітей є недостатньою , діти ходять до дитячого садочка, а тому витрати збільшились.

Враховуючи наведене, позивач вважає, що після ухвалення рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 05.05.2017 року її матеріальний стан змінився через значні інфляційні процеси в Україні, та значне підвищення вартості життя, а розмір аліментів, який відповідач має сплачувати згідно вказаного рішення не може забезпечити гармонійний розвиток дітей, тому вважає, що слід збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визначених у твердій грошовій сумі рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 05.05.2017 року з 2000 , 00 гривень до 6000,00 грн. щомісячно до повноліття дітей , але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач в судове засіданні не зявилася, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, з урахуванням поданого нею відповіді на відзив, зокрема зазначила, що з 2017 року змінився розмір витрат на утримання дітей, за червень 2020 року позивачем витрачено на харчування суму в розмірі 1051,91 грн. У зв`язку із запровадженням дистанційного навчання, через впровадження заходів карантину для ОСОБА_7 було придбано за 4012.50 грн. планшет Lenovo Tab. Окрім того, з метою фізичного розвитку та оздоровлення позивач разом з дітьми в червні 2020 року їздили у відпустку на море в м. Одесу, вартість проїзних квитків в обидві сторони на дітей становила 200,00 грн., копії квитків додаємо. На витрати було знято кошти в розмірі 8319,40 грн. З липня 2019 по березень 2020 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 неодноразово проходили обстеження стану здоров`я та позивач несла витрати на купівлю медикаментів. Таким чином вважає, що розмір витрат на утримання двох дітей є значно більшим ніж сплачує відповідач. Окрім того, просить суд врахувати, що дітям 7 та 8 років, наразі обоє дітей навчаються в школі. Розмір витрат на утримання дітей значно зріс у зв`язку із необхідністю закупівлі канцтоварів, понесенні витрат на оплату харчування, внесенні коштів на утримання класу, купівлю підручників. При призначенні аліментів у 2017 році дані обставини враховані не були.

Відповідач в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце рогляду справи. Надіслав до суду відзив на позовну заяву відповідно до якого зазначає, що позивачем не доведена можливість сплачувати аліменти в розмірі 6000,00 грн. щомісячно та не доведено зміну матеріального становища та інших обставин визначених ст. 192 СК України.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, зазначив, що обставини на які посилається позивач регулюються іншими нормами СК України, оскільки є додатковими витратами на дітей. Просив відмовити у задовленні позову.

15.06.2020 року представником відповідача подано до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

18.06.2020 року відповідачем подано до суду відзив на позов.

25.06.2020 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив.

07.08.2020 року відповідачем подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії:

30.03.2020 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Бенца К.К. відкрито провадження по справі та призначено проводити розгляд даної справи у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.

20.08.2020 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи до судового розгляду.

У даній справі заходи забезпечення доказів та забезпечення позову судом не застосовувалися.

Провадження у справі ухвалою суду не зупинялося, а тому не було підстав для його поновлення.

Заслухавши вступне слово представника позивача, заперечення представника відповідача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5. даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи , а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Як встановлено судом, рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 05.05.2017 року, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., щомісячно на двох дітей, починаючи з 17.03.2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Підставою для подання вказаного позову, позивачем зазначено - зміна матеріального стану одержувача аліментів, що пов`язана із збільшенням розміру витрат на дітей, а також зміни до СК України в частині збільшення прожиткового мінімуму на дітей та зміна мінімального розміру аліментів на утримання дітей.

Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України.

Так, відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батькам, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Наведена правова норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, яка діє на час розгляду справи, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аналіз зазначених норм права дає суду підстави прийти до висновку, що саме суду віддані дискреційні повноваження при визначенні конкретного розміру аліментів. При цьому, закон визначив, що саме суд повинен брати до уваги і враховувати при визначенні розміру аліментів. Такими обставинами можуть бути: стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів або якісь інші обставини, які можуть мати важливе значення для визначення розміру аліментів. Визначення мінімального розміру визначається законом. Це той мінімум, який батьки зобовязані витрачати на дитину, не залежно від доходів, можливостей, бажання, інших дітей, незалежно від всіх цих обставин. Збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для нового рішення про збільшення розміру аліментів, оскільки цей розмір встановлюється законом, а не судовим рішенням. В даному випадку, у рішенні суду при визначенні розміру аліментів є посилання на їх мінімальну межу, але це не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. У разі примусового виконання рішення про стягнення аліментів, збільшення мінімального розміру є підставою для автоматичного визначення державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням цього збільшення з моменту набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», тобто, з 8 липня 2017 року та винесення відповідної постанови державного виконавця. Таке збільшення має відбуватись в автоматичному порядку, без жодних звернень стягувача аліментів.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Отже, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів.

Такі правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17 та від 17 січня 2019 року у справі № 720/1119/17.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, співставляючи їх з нормами права суд приходить до висновку про те, що доводи позивача та його представника щодо змін до СК України в частині законодавчого збільшення прожиткового мінімуму на дітей та зміна мінімального розміру аліментів на утримання дітей , збільшення витрат на дітей ,як на підставу для збільшення розміру аліментів не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи , а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, позивач не надала належних та допустимих доказів того, що матеріальний стан платника аліментів змінився та його доходи є значно вищими від тих, які були на час ухвалення рішення про стягнення аліментів та не надала доказів того, що матеріальний стан її , як одержувача аліментів змінився та її доходи є значно нижчими від тих, які були на час ухвалення рішення про стягнення аліментів.

Позивач доказів зміни свого матеріального становища, погіршення стану здоров`я, зміну сімейного стану не надала.

Таким чином, позивачем не надано доказів поліпшення матеріального становища платника аліментів, які є підставою для збільшення їх розміру, а відтак суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, а тому в задоволені позову необхідно відмовити.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається,виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з підстав та мотивів викладених вище.

Згідно ст. 141 ч. 7 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, а позов не підлягає задоволенню, тому судовий збір слід віднести на рахунок держави.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 180, 182, 192 Сімейного кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 (місце проживання : АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_4 (місце реєстрації : АДРЕСА_3 ) про збільшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ужгородський міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_3 (місце проживання : АДРЕСА_2 )

Відповідач: ОСОБА_4 (місце реєстрації : АДРЕСА_3 ).

Дата складання повного тексту рішення суду - 26.11.2020 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца