Справа № 473/1239/20
РІШЕННЯ

іменем України

"27" листопада 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді - Ротар М.М., при секретарі - Гавриловій І.С.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів

встановив

в квітні 2020 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 , в якій просила стягнути з нього пеню за прострочення сплати аліментів за період з січня 2018 року по 01 квітня 2020 року в розмірі 176475 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що відповідно до рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02.09.2005 року по цивільній справі № 2-1931 відповідач зобов`язаний був сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Однак у зв`язку з тим, що аліменти відповідач не сплачував - утворилася заборгованість в сумі 88395,17 грн. станом на 01 лютого 2020 року.

Позивач просила стягнути з відповідача пеню в розмірі 176475,00 грн., що передбачено ст.196 СК України.

Ухвалою суду від 23 квітня 2020 року було відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 19 серпня 2020 року провадження по справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі № 473/1844/20 за скаргою ОСОБА_3 щодо відмови здійснити перерахунок заборгованості по аліментам.

Ухвалою суду від 02 листопада 2020 року провадження по справі поновлено.

В судове засіданні позивач ОСОБА_2 не з`явилася, на адресу суду надіслала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, по перше просила врахувати, що розмір пені не може перевищувати 100% заборгованості по аліментам. По друге просила зменшити розмір пені, враховуючи сімейне та матеріальне становище відповідача, оскільки на його утриманні перебуває малолітня дитина.

Вислухавши представника відповідача та дослідивши інші докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких причин.

Згідно з частиною першою статті 196 СК у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові - втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів має періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів - свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені або до дня їх повного погашення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 14-37цс-18, по якій Верховний Суд відійшов від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від і липня 2015 року справі № 6-94цс15.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Вознесенському міськрайонному відділі ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 1375724 з примусового виконання виконавчого листа, що був виданий 02 вересня 2005 року Вознесенським міськрайоним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, на утримання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_3 станом на 01 лютого 2020 року мав заборгованість зі сплати аліментів за період з жовтня 2013 року по 01 лютого 2020 року (в межах позовних вимог) в розмірі 81404,13 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості боржника ОСОБА_3 , що був наданий головним державним виконавцем Вознесенського міськрайонного ВДВС.

Станом на листопад 2020 року вказана заборгованість не погашена відповідачем.

Позивач, при зверненні до суду з позовом надала розрахунок неустойки за заборговані аліментів, в якому вказала, що загальний розмір неустойки (пені) становить 176475 грн.

Разом з тим, враховуючи вимоги ч.1 ст.196 СК України, яка передбачає, що розмір неустойки не повинен перевищувати 100 відсотків заборгованості, суд приходить до висновку, що її розмір не повинен перевищувати 81404,13 грн.(розмір заборгованості станом на 01 лютого 2020 року)

Частиною 2 ст.196 СК України також передбачена можливість зменшення розміру неустойки враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів.

Так в судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_3 має багатодітну сім`ю: дружину, ОСОБА_5 , від шлюбу з якою мають спільну малолітню доньку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, відповідач є батьком ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 , які проживають біля нього та останній займається їх вихованням та утриманням. Також разом з ними проживає донька дружини ОСОБА_9 від першого шлюбу ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Як зазначає відповідач він працює, середній розмір його заробітної плати за останні місяці складає 5000 грн. Дружина відповідача отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-ї дитини в розмірі 860 грн. та допомогу на дітей, якій виховуються у багатодітних сім`ях в розмірі 1700 грн. Фактично сукупний дохід сім`ї на 4 неповнолітніх дітей складає 7500 грн. Крім того, дружина ОСОБА_9 хворіє та потребує планового оперативного лікування. Син ОСОБА_11 перебуває на «Д» обліку, за висновком лікарів також потребує оперативного лікування.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачем не доведено відсутність його вини в простроченні сплати аліментів, то є підстави для стягнення з нього неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, однак застосовуючи засаду цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність, суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки та стягнути з відповідача неустойку в розмірі 5 000 грн.

Згідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, суд стягує з відповідача 840,80 грн. на користь держави.

Керуючись ст. ст. 12,13,81 ч. 1 ст. 141, ст.ст. 264,265,268,354 ЦПК України, суд

ухвалив

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця с. Бузьке Вознесенського району Миколаївської області, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючий за адресою АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженки м. Вознесенськ Миколаївської області, РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_2 ) - 5000 грн. (п`ять тисяч гривень) неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з жовтня 2013 року по лютий 2020 рік.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення у порядку, передбаченому ст. 355 і п.15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 01 грудня 2020 року.

Суддя: М.М. Ротар