Справа № 368/802/18
Рішення 2/368/29/20

Іменем України

"19" листопада 2020 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

при секретарях Назаренко А.І. та Губенко А.П.

з участю позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1

представника позивача за первісним позовом та представника відповідача за зустрічним позовом адвоката Клапчука Ф.П.

відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2

та представника відповідача за первісним позовом та представника позивача за зустрічним позовом адвоката Степаніщевої В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик Київської області в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації у державному земельному кадастрі земельної ділянки, -

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом та просить суд визнати недійсним державний акт серія КВ № 006333 від 10.03.2004 р. виданий ОСОБА_2 на право власності на земельну ділянку площею 0,2480 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:067:0006, скасувавши реєстрацію земельної ділянки та реєстрацію права власності, що проведена згідно рішення за індексним номером 38555253 від 06.12.2017 р., обґрунтовуючи позов наступним.

Відповідно до договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки від 15.10.2016 р. посвідчених приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу Мозговим Є.В. позивачу належать житловий будинок та земельна ділянка площею 0,1106 га, а саме: для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, що розташована за адресою АДРЕСА_2 .

Перед укладання договорів дарування попереднім власником вищевказаної земельної ділянки було здійснено відновлення та виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо відновлення меж по встановленню меж земельної ділянки та зареєстровано в Державному земельному кадастрі.

В травні 2018 року власник сусідньої земельної ділянки, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , тобто відповідач почав демонтовувати встановлений раніше паркан, що розділяє земельні ділянки його та відповідача, який слугував межовим знаком двох суміжних земельних ділянок Протягом багатьох років. При цьому, паркан який демонтував відповідач був встановлений багато років тому та не змінювався більше 10 років.

Після демонтажу старого паркану відповідач почав встановлювати новий паркан, однак змістив межу вгиб його земельної ділянки приблизно на 40-50 сантиметрів. У зв`язку з такими діями відповідача він неодноразово звертався до нього проханнями перенести встановлений відповідачем паркан до меж своєї земельної ділянки згідно з правовстановлюючими документами, тобто на те місце, де стояв попередній старий паркан.

Проте, відповідач категорично відмовлявся відновлювати межі його земельної ділянки та встановлювати паркан на межі земельних ділянок, яка існувала раніше по старому паркану, та яка встановлена у правовстановлюючих документах. Оскільки встановлений відповідачем паркан знаходиться на території його земельної ділянки, він звернувся до суду з позовом до відповідача про відновлення меж своєї земельної ділянки.

Під час розгляду справи, в підготовчому судовому засіданні було призначено судову земельно-технічну експертизу, за результатами якої було складено висновок №12-5/259 від 14.01.2019 р.

Відповідно до висновку меж фактичного користування його земельною ділянкою мають відхилення від точки В до точки А (межа, що межує із земельною ділянкою відповідача). Відхилення становить приблизно 20 кв. м.

На сторінці 34 висновку експертизи вказано, що паркан його земельної ділянки має відхилення від межових знаків на земельну ділянку відповідача.

Отже, на даний час межа земельної ділянки згідно державного акту ОСОБА_3 , яка вона подарувала йому земельну ділянку та державного акту відповідача проходить по території його земельної ділянки, а саме в глиб його ділянки на 40-50 сантиметрів.

Це означає, що приватизовуючи земельну ділянку відповідач приватизував частину його земельної ділянки, що порушує його права.

Відповідно до висновку №24/204 від 16.12.2019 р. встановлено, що межа фактичного користування земельною ділянкою відповідача та межа зазначена у кадастровому плані земельної ділянки від точки Б до точки В (тобто на межі з позивачем) мають відмінності, які зображені на рисунку № 9 висновку експерта.

Отже, висновком експерта встановлено, що відповідач приватизував частину його земельної ділянки.

У зв`язку з чим, з метою відновлення порушених його прав та встановлення меж його земельної ділянки згідно координат у відповідності до фактичних меж на місцевості (паркану) необхідно визнати недійсним державний акт відповідача та скасувати реєстрацію його права власності.

Згідно ч. 1 ст. 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Згідно ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам слід мати на увазі, що спори, пов`язані із земельними відносинами, розглядаються в позовному провадженні.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною 3 статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або утворюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК).

Згідно ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно ст. 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Згідно ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно п. б та п. г) ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Згідно ч. 1 ст. 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Згідно ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Відповідач та його представник просять суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позову, обґрунтовуючи наступним. За результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи складено висновок № 12-5/259 від 14.01.2019 року, відповідно до якого межі фактичного користування земельною ділянкою, призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та споруд /присадибна земельна ділянка/, кадастровий номер :01:379:0022, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за координатами мають відхилення від меж та координат, які зазначені в технічній документації та належать ОСОБА_1 від точки В до точки А. Відхилення допущені власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:379:0022 ОСОБА_1 від А/точка 1-да В/точка - 9, площею накладання приблизно 20 кв.м. Згідно вищевказаної експертизи при огляді та проведенні вимірів земельної ділянки позивача ОСОБА_1 було встановлено, що фактичне користування земельною ділянкою має відмінність від координатних точок 1,9,10 по лінії розподілу земельних ділянок від точок В до А у сторону відхилення від межових знаків на земельну ділянку з кадастровим номером :01:067:0006 гр. ОСОБА_2 , що наглядно підтверджується зображеннями № 3, № 6 а також фото фіксацією /т. 1, т. 9.10/. Вищевказаний висновок експерта в судовому засіданні 15.05.2019 року підтвердив інженер - геодезист ОСОБА_4 . Висновок експерта дуже чіткий і зрозумілий , який вказує, що саме позивач змістив межу в його сторону. Посилаючись на вищевказану експертизу, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 - подав до суду уточнену позовну заяву про визнання недійсним його державного акту на право власності на земельну ділянку зі зміною підстав та предмету позову. З вищевказаним уточненим позовом до нього він категорично не згідний і просив в його задоволенні відмовити повністю з урахувань обставин викладених ним у відзиві від 25.06.2018 року, 06.03.2019 року та з урахуванням висновку експертизи від 14.01.2019 р. З моменту звернення позивачем ОСОБА_1 /травень 2018 року/ до суду, він постійно наголошував і пояснював, що він меж присадибної земельної ділянки позивача ОСОБА_1 не порушував, а навпаки позивач змістився в його сторону і встановив паркан на його земельній ділянці цей факт підтверджує його та позивача технічні документації, висновок експерта від 14.01.2019 року та пояснення техніка геодезиста ОСОБА_4 . Згідно висновку експерта від 16.12.2019 року № 42/204 при огляді та проведенні вимірів його земельної ділянки з кадастровим номером :01:067:006 було встановлено, що т. 3 по лінії межі від Б до В співпадає в координатах з т. 1 по лінії від А до В земельної ділянки позивача ОСОБА_1 , але фактичне землекористування у цій точці /3, 1/ має відхилення на 48.8 см. У сторону зменшення земельної ділянки його, ОСОБА_2 з кадастровим номером :01:067:006 по лінії від точки Б до А. Тоді як т.4 по лінії від Б до В має відмінні координати з точками 9,10 по лінії від А до Б кадастрового плану позивача ОСОБА_1 і становить 34.5 см. У сторону зменшення ОСОБА_2 , тобіж його земельної ділянки. Ця різниця ним була узгоджена та врахована при виготовленні його нової тех. документації з кадастровим номером :01:067:006 . Фактично на даний момент координати точки 4 та точок 9,10 мають відмінність, хоча координати точки 4 його ділянки співпадають з координатами суміжної землевласниці гр.. ОСОБА_6 . Установлений паркан позивачем ОСОБА_1 по лінії від Б до В /А до Б/ має відхилення у сторону зменшення його ділянки на 11,5 см. Висновком вищевказаної експертизи встановлено, що межа фактичного землекористування у т. 3 по лінії Б-В земельної ділянки його з кадастровим номером :01:067:006 зменшено на 48,8 см., а у т. 4 - зменшено на 11,5 см., що стверджується фото фіксацією та ситуаційною зйомкою обох земельних ділянок. З урахуванням вищевикладеного та висновків експертів просить в позові ОСОБА_1 до нього про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку відмовити повністю.

Суд, вислухавши сторони, свідка, експертів та вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно із частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" кожна фізична або юридична особа право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

За приписами ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено принцип мирного володіння майном, який в контексті прецендентної практики Європейського суду з прав людини закріплює засади поваги до права власності та забороняє безпідставне позбавлення або обмеження володіння особою своїм майном, інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених нормами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК).

Позивач ОСОБА_1 згідно договору дарування житлового будинку від 15.10.2016 р. отримав у дарунок безоплатно у власність, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 . На земельній ділянці, площею 0,1106 га, (кадастровий номер земельної ділянки :01:379:0022), розташовано: зазначений на плані за літерою "А" - житловий будинок (цегляний), за літерою "а" - веранда, за літерою "Б" - погреб, за літерою "Г" - літня кухня, за літерою "Д" - сарай, за літерою "Ж" - гараж, за літерою "З" - туалет, за літерою 'К" - літній душ, за літерою "Л" - сарай, за літерою "Ж" - ж яма, за літерою за літерою "і" - криниця, за літерою "h" - ворота, за літерою "h1" - паркан, загальною площею - 56,4 кв. м., житловою площею - 37,1 кв. м (т. 1 а.с. 8-10).

Вказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами належить дарувальниці - ОСОБА_3 на праві особистої приватної власності, на підставі дублікату свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Слобідською сільською радою Кагарлицького району Київської області 15.12.2004 року, на підставі рішення Слобідської сільської Ради № 3, від 24.01.1992 року, бланк Серія НОМЕР_2. Реєстрація права власності на нерухоме майно проведена Кагарлицьким бюро технічної інвентаризації 15.12.2004 року, реєстраційний номер: 9078566, помер запису: 220 в книзі: 1, номер витягу 5869253.

Позивач ОСОБА_1 згідно договору дарування від 15.10.2016 р. приймає безоплатно у власність земельну ділянку (дарунок), а саме: у власність обдарованого переходить земельна ділянка, площею 0,4311 гектара, розташована в АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:379:0023. Експлікація земельних угідь: усього земель, гектарів - 0,4311, у тому числі за земельними угіддями, гектарів: рілля - 0,4311, категорія земель: землі сільськогосподарського-призначення, цільове призначення: 01.03 (т. 1 а.с. 11-13).

Вказана земельна ділянка належить дарувальниці на праві особистої приватної власності. Документом, який підтверджує праве власності дарувальниці на відчужувану земельну ділянку є інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна; сформована Державним реєстратором Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області Басараба Оксаною Петрівною 10.06.2016 року, номер інформаційної довідки 61120208, номер запису про право власності 14907645 від 02.06.2016 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 22.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.04.2017 р. вбачається, що позивачу ОСОБА_1 ТОВ Лідер Плюс 02.03.2016 р. виготовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (т. 1 а.с. 14-15).

Згідно копії технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянок та передачі на зберігання межових знаків гр.. ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_3 було передано на зберігання межові знаки земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд та ведення особистого селянського господарства, що знаходяться на території АДРЕСА_2 в межах населеного пункту (т. 1 а.с. 19-32).

Згідно договору дарування від 01.06.2001 р. відповідач ОСОБА_2 отримав у дар жилий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 (т. 1. а.с. 49).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку відповідач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,2480 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку по АДРЕСА_1 (т. 1. а.с. 50).

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності підтверджено, що за відповідачем ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку, площею 0,2480 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку по АДРЕСА_1 (т. 1. а.с. 51).

Актом прийому-передачі межових знаків на зберігання від 04.07.2017 р. ОСОБА_2 передано на зберігання межові знаки (т. 1 а.с. 52-54).

Висновками Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області встановлено, що між відповідачем ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1 є спір щодо меж земельних ділянок, та рекомендовано звернутися до суду для реагування питання щодо меж (т. 1 а.с. 55-58).

ТОВ «Кагарлицький земельно-кадастровий центр» у 2017 р. виготовив технічну документацію із землеустрою щодо відновлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства відповідачу ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 95-151).

Висновком експерта № 12-5/259 від 14.01.2019 р. встановлено, що межі фактичного користування земельною ділянкою, призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна земельна ділянка), землі житлової та громадської забудови, кадастровий номер :01:379:0022, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 за координатами, мають відхилення від меж та координат, які зазначені в технічній документації та належить ОСОБА_1 від точки В до точки А. Відхилення допущені власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:379:0022 ОСОБА_1 від А (точка 1) до В (точка 9), площею накладання приблизно 20 м2 (т. 1 а.с.195-232).

Копією технічної документації по складанню державних актів на право приватної власності на землю громадян с. Слобода, Слобідська сільська рада Кагарлицького району Київської області вбачається, що ОСОБА_2 виготовлялася технічна документація щодо земельних ділянок по АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 234-245, т. 2 а.с.1-10, 133-143).

Судом встановлено, що інженером-геодезистом ОСОБА_4 було проведено комплекс топографо-геодезичних та картографічних робіт по обстеженню земельних ділянок за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 . Кадастрові номери земельних ділянок - :01:379:0022 та :01:067:0006, а саме - проведено перенесення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з кадастровим номером - :01:067:0006 та кадастрова зйомка (інвентаризація) земельної ділянки з кадастровим номером - :01:379:0022. Обстеження проводилось за допомогою радіонавігаційного мультисистемного та мультичастотного GNSS - обладнання EMLID REACH R52 та безпілотного літального апарату (БПЛА) PHANTOM 4PRO, який оснащений 20 МП камерою. Обробку даних аерофотознімання здійснено в програмному комплексі Agidoft Metadhape Profeddional 1.5. Аналіз та наведення зібраних даних проведено в програмному комплексі Digitals/Delta. Результати обстежень (дані по обробці фотознімків, кадастрові плани, каталоги координат, візуалізація даних перенесення меж, фотоплани та інше) надано у додатках (т 2 а.с. 176-211).

Висновком експерта № 24/204 від 16.12.2019 р. встановлено, що межа фактичного користування земельною ділянкою (дані геодезичної зйомки), що розташована за адресою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , та межа, зазначена у кадастровому плані земельної ділянки від точки Б до точки В кадастровий номер 122286801:01:067:0006 (т. 2, а.с. 9), мають відмінності, які полягають в наступному: в т. Б відхилення полягає у відступах фактичного розташування меж від документального на 48,8 см та 8,3 см; в т. В відхилення полягає у відступах фактичного розташування меж від документального на 11,35 см. Відповідно до даних, що містяться у правовстановлюючому документі (т. 2, ах. 5) виконати порівняння межі від т. А до т. Б не видається за можливе в зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ не містить координат поворотних точок меж земельної ділянки з кадастровим номером :01:067:0006. В зв`язку з чим порівняння можливе лише за лінійними вимірами. Згідно плану меж земельної ділянки (т. 2, а.с. 5) відстань від т. А до т. Б становить 49,97 м та кадастрового плану зовнішніх меж земельної ділянки (т. 2, а.с. 9) відстань від т. Б до т. В становить 50,21 м, тобто, розбіжність становить 0,24 м. Визначити, з боку якого саме землевласника, допущені відхилення не видається за можливе, оскільки об`єктом дослідження є окрема межа земельної

ділянки з кадастровим номером :01:067:0006 власник ОСОБА_2 , та документація щодо неї, документація інших земельних ділянок, суміжних з ділянкою кадастровий номер :04:067:0006, не досліджувалась.

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_7 пояснила, що нею проводилась експертиза щодо земельної ділянки ОСОБА_1 . Під час проведення експертизи було виявлено, що при позивач та відповідач мають лише одну точку перетину земельних ділянок. Підтримує проведену експертизу та висновки, які нею зроблені.

Допитаний свідок ОСОБА_4 пояснив, що він двічі виконував топографо-геодезичні роботи щодо земельних ділянок і позивача, і відповідача, які необхідні були для проведення експертиз. Всі роботи ним були надані суду.

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_8 пояснила, що нею проводилась експертиза щодо земельної ділянки ОСОБА_2 . Під час проведення експертизи було виявлено, що є невідповідність земельної ділянки, яка зазначена в технічній документації із використанням в натурі. Підтримує проведену експертизу та висновки, які нею зроблені.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 321 ЦК України).

Відповідно до частин другої, четвертої статті 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Згідно пунктів «г», «е» частини першої статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства.

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 514/1571/14-ц (провадження № 14-552цс18) зазначено, що «у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження, що право особи порушене, оскільки для таких висновків мають бути надані належні та допустимі докази, які б беззаперечно вказували, яка саме земельна ділянка перебувала у власності позивачки, де проходить її межа, чи порушена межа її земельної ділянки відповідачем. Такі докази зазвичай можуть підтверджуватися висновками експерта чи спеціаліста».

Суд вважає, що доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що він не порушує прав ОСОБА_1 щодо земельної ділянки, яка йому належить, такими, що ґрунтуються на належних та допустимих доказах, а саме: висновком експерта № 24/204 від 16.12.2019 р., де межа фактичного користування земельною ділянкою (дані геодезичної зйомки), що розташована за адресою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , та межа, зазначена у кадастровому плані земельної ділянки від точки Б до точки В кадастровий номер 122286801:01:067:0006 (т. 2, а.с. 9), мають відмінності, але вказані відмінності стосуються лише земельної ділянки самого відповідача.

В той же час висновком експерта № 12-5/259 від 14.01.2019 р. було встановлено, що межі фактичного користування земельною ділянкою, призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна земельна ділянка), землі житлової та громадської забудови, кадастровий номер :01:379:0022, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 за координатами, мають відхилення від меж та координат, які зазначені в технічній документації та належить ОСОБА_1 від точки В до точки А. Відхилення допущені власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:379:0022 ОСОБА_1 від А (точка 1) до В (точка 9), площею накладання приблизно 20 м2, але вказані відмінності стосуються не лише земельної ділянки самого позивача, а й відповідача.

Тобто, з пояснень сторін, експертів та матеріалів справи вбачається, що позивачем ОСОБА_1 не надано суду жодного документу на порушення його прав, як землевласника зі сторони відповідача ОСОБА_2 .

З урахуванням всебічно і повно з`ясованих всіх фактичних обставини, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про те, що уточнені вимоги ОСОБА_1 не знайшли свого доведення у судовому засіданні, не ґрунтується на чинному законодавстві, а тому уточнені позовні вимоги позивача ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 21.10.2020 р. заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову було задоволено та накладено арешт на нерухоме майно, що є предметом позову, а саме: на земельну ділянку площею 0,2480 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01::067:0006, що належить ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на підставі державного акту серія КВ №006333 від 10.03.2004 року.

У п. 9 ст. 158 ЦПК України передбачено, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову, а тому суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, які були накладені на підставі ухвали суду від 21.10.2020 року.

На підставі ч.10 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили даного рішенням.

На підставі викладеного та керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про земельні відносини», ЗК України, ЦК України, ст. ст. 7,8, 19, 81,83, 258, 263-273 ЦПК України суд, -

вирішив:

У задоволені уточненої позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 21.10.2020 року, якою забезпечено позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що є предметом позову, а саме: на земельну ділянку площею 0,2480 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01::067:0006, що належить ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на підставі державного акту серія КВ №006333 від 10.03.2004 року.

На підставі ч.10 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили даного рішенням.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення через суд першої інстанції до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі проголошення тільки скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення, учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення видаються копії скороченого судового рішення.

У разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складання - в електронній формі у порядку, встановленому законом (у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса в особи відсутня.

За заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді.

Повний текст судового рішення виготовлено 30.11.2020 р.

Суддя І.І. Шевченко