Справа № 645/192/19
Провадження № 2/645/96/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 листопада 2020 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Ульяніч І.В.
за участю секретаря судового засідання - Савченко В.Ю.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , який в подальшому уточнювала, про усунення перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням, в якому просить суд усунути перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням кладової, площею 13,7 кв. м. на 3 поверсі у будинку АДРЕСА_1 , зобов`язавши ОСОБА_3 звільнити нежитлове приміщення кладової, площею 13,7 кв. м. у будинку АДРЕСА_1 та надати доступ до користування вказаним приміщенням співвласнику ОСОБА_1 ..
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується зокрема копією технічного паспорту, виданого КП «Жилкомсервіс» від 06.09.2011 року. Будинок НОМЕР_1 є колишнім гуртожитком заводу « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». На поверсі де проживає позивач, мешкають ще п`ять власників приватизованих квартир, у розпорядженні яких, з моменту заселення гуртожитку перебувала у спільному використанні кладовка (комора) нежитлове допоміжне приміщення, загальною площею 13,7 кв.м. Її сусід ОСОБА_3 власник квартир №19,20, ІНФОРМАЦІЯ_2 володіє кладовкою та вважає, що вказане приміщення належить тільки йому, оскільки входить до площі приватизованої квартири АДРЕСА_3 . Позивач ОСОБА_1 та інші мешканці сусідніх квартир не погодилися з такими неправомірними діями ОСОБА_3 та звернулися до суду за захистом свого порушеного права. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 червня 2017 року у справі № 645/5048/16-ц позовні вимоги задоволено частково - скасовано розпорядження (рішення) органу комунального майна та приватизації Відділу приватизації житлового фонду Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради №1352-П2 від 13.11.2013 року; скасовано свідоцтво про право власності на житло, реєстраційний №8-13- 318223-П2 від 13.11.2013 року, видане органом комунального майна та приватизації Відділу приватизації житлового фонду Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради. Під час розгляду даної справи судом було встановлено, що кладова, площею 13,7 кв.м. є спільною частковою власністю співвласників приватизованих квартир, тому розпорядження таким майном здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди, спір вирішується судом. Також, судом було встановлено, що співвласники не надавали згоди на приватизацію та одноосібне використання, на момент незаконної приватизації відповідачем спірної кладової, вона використовувалася усіма мешканцями і виходячи із правової природи цього майна допоміжне приміщення (місце загального користування), не може використовуватися одним із співвласників, перешкоджаючи при цьому іншим співвласникам. З огляду на вищенаведене, судом встановлено, що приватизація місць загального користування, а саме кладової, площею 13,7 кв.м проведена з порушенням прав інших співвласників житла. За таких обставин, суд вважав за необхідне відмінити розпорядження центру (відділу) приватизації та скасувати свідоцтво про право власності.
Судом у наведеному рішенні було також встановлено, що у спірній кладовці зберігаються особисті речі позивача та інших сусідів. Не зважаючи на спільне сумісне використання цього приміщення мешканцями поверху, ОСОБА_3 виставив більшу кількість речей, що там перебували, а деякі на власний розсуд взагалі викинув, комору ж закрив на замок. Факт вказаних дій відповідача ОСОБА_3 підтверджується поясненнями наданими ним, що знайшли відображення у висновку про результат розгляду по заяві від 31.03.2015р. Вищенаведене рішення суду у справі № 645/5048/16-ц набрало законної сили 13.06.2017р.
Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили суд задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
В судове засідання ОСОБА_3 , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не надав.
З огляду на положення ст. 280 ЦПК України, судом, за згодою позивача, проведено заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності, виданого 07.11.2011 року відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна ХМР, квартира за адресою: АДРЕСА_4 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_1 (а.с.38)
Згідно надісланої на ухвалу суду КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» інвентаризаційної справи на квартиру АДРЕСА_5 , встановлено, що повідомленням КП «Жилкомсервіс» дільниця № 57 від 11.11.2013 року приміщення загального користування пл. 13 кв.м. на 3 поверсі житлового будинку АДРЕСА_1 , за спільною згодою мешканців використовується в якості комори мешканцями кв. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 .
Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13 листопада 2013 року, виданого на підставі розпорядження відділу приватизації житлового фонду від 13.11.2013 року № 1352-П2 щодо приватизації та передачу у приватну власність ОСОБА_5 квартири, квартира у будинку готельного типу, загальною площею 34,1 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_6 , належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .
Також в матеріалах даної інвентаризаційної справи знаходиться лист КП «Жилкомсервіс» від 21.10.2015 року директору КП «Харківське міське БТІ» про розгляд колективної скарги мешканців будинку по АДРЕСА_1 по самовільному захвату місць загального користування - комори розміром 13,7 кв.м. мешканцем квартири АДРЕСА_5 (ким саме не зазначено). Просили повідомити, з яких підстав комора увійшла до приватизації квартири АДРЕСА_3 . Судом встановлено, що копія технічного паспорту на вказану квартиру в матеріалах інвентаризаційної справи відсутня (а.с.119-195)
Як вбачається з витягу з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.12.2013 року власником квартири, у будинку готельного типу за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 34,1 кв.м, був ОСОБА_3 , на підставі договору дарування від 02.12.2013 року. (а.с.57)
Відповідно до заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.06.2017 року позов ОСОБА_4 , ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано розпорядження (рішення) Управління комунального майна та приватизації Відділу приватизації житлового фонду Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради №1352-П2 від 13.11.2013 року. Скасовано свідоцтво про право власності на житло, реєстраційний №8-13-318223-П2 від 13.11.2013 року, видане Управлінням комунального майна та приватизації Відділу приватизації житлового фонду Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради. Рішення суду набрало законної сили 13.06.2017р. (а.с.39-45)
На підставі вищезазначеного рішення суду - наказом Управління комунального майна та приватизації № 223 від 08.08.2018, відмінено розпорядження № 1352-П2 від 13.11.2013 про передачу у приватну власність ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_5 та скасовано свідоцтво про право власності на житло реєстраційний № 8-13-318223-П2 на ім`я ОСОБА_5 (а.с.58).
Але з отриманої судом інформації з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23.07.2019 року, встановлено, що квартира, у будинку готельного типу за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 15,6 кв.м, житловою площею 12,9 кв.м, зареєстрована на праві власності за ОСОБА_6 , на підставі договору про поділ спільного майна подружжя, посвідченого нотаріально 11.10.2017 року (а.с.74,75).
За повідомленням КП «Харківське БТІ» від 24.12.2019 року встановлено, що інвентаризаційна справа на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_6 не складалась та не обліковується, реєстрація права власності на кв. ІНФОРМАЦІЯ_2 а станом на 31.12.2012 року КП БТІ не проводилась (а.с.231)
З інформації з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.11.2019р., встановлено, що квартира, у будинку готельного типу за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 18,9 кв.м, житловою площею 12,9 кв.м, зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3 , на підставі договору про поділ спільного майна подружжя від 11.10.2017 року (а.с.233).
Управлінням комунального майна та приватизації було повідомлено 21.09.2020 року, що після отримання власниками житла свідоцтва про право власності на кв. АДРЕСА_3 , документи передано на зберігання до КП БТІ, щодо квартири АДРЕСА_3 а повідомили, що заяви щодо приватизації вказаної квартири не надходило (а.с.245)
Як вбачається з повідомлення юридичного департаменту Виконавчого комітету Харківської міської ради від 07.10.2020 року № 8248/9-20, що відповідно до інформації Управління комунального майна та приватизації від 23.09.2020 № 8299 другий екземпляр свідоцтва та усі матеріали приватизаційної справи на квартиру АДРЕСА_7 передано на постійне зберігання до КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». Щодо надання приватизаційної справи на квартиру АДРЕСА_5 , заяви на приватизацію вказаної квартири до Управління не надходили. Наказом Управління комунального майна та приватизації № 223 від 08.08.2018 відмінено розпорядження № 1352-П2 від 13.11.2013 про передачу у приватну власність квартири АДРЕСА_5 та скасовано свідоцтво про право власності № НОМЕР_2 .
Відповідно до ст. 319, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Позивач у поданому позові стверджує, що підставою для звернення до суду з відповідним позовом є порушення її права користування нежитловим приміщенням комори, яка є спільною власністю, але була приєднана до квартири відповідача № 22, та на даний час перебуває у користуванні відповідача.
Відповідно до ч.2 ст. 382 ЦК України власникам квартир у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне і інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.
Конституційний Суд України своїм рішенням №4-рп/2004 встановив, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища і т.п.) передаються безкоштовно в спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат в квартирах) багатоквартирних будинках.
Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 р. №572, які надають жителям квартир, житлових приміщень рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням, а також рівні права встановлюють по згоді жильців порядок використання підсобних приміщень.
Судом встановлено, що відповідач не є власником квартири АДРЕСА_5 , до якої, за твердженням позивача, приєднане спірне нежитлове приміщення, матеріали справи не містять належних доказів, які б дали змогу чітко встановити за якою саме квартирою рахується нежитлове приміщення - комора, розміром 13,7 кв.м., враховуючи, що розміри квартири АДРЕСА_3 - 15,6 кв.м., а квартири № 22а - 18,9 кв.м., технічні паспорти на квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_5 відсутні. Суду не надано доказів хто на даний час користується нежитловим приміщенням, тобто позивачем не доведено, що саме відповідач використовує спірне нежитлове приміщення, враховуючи розмір його квартири до якої, як зазначає позивач було приєднане нежитлове приміщення розміром 13,7 кв.м.. Відомостей щодо визнання угод на підставі, яких належать на праві власності квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_3 , недійсними, суду не надано.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом не встановлено в ході розгляду справи підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами, в розумінні ст. ст. 76 - 81 ЦПК України, що саме відповідачем чиняться перешкоди у користуванні майном.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про наявність перешкод у користуванні нежитловим приміщенням саме зі сторони відповідача ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, оскільки не підтверджені достатніми та достовірними доказами. Крім того, судом встановлено, що з 2017 року власником квартири АДРЕСА_5 - є ОСОБА_6 , до якої не було пред`явлено позовних вимог, а в позові та в судовому засіданні позивач наполягала на тому, що саме власник квартири АДРЕСА_3 використовує нежитлове приміщення, хоча на даний час відсутні відомості щодо зарахування до квартири АДРЕСА_3 нежитлового приміщення розміром 13,7 кв.м., тому у задоволенні позову необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 141, 265, 279, 354 ЦПК України, суд-
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням - відмовити.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст.ст. 284, 285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Представник позивача: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_8 .
Відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_6 .
Повне судове рішення складено 23 листопада 2020 року.
Суддя І. В. Ульяніч