Єдиний унікальний номер: 378/578/20
Провадження № 2/378/187/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2020 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Скороход Т. Н.

за участю секретаря: Соколової О.А.,

позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Ставище справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернувся ОСОБА_1 з посиланням на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його двоюрідний дід ОСОБА_4 , який з 2010 року постійно до дня смерті проживав по АДРЕСА_1 . До спадкового майна померлого належить земельна ділянка кадастровий номер :03:001:0006, площею 4.3175 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в с. Винарівка, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242. 4 грудня 2019 року він, як спадкоємець п`ятої черги, подав до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. 13 грудня 2019 року спадкоємиця другої черги, рідна сестра спадкодавця, його (позивача) баба, ОСОБА_5 , подала до Ставищенської районної державної нотаріальної контори, передбачену ч. 2 статті 1274 ЦК України, заяву про відмову від прийняття спадщини на його користь. Внаслідок чого, він набув право на спадкування за законом в межах другої черги. Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 є його син ОСОБА_2 , який заяву про прийняття спадщини протягом строку, передбаченого статтею 1270 ЦК України, до Ставищенської районної державної нотаріальної контори не подав. Постановою державного нотаріуса Ставищенської районної державної нотаріальної контори від 28 травня 2020 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки за місцем реєстрації місця проживання спадкодавця, встановлено факт реєстрації місця проживання спадкоємця першої черги, сина померлого - відповідача ОСОБА_2 , який не подав заяву про відмову від прийняття спадщини, а отже спадщину прийняв. Оскільки відповідач фактично проживав не за місцем реєстрації, тому вважає, що ОСОБА_2 постійно до дня смерті не проживав разом зі спадкодавцем і спадщину не прийняв.

З 5 квітня 1980 року спадкодавець хворів на енцефалопатію II стадії, алкогольно-інтоксикаційно судинного генезу з помірно вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням та перебував на обліку в психіатричному кабінеті Ставищенської ЦРЛ, не розумів наслідків своєї поведінки, не міг правильно орієнтуватися та оцінювати прості життєві ситуації, внаслідок психічної хвороби не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. З 2010 року ОСОБА_4 проживав в будинку своєї матері ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 (зараз 6) в с. Винарівка, яка надавала йому сторонній догляд. Після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_6 , ОСОБА_4 продовжив проживати у вказаному будинку, де ним стала опікуватися ОСОБА_7 . 26 червня 2013 року ОСОБА_4 був визнаний недієздатним і йому була встановлена опіка. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла, спадщину після смерті якої прийняли: дочка померлої, його (позивача) баба ОСОБА_5 , яка отримала свідоцтво про прийняття спадщини за законом на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 та ОСОБА_4 , син померлої, який постійно до дня смерті проживав разом зі спадкодавцею та продовжив в ньому проживати. Зі згоди власниці будинку ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , опікуна ОСОБА_4 , у вказаний житловий будинок у 2015 році вселився він. З 21 вересня 2015 року він був призначений опікуном та постійно до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , проживав разом із ним по АДРЕСА_1 , здійснював догляд останнього, який був недієздатним, перебував у безпорадному стані і за станом здоров`я потребував стороннього догляду. Проте, місце реєстрації ОСОБА_4 зберігалося по АДРЕСА_3 та не співпадало з постійним місцем проживання останнього.

Позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на земельну ділянку кадастровий номер :03:001:0006, площею 4,3175 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Винарівської сільської ради, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242, вартістю 109404,03 гривень.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, підтвердив обставини, викладені в позові.

Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 71), про причини неявки суд не повідомив.

Третя особа в судове засідання не прибула, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 59), про причини неявки суд не повідомила.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши вступне слово позивача, та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (а.с. 10).

До спадкового майна померлого ОСОБА_4 належить земельна ділянка кадастровий номер :03:001:0006, площею 4.3175 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в с. Винарівка, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242 (а.с. 12, 34).

Вартість земельної ділянки становить 109404,03 гривень (а.с. 13).

З копії матеріалів спадкової справи (а.с. 36-43) встановлено, що після смерті ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини до Ставищенської районної державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини у встановлений шестимісячний строк звернувся позивач, двоюрідний онук померлого. Спадкоємиця другої черги, сестра померлого ОСОБА_5 , подала до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщина за законом на користь позивача. Спадкоємець першої черги, син померлого ОСОБА_2 , який зареєстрований по АДРЕСА_3 , проте на час смерті ОСОБА_4 за вказаною адресою не проживав (а.с. 23, 74), до Ставищенської районної державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини у встановлений шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини не звертався.

Відповідно до копій рішення Ставищенського районного суду від 26 червня 2013 року (а.с. 15), ухвали Ставищенського районного суду від 21 вересня 2015 року (а.с. 16), акта від 18 червня 2020 року (а.с. 17), довідки Винарівської сільської ради від 19 червня 2020 року № 96 (а.с. 18) судом встановлено, що ОСОБА_4 , якого визнано недієздатним, був зареєстрований по АДРЕСА_3 , проте, з 2010 року до дня смерті постійно проживав по АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_1 , який був призначений його опікуном та з 21 вересня 2015 року до дня смерті спадкодавця здійснював догляд за ним, оскільки ОСОБА_4 через стан здоров`я був в безпорадному стані.

28 травня 2020 року державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори Цимбалюк В.М. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки син спадкодавця ОСОБА_2 , який відноситься до спадкоємців 1 черги, прийняв спадщину, тому спадкоємці наступних черг не мають права на отримання свідоцтва про право на спадщину (а.с. 14).

Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 1220 ч. 1, 1223 ч. 3 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Як вбачається із статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як встановлено ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як вбачається із п. "г" ч.1 статті 81 ЗК України ( від 25 жовтня 2001 року) громадяни набувають право власності на земельну ділянку на підставі прийняття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Згідно частини 1 статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Частиною другою статті 158 ЗК України встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач - спадкоємець 1 черги, який хоч і був зареєстрований за однією адресою із батьком, проте постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживав, заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування у передбачений законом строк не подав, тому вважається таким, що спадщину не прийняв. Позивач, який з 21 вересня 2015 року до дня смерті ОСОБА_4 постійно проживав разом із спадкодавцем, опікувався ним та здійснював догляд, звернувся із заявою про прийняття спадщини до Ставищенської районної державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини у встановлений шестимісячний строк, та на користь якого спадкоємиця другої черги, сестра померлого ОСОБА_5 , подала до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини за законом, набув право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на вищевказану земельну ділянку, тому позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 79, 79-1, 125, 152 Земельного Кодексу, ст. ст. 373, 1218, 1220, 1223, 1225 ч 1, 1259 ч. 2, 1261, 1268, 1269 ч. ч. 1, 2, ст. 1270 ч. 1, 1297 ЦК України, ст. ст. 3, 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" ст. ст. 2, 12, 81, 141, 247, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на земельну ділянку кадастровий номер :03:001:0006, площею 4,3175 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Винарівської сільської ради, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242, вартістю 109404,03 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Суддя Т. Н. Скороход