н/п 2/490/1281/2020 Справа № 490/7861/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

19 листопада 2020 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Черенкової Н.П.,

при секретарі - Янкевич В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, третя особа Перша Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просив визнати права власності в порядку спадкування на 2/12 частки житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовував тим, що прийняв спадщину після смерті своїх батьків у розмірі 10/12 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Частку вказаного житлового будинку у розмірі 2/12 прийняв, але оформити у встановленому законом порядку не має можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на відповідну частку спадкового майна.

Позивач до судового засідання не з`явився, направив свого представника.

Представник позивача вимоги позову підтримала, просила провести розгляд справи у її відсутності.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, просив слухати справу за його відсутності.

Представник третьої особи Перша Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області до судового засідання не з`явився, просив слухати справу за його відсутності на підставі наявних матеріалів та прийняти рішення на розсуд суду.

Судом ухвалено провести розгляд справи у відсутності сторін.

Обставини справи, встановлені судом.

Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 відповідно до постанови Миколаївської житлової комісії від 16.10.1923 року належав на праві власності ОСОБА_2 , який був рідним дідом позивача та ОСОБА_3 , яка була рідною бабкою позивача у частці по Ѕ кожному.

Після смерті ОСОБА_2 , який помер у 1965 році, відкрилась спадщина на Ѕ вказаного житлового будинку.

Свідоцтво про право на спадщину за законом видано 23 березня 1967 року у частці по 1/6 його дружині ОСОБА_3 , та сину померлого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був рідним батькомпозивача .

Зазначені факти підтверджується відповідною відміткою на постанові Миколаївської житлової комісії від 16 жовтня 1923 року, що міститься в матеріалах справи, а також матеріалами спадкової справи № 578/99.

Разом з тим, частка вказаного житлового будинку у розмірі 1/6 відійшла до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який приходився позивачеві рідним дядьком та сином померлого ОСОБА_2 .

У свідоцтві про право на спадщину за законом від 23.03.1967 року, яке міститься в матеріалах справи ОСОБА_5 , значиться як особа, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , але не оформив своїх прав на спадкове майно на свою частку у розмірі 1/6 у встановленому порядку, на час виникнення права на спадщину. Таким чином, його частка спадкового майна у розмірі 1/6 залишилася відкритою для оформлення спадкових прав, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, власниками житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_2 стали ОСОБА_3 у частці 4/6 (у сукупності Ѕ частки, що перебувала у її власності та 1/6 частки, яку вона отримала в порядку спадкування після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , ОСОБА_4 (у розмірі 1/6 частки, яку він отримав в порядку спадкування після смерті свого батька ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , (у розмірі 1/6 частки, яку він отримав в порядку спадкування після смерті свого батька ОСОБА_2 .

В подальшому 06 квітня 1967 року ОСОБА_3 відчужила свою частку у розмірі 4/6 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 своєму синові ОСОБА_4 на підставі договору Дарування № 4-994.

Таким чином, після отримання в дар 4/6 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 батько позивача ОСОБА_4 став володіти часткою житлового будинку у розмірі 5/6 (у сукупності 4/6 на підставі договору дарування та 1/6 в порядку спадкування).

Отже, суд приходить до висновку, що власниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 1967 рік були ОСОБА_4 у розмірі частки 5/6, та ОСОБА_4 у розмірі частки - 1/6, що підтверджується матеріалами справи.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер.

Матеріалами справи підтверджено, що після його смерті спадкова справа не заводилась.

Частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 у розмірі 1/6, шляхом прийняття у фактичне управління належного спадкодавцю майна, прийняв його брат та відповідно батько Позивача ОСОБА_4 .

Отже, суд приходить до висновку, що після смерті ОСОБА_5 його рідний брат ОСОБА_4 володів житловим будинком за адресою: АДРЕСА_2 у частці 1, яка у сукупності становить 5/6 часток та 1/6 частка.

В подальшому у ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов зазначений житловий будинок у розмірі частки 1 (або 6/6), право на 5/6 часток із яких є документально підтвердженим, та право власності на 1/6 частку спадкового майна не було оформленим за відсутності правового документу.

Спадкове майно складається з будь-якого майна, де б воно не було і з чого б воно не складалося і те, що за законом належало ОСОБА_4 на день його смерті, в тому числі будинок АДРЕСА_3 у розмірі частки 1.

26.08.1999 року позивач будучи сином померлого ОСОБА_4 у встановленому законом порядку звернувся до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті свого батька ОСОБА_4 на 5/12 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яке зареєстровано в реєстрі за 4-2052.

Крім позивача, Свідоцтво про право на спадщину на частку вказаного нерухомого майна у розмірі 5/12 отримала дружина померлого ОСОБА_6 , яка була матір`ю Позивача.

Частка у розмірі 2/12 житлового будинку в рівних долях по 1/12 кожному із спадкоємців документально оформлена не була за відсутності правового документу на спадкове майно.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 стали його дружина ОСОБА_6 та позивач ОСОБА_1 як спадкоємці першої черги у рівних частках по Ѕ кожному від спадкового майна без врахування фактично прийнятої спадщини на 1/6 після смерті ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_6 . З матеріалів Спадкової справи № 657/1999 вбачається, що до дня своєї смерті остання постійно проживала за адресою: АДРЕСА_2 .

В установлений законом строк позивач прийняв спадщину та 14.03.2017 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_6 на 5/12 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстровано в реєстрі за № 2 143.

На момент смерті матері Позивача ОСОБА_6 їй належало 6/12 чи Ѕ частка зазначеного спадкового майна виходячи із вищевикладеного.

Таким чином, позивач отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_6 лише на 5/12 часток спадкового майна та після смерті свого батька ОСОБА_4 лише на 5/12 часток спадкового майна без врахування фактично прийнятої спадщини у розмірі 1/6 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що залишилась після смерті ОСОБА_5 .

Право власності на 10/12 частки Спадкового майна зареєстроване за позивачем у встановленому законом порядку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

11 травня 2019 року позивач з метою завершення оформлення своїх спадкових прав на 2/12 часток спадкового майна звернувся до державного нотаріуса Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Ткаченко Ю.Г. із відповідними заявами.

Заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом просив оформити право власності на спадкове майно, яке складається з 1/12 частки житлового будинку за АДРЕСА_1 після смерті свого батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (спадкова справа № 578/99) та 1/12 частки вказаного житлового будинку смерті своєї матері ОСОБА_6 ,яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 (спадкова справа № 657/1999), що в сукупності складає 2/12 частки спадкового майна в цілому.

Постановами державного нотаріуса Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Ткаченко Ю.Г від 11.05.2019 року у спадковій справі за № 578/99 та за № 578/99 Заявнику було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на нерухоме майно.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 прийняв спадщину на все спадкове майно після смерті своїх батьків, в силу дії ст. 549 ЦК УРСР, що діяв на час відкриття спадщини, шляхом його прийняття у фактичне управління та володіння, а документи, що підтверджують зазначений факт відсутні та чинним законодавством не передбачено іншого порядку захисту порушених прав про який просить Позивач, суд вважає, що позов належить задовольнити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до положень ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, не прийняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК України.

Відповідно до положень частини 1 ст. 549 ЦК УРСР, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. № 18/5, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, було визначено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, в тому числі, запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Аналіз змісту зазначених норм у їх сукупності дає підстави вважати доводи позивача про те, що його батько ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті свого брата ОСОБА_5 у розмірі частки 1/6 шляхом вступу у фактичне управління є обґрунтованими, оскільки матеріалами спадкової справи № 578/99 підтверджується зазначений факт.

Отже суд приходить до висновку, що за загальним правилом, закріпленим у частині 1 ст. 549 ЦК УРСР,особа, яка вступила в управління майном під час дії ЦК УРСР є такою, що прийняла спадщину незалежно від подальшого оформлення таких прав.

При цьому при застосуванні положень частини 1 ст. 549 ЦК УРСР, яка діяла на час прийняття спадщини батьком Позивача ОСОБА_4 , в поєднанні з нормою статті ст.1218 Цивільного кодексу України, яка діє на час оформлення спадкових прав Позивачем, слід виходити з того, що у випадку наявності у складі спадкового майна прав та обов`язків, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, у спадкоємців виникає незаперечне право на них

Це правило стосується й випадків, коли право є набутим, але не які набуті, але не зареєстрованим у встановленому законом порядку.

Отже, факт того, що особа за життя не оформила свого права на спадкове майно після смерті брата, не має правового значення для вирішення питання щодо наявності права на це майно у його спадкоємців, оскільки відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє права на спадщину.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31.08.2020 року у справі № 350/1850/17.

Таким чином, докази на які посилається позивач щодо підтвердження факту прийняття ним спадщини як спадкоємцем першої черги після смерті батька ОСОБА_7 та матері ОСОБА_6 на частину житлового будинку за АДРЕСА_1 , що в сукупності становить єдину частку у розмірі (один) знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і суд вважає їх достатніми для прийняття рішення щодо задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.ст.76 -82, ст. 263-265, ч.5ч.1 ст.354 355 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 2/12 частки житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 , та після смерті матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 19.11.2020 року.

Суддя Н.П. Черенкова