Справа № 472/1061/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" листопада 2020 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Тустановського А.О.,

за участю секретаря - Тарєлкіной Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк (далі - АТ КБ „Приватбанк), в особі представника за довіреністю Гребенюк О.С., звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 13.09.2013 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що 13.09.2013 року відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених договором.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, в зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за кредитним договором.

Станом на 14.09.2020 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 10382, 37 грн., з них:

- заборгованість за тілом кредиту 2393,46 грн.

- заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит 860,64 грн.;

- пеня 7128,27 грн.

На підставі викладено позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом в розмірі 10382,37 грн. та судовий збір.

11 листопада 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ОСОБА_2 , в якому відповідачка ОСОБА_1 позовні вимоги АТ КБ Приватбанк не визнала. У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначила, що 13.09.2013 року ОСОБА_1 підписала Анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку відповідно до якої остання отримала кредит. При цьому, в наданій суду копії заяви не зазначено, на отримання якого виду кредитної картки відповідач надав згоду та не вказано суму кредитного ліміту. Тож усі наступні розрахунки здійснено виключно на припущеннях. Документи, які надають клієнти банку, повинні мати підписи уповноважених службових осіб клієнта та відбиток його печатки. Підписи на всіх документах, а також печатки мають відповідати заявленим їх зразкам, а підтвердження достовірності підпису на документі в електронному вигляді обумовлюються в договорі про обслуговування клієнта через систему електронних платежів «клієнтбанк». Первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку. Проте до матеріалів позовної заяви не додано первинних документів, які б підтверджували суму отриманих кредитних коштів так як і підтвердження того, що надані у якості доказу. Розрахунки заборгованості виготовлені без внесення будь яких змін працівниками банку. До Анкети заяви банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна: "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", "Універсальна CONTRACT", Універсальна Gold, які відповідачем не підписані. У Анкеті заяві позичальника від 13.09.2013 року процентна ставка не значиться. Позивач пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути заборгованість за процентами, пенею і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла ОСОБА_1 та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Вказані обставини свідчать про безпідставність позовних вимог про стягнення з відповідача процентів, пені та штрафів через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті заяві від 13.09.2013 року, оскільки Витяг з тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Відповідачем складено розрахунок заборгованості, даний розрахунок позивача за період 13.09.2013 року - 31.05.2015 року не містить інформацію про суми погашення за наданим кредитом, при цьому у графі «Сплачено відсотків» відображається сплаті і у графі «Залишок поточної заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту)» сума тіла кредиту зменшується. Згідно складеного розрахунку кредитне зобов`язання ОСОБА_1 було повністю погашене 07.09.2016 року. Враховуючи переплату розмірі 3735,70 грн., вважає, що заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України за період з 01.07.2016 року по 07.09.2016 року повністю погашені у тому числі. Просить суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Представник позивача АТ КБ Приватбанк в судове засідання не з`явився. Разом з позовною заявою до суду була надана заява представника АТ КБ Приватбанк Гребенюк О.С. про розгляд справи у відсутність представника позивача, просить позов задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились. Від представника відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність з врахуванням наданих письмових пояснень.

В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 13.09.2013 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку відповідно до якої, відповідач отримала кредит /а.с. 11 /.

Згідно з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 вбачається, що відповідач отримала кредит у розмірі 2200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с. 10).

З моменту отримання картки відповідачка користувалася кредитними коштами та здійснювала погашення заборгованості, останнє погашення коштів було здійснено 04.12.2018 року в сумі 400 грн.

Згідно інформації викладеної у вказаній заяві ОСОБА_1 висловила свою згоду з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, при цьому він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, а екземпляр договору про надання банківських послуг згодна отримувати шляхом роздруківки з офіційного сайту /а.с. 11/.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна: "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", "Універсальна CONTRACT", Універсальна Gold /а.с. 12 та на звороті/.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 14.09.2020 року становить 10382,37 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 2393,46 грн.; заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит 860,64 грн.; заборгованість за пенею 7128,27 грн.

Відповідно до частин першої, другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У підписаній сторонами заяві позичальника від 13 вересня 2013 року не зазначена процентна ставка, а також умови договору про встановлення відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді неустойки (пені, штрафів).

У постанові від 03 липня 2019 року, справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що в подібних правовідносинах неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (13 вересня 2013 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (07 жовтня 2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що наявність в указаних справах неоднакових редакцій та положень умов і правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов, щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту і Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Анкета - заява про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 13 вересня 2013 року не містить будь-яких відомостей про розмір кредиту (кредитної лінії), процентної ставки, а також не зазначено про види відповідальності (штрафи, пеня) за порушення умов кредитування.

Отже, ціна кредитного договору в письмовій формі сторонами не узгоджувалась.

На підтвердження умов кредитування позивач надав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (далі Умови). Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Власноручного підпису позичальника ці витяги не містять.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з Тарифів та Умов надавались відповідачу для ознайомлення та узгодження, а також що саме така редакція цих актів, що постійно змінювалась, діяла на час укладення кредитної угоди.

Роздруківка із сайту позивача, як доказ узгоджених сторонами умов кредитування, повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Факт вручення відповідачу або його ознайомлення з Тарифами та Умовами позивачем не підтверджено.

Отже, такий доказ не може вважатись достатньою підставою для покладення на позичальника обов`язків, які передбачені цими документами.

Тому, з врахуванням викладеного, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимоги, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII "Про захист прав споживачів" (в редакції, чинній на момент укладення договору), про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Таким чином, суд вважає, що Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи, не містять власноручного підпису позичальника, а отже не погоджувалися, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 13 вересня 2013 року шляхом підписання анкети-заяви.

Вказані обставини свідчать про безпідставність позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 відсотків нарахованих на прострочений кредит в розмірі 860,64 грн., пені в розмірі 7128,27 грн. через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 13 вересня 2013 року та відсутність обґрунтованих підтверджень прийняття відповідачем Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Також безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 13 вересня 2013 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Строк дії кредитної картки відповідача до червня 2016 року, кредитний ліміт на картці з 13.09.2013 року становив 2200 грн., 09.10.2013 року 2600 грн., 09.11.2015 року 1998, 30 грн.

З розрахунку заборгованості відповідача вбачається, що відповідач активно користувалася кредитними коштами, тобто за період з 01.06.2015 року по 04.12.2018 року відповідачка вносила кошти в рахунок погашення кредиту( 09.09.2015 року 500 грн., 10.09.2015 року 250 грн., 13.09.2015 року 100 грн., 28.10.2015 року 300 грн., 26.11.2015 року 300 грн., 24.12.2015 року 300 грн., 27.01.2016 року 200 грн., 25.02.2016 року 200 грн., 25.03.2016 року 300 грн., 26.04.2016 року 300 грн., 25.05.2016 року 100 грн., 07.09.2016 року 300 грн., 24.10.2016 року 300 грн., 28.11.2016 року 200 грн., 22.12.2016 року 150 грн., 04.04.2017 року 300 грн., 13.04.2017 року 100 грн., 25.04.2017 року 150 грн., 23.12.2017 року 1600 грн., 30.10.2018 року 500 грн., 04.12.2018 року 400 грн.), тобто кредитне зобов`язання ОСОБА_1 було повністю погашене, ще 07.09.2016 року. Тому, суд дійшов висновку, що позов Банку не підлягає задоволенню.

За умовами ч. 1 ст. 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати, понесені АТ КБ «ПриватБанк» відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 223, 247, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В позовних вимогах Акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 13.09.2013 року відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 грудня 2020 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області Тустановський А.О.