Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/387/20
Провадження № 2/433/370/20
У Х В А Л А

про виправлення описки

25.11.2020 року Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Суського О.І.,

за участю секретаря судового засідання Юскевич Л.П.,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договорів купівлі-продажу дійсними та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 10 квітня 2020 року № 433/387/20 було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договорів купівлі-продажу дійсними та визнання права власності.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу № 10 від 01 листопада 2019 року, за яким ОСОБА_1 купив, а ОСОБА_2 продав земельну ділянку площею 1,2179 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Вівчарівської сільської ради Троїцького району Луганської області, кадастровий номер земельної ділянки :05:004:0203.

Визнано за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на земельну ділянку площею 1,2179 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Вівчарівської сільської ради Троїцького району Луганської області, кадастровий номер земельної ділянки :05:004:0203.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу № 11 від 01 листопада 2019 року, за яким ОСОБА_1 купив, а ОСОБА_2 продав земельну ділянку площею 1,2179 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Вівчарівської сільської ради Троїцького району Луганської області, кадастровий номер земельної ділянки :05:004:0205.

Визнано за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на земельну ділянку площею 1,2179 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Вівчарівської сільської ради Троїцького району Луганської області, кадастровий номер земельної ділянки :05:004:0205.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу № 12 від 01 листопада 2019 року, за яким ОСОБА_1 купив, а ОСОБА_2 продав земельну ділянку площею 1,2179 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Вівчарівської сільської ради Троїцького району Луганської області, кадастровий номер земельної ділянки :05:004:0204.

Визнано за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на земельну ділянку площею 1,2179 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Вівчарівської сільської ради Троїцького району Луганської області, кадастровий номер земельної ділянки :05:004:0204.

При цьому, у вказаному рішенні суду помилково було зазначено цільове призначення земельних ділянок «для ведення особистого селянського господарства», хоча предметом позовних вимог були земельні ділянки з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва».

Таким чином вбачається, що судом було допущено описку щодо зазначення цільового призначення земельних ділянок. Вказані земельні ділянки належали іноземному резидентові громадянину Російської Федерації ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні описки чи арифметичні помилки.

З огляду на вищезазначене, суд вважає за необхідне, відповідно до ч. 1 ст. 269 ЦПК України, виправити зазначену описку у рішенні суду, оскільки рішення суду повинно бути викладено чітко, грамотно, не повинно містити у собі описок.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 Земельного кодексу України іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Частиною 3 цієї ж статті Земельного кодексу України передбачено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини.

Таким чином, положеннями Земельного кодексу України передбачено набуття іноземними громадянами та особами без громадянства права власності лише на землі несільськогосподарського призначення.

Частиною 4 вищенаведеної статті Земельного кодекс України, передбачено, що землі сільськогосподарського призначення, отримані в спадщину іноземними юридичними особами, підлягають відчуженню протягом одного року.

Таким чином, за змістом норм Земельного кодексу України, допускається успадкування земель сільськогосподарського призначення іноземними громадянами та особами без громадянства. При цьому, успадковані земельні ділянки сільськогосподарського призначення не можуть перебувати у приватній власності осіб без громадянства або іноземних громадян та повинні бути ними відчужені. Зокрема, частиною 1 статті 145 Земельного кодексу України передбачено, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. Частиною 2 цієї ж статті зазначено, що у випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду.

Отже, за відсутності факту добровільного відчуження іноземним громадянином чи особою без громадянства успадкованої земельної ділянки вона підлягає примусовому відчуженню.

ОСОБА_1 було викуплено у відповідача вищезазначені земельні ділянки з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», про що було вчинено відповідні розписки та договори купівлі-продажу з актами прийому-передачі земельних ділянок.

Згідно пункту 15 розділу X «Перехідні положення» ЗК, яким встановлено заборону купівлі-продажу або іншим способом відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, не поширюється на ці правовідносини, оскільки положення частини четвертої статті 81 ЗК є імперативним. Примусове відчуження здійснюється виключно на підставі відповідного судового рішення.

Таким чином, відчуження у відповідача зазначених земельних ділянок та набуття їх у власність позивачем, не суперечить нормам чинного законодавства, так як на виниклі між сторонами у даному випадку правовідносини не поширюється пункт 15 розділу X «Перехідні положення» ЗК. Лише за таких обставин буде дотримано гарантій права власності на земельні ділянки, передбачені статтею 41 Конституції України та статтею 153 ЗК, відповідача, громадянина Російської Федерації, оскільки ніхто не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених законодавством України.

З огляду на вищезазначені обставини, позивач є законним власником вищезазначених земельних ділянок, оскільки набув їх у власність з підстав, що не суперечать закону, у зв`язку з чим, на підставі вищевикладеного, допущена описка щодо цільового призначення земельних ділянок підлягає виправленню, оскільки предметом правочину та позовних вимог були земельні ділянки з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва».

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 269 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Виправити описку у рішенні Троїцького районного суду Луганської області від 10 квітня 2020 року № 433/387/20.

Зазначити у рішенні суду цільове призначення земельних ділянок, які були предметом позовних вимог (земельна ділянка площею 1,2179, кадастровий номер земельної ділянки :05:004:0203; земельна ділянка площею 1,2179 га, кадастровий номер земельної ділянки :05:004:0205, а також земельна ділянка площею 1,2179 га, кадастровий номер земельної ділянки :05:004:0204, що раніше належали громадянину Російської Федерації ОСОБА_2 та які набув у власність ОСОБА_1 ) «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» замість «для ведення особистого селянського господарства».

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається за правилами п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України через Троїцький районний суд Луганської області до Луганського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.І.Суський