РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді - Галінської В.В.

секретар судового засідання - Калетинець Т.В.

справа № 569/10630/20,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, аліменти на утримання сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з 2001 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач від утримання дітей ухиляється. На її неодноразові усні прохання надавати на їх утримання грошову або матеріальну допомогу не реагує, у зв"язку з чим змушена звернутись із заявою до суду. Відповідач, є фізично здоровою людиною, їздить за кордон на заробітки. Інших неповнолітніх або непрацездатних осіб на своєму утриманні не має. Тобто відповідач має можливість сплачувати аліменти у більшій сумі, ніж їх мінімальний розмір, встановлений законом.

10 вересня 2020 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнає частково. Вказує, що відповідач не має постійного доходу і змушений перебиватися нерегулярними заробіками за кордоном. Окрім того, у відповідача є непрацездатна мама пенсіонерка, якій 69 років і якій він надає посильну матеріальну допомогу. Зазначає, що позивачем не подано жодних доказів, які б свідчили про ухилення відповідача від утримання дітей, а відтак вимога позивача про стягнення з відповідача на утримання дітей аліментів в розмірі 3500 грн. є безпідставною та необгрунтованю. Що стосується стягнення аліментів на дітей, то в цій частині позовні вимоги визнає у розмірі 2400 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення ними повноліття.

Аналогічного змісту відзив на позовну заяву надійшов до суду 21 вересня 2020 року за вх.№44331/20 за підписом відповідача.

Ухвалою суду від 23 липня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 10 вересня 2020 року з повідомленям (викликом) сторін. Визначено сторонам строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді, заперечень та пояснень. Виклик відповідача ОСОБА_2 здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

В судовому засідані позивач підтримала позовні вимоги, просила позов задоволити. Вказала, що з відповідачем разом не проживає півтора двох років. Відповідач не спілкується з дітьми та не цікавиться їх розвитком. У жовтні 2019 року він надав кошти у розмірі 11 000 грн., у травні 2020 року в розмірі 1500 грн., у жовтні 2020 року в розмірі 600 Євро. Також зазначає, що вона має маму, яка є пенсіонером, та яка потребує фінансової та матеріальної допомоги. Відповідач не утримує свою матір, нею опікуються його двоє братів.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме, не заперечив проти стягнення з нього аліментів на дітей у розмірі 2400 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення ними повноліття. Погодився з твердженнями позивача про те, що він надав кошти у розмірі зазначеному позивачем. Окрім того, зазначені кошти були надані позивачу в рахунок аліментів. На даний час він має нерегулярні заробітки, а тому сплачувати у визначеному позивачем розмірі аліменти не спроможний.

Заслухавши виступи сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з"ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі.

Від шлюбу у сторін народилися діти, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис №568 та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис №1477.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов"язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради України№ 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов"язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов"язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом ст. 18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Європейський суд з прав людини у рішенні "М.С. проти України" повторює, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси (див. справу "Нойлінґур і Шурук", № 41615/07, § 135, 06.07.2010 року, і "X проти Латвії", заява №. 27853/09, § 96, ЄСПЛ 2013 р.). Найкращі інтереси дитини, залежно від їхнього характеру і серйозності, можуть переважати інтереси батьків (див. справу "Сахін проти Німеччини", заява № 30943/96, §66, ЄСПЛ 2003 р.VIII).

Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу Українимати, батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров"я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до закону батьки зобов"язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов"язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Посилання позивача та відповідача на те, що вони надають матеріальну допомогу своїм батькам не підтверджено належними доказами.

Відповідач визнає частково позовні вимоги та не заперечуває проти стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 2400 грн..

Суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров"я дітей, відсутність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім"ї.

Водночас суд вважає, що розмір аліментів, які позивач просить стягувати з відповідача, є завищеним та необгрунтованим, оскільки розмір витрат на дітей не доведений та не підтверджений жодним належним та допустимим доказом.

Відповідач вказує, що має мінливий та нерегулярний дохід, а також підтвердив що у жовтні 2020 року надав кошти позивачу в рахунок аліментів в розмірі 600 Євро, а отже суд вважає, що відповідач платоспроможний.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено з 1 січня 2020 року 2218,00 грн., з 1 липня 2020 року 2318,00 грн., з 1 грудня 2020 року 2395,00 грн.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

За вищевказаних обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1600 грн. та на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1300 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з 06 липня 2020 року до досягнення дітьми повноліття.

Такий розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини та не порушуватиме правила щодо дотримання загалом паритету (рівності) батьків у виконанні обов"язку щодо матеріального утримання дітей.

При цьому суд звертає увагу на те, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах тощо.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, п.3 Розділ ХII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1600 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06 липня 2020 року і до досягнення сином повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1300 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06 липня 2020 року і до досягнення сином повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід державного бюджету судовий збір у розмірі 840,80 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

ОСОБА_1 проживає АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ,

ОСОБА_2 проживає АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складене 01 грудня 2020 року.

Суддя -