Справа № 754/3320/20
Провадження № 2/761/6410/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 листопада 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Вольда М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні в заочному порядку в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в:

У березні 2020 року до Деснянського районного суду м. Києва звернулось Приватне акціонерне товариство «Просто-страхування» (позивач) з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило суд стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 138950,00 грн, судовий збір в розмірі 2102,00 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14.05.2020 р. спрау передано на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.04.2018 р. між ПрАТ «Просто страхування» та ОСОБА_2 укладено договір страхування майнових інтересів власника автомобіля «Mitsubishi ASX», д.н.з. НОМЕР_1 .

09.02.2019 р. в м. Києві на перехресті вул. Черновола та Рибалка відбулась ДТП за участі автомобілів «Mitsubishi ASX», д.н.з. НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_2 та «Renault», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 11.05.2019 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вказаної ДТП.

Вартість матеріального збитку, завданого автомобілю «Mitsubishi ASX», д.н.з. НОМЕР_1 , становить 212593,56 грн, а вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу становить 379898,40 грн.

За страховим випадком позивач виплатив ОСОБА_2 236950,00 грн.

Разом з тим, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Renault», д.н.з. НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «АРКС», ліміт відповідальності - 100000,00 грн, франшиза - 2000,00 грн.

20.11.2019 р. позивач отримав від ПрАТ «СК «АРКС» страхове відшкодування в розмірі 98000,00 грн. в межах ліміту відповідальності.

Водночас, вказаних витрат не достатньо для покриття збитків, що стало підставою для звернення до суду та стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

В судове засідання позивач не з`явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність сторони позивача, в якій вказано, що проти винесення заочного рішення не заперечують.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно положень ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні.

У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.06.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Суд, заслухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником автомобіля «Mitsubishi ASX», д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 8-9).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Mitsubishi ASX», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «Просто страхування» згідно договору №1800551 серїі PKS від 11.04.2018 р., строк дії з 12.04.2018 р. по 11.04.2019 р. (а.с. 5)

09.02.2019 року о 20 год. 30 хв. на перехресті вул. Чорновола та вул. Рибалка у м. Києві, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Рено» з номерним знаком НОМЕР_2 , при увімкненні для його напрямку червоного сигналу світлофору, що забороняє рух, не зупинив керований транспортний засіб та продовжуючи рух виїхав на перехрестя в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Mitsubishi ASX», з номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , яка рухалась з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля «Рено», що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів із матеріальними збитками.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 11.05.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито за закінченням строків притягнення до адмінвідповідальності. (а.с. 14-16).

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.

Крім цього, в постанові Верховного Суду від 18.02.2020 у справі зазначено, що застосування п. 7 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок вказаного ДТП автомобіль марки ««Mitsubishi ASX», д.н.з. НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження, що доведено в судовому засіданні.

Відповідно до Звіту № 134930 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ), який складено ФОП ОСОБА_3 від 29.07.2019 року, вартість матеріального збитку, завданого автомобілю «Mitsubishi ASX», д.н.з. НОМЕР_1 , становить 212593,56 грн. (а.с. 17-30)

11.02.2019 р. ОСОБА_2 повідомила ПрАТ «Просто страхування» про подію, що мє ознаки страхового випадку. (а.с. 6)

11.03.2019 р. ОСОБА_2 звернулась в ПрАТ «Просто страхування» з з аявою на виплату страхового відшкодування в розмірі 236950,00 грн. (а.с. 58)

Згідно страхового акту №134930 від 11.03.2019 р. прийнято рішення про виплату ОСОБА_2 236950,00 грн страхового відшкодування. (а.с. 59)

За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Як передбачено ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013, № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За умови ч. 1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Положеннями ч. 1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 36 Закону, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Як вказано у постанові Верхового Суду від 04.07.2018 року, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Отже, обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Водночас порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, визначено статтею 1194 ЦК України. Згідно з її положеннями особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_3 , на момент ДТП була застрахована в АТ «СК «АРКС», ліміт шкоди завдану майну - 100000,00 грн, розмір франшизи - 100000,00 грн. (а.с. 61)

Як вказує позивач, СК «АРКС», виплатила відшкодування у розмірі 98 000,00 грн., чого недостатньо для відшкодування матеріального збитку.

З огляду викладене, розглядаючи справу у межах заявлених позовних вимог, різниця між фактичним розміром шкоди (236950,00 грн) і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (98000,00 грн) становить 138950,00 грн, що підлягає стягненню з відповідача.

Стосовно розподілу судових витрат варто вказати наступне.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

П. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати, які складаються з судового збору, в розмірі 2102,00 грн.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В той же час, ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При вирішення питання стягнення витрат на правову допомогу судом враховано вимоги ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, згідно яких у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У той же час, відповідачем у відповідності до цих вимог не доведено необхідності зменшення витрат на правову допомогу.

Таким чином, оскільки представником позивача було надано підтвердження фактичної оплати витрат на правничу допомогу, а також надано детальний опис наданих послуг, крім того, умовами укладеного між сторонами договору з додатками передбачався даний розмір гонорару адвоката, суд приходить до висновку, що такі витрати в сумі 5 000,00 грн. підлягають стягненню з відповідача.

На думку суду, такий розмір витрат є обґрунтованим, враховуючи ціну позову, професійну підготовку представника до розгляду справи та значення даної справи для позивача.

Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1192 ЦК України, ст.ст. 3-5,12-13, 76-92, 95, 137, 141, 211, 223, 258-259, 268, 264-265, 272-273, 352, 354-355, п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013, № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» кошти матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі - 138950,00 грн., судовий збір в розмірі - 2102,00 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, а всього в сумі - 146052,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення, але не пізніше закінчення строку карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Просто-страхування», , м. Київ, вул. Герцена, 10.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .

Суддя: А.А.Осаулов

Повний текст рішення виготовлено 19.11.2020 року