Справа № 357/4622/20
Провадження 2/357/2250/20
19 листопада 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючий суддя Цукуров В. П. ,
секретар судового засідання Нізова А. Р.,
за участю представника позивача адвоката Овчаренко Д.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Біла Церква Київської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання незаконним і скасування рішення, скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, скасування реєстрації у Державному земельному кадастрі,-
ОСОБА_1 (далі «Позивач») звернувся до суду з даним позовом до Білоцерківської міської ради Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (далі «Відповідачі»), треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання протиправним і скасування рішення, скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, скасування реєстрації у Державному земельному кадастрі.
В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на наступні обставини.
Позивач та треті особи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є власниками квартири АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 16.01.1997 року.
Житловий будинок АДРЕСА_2 є будинком квартирного типу до якого входить три квартири, які є окремими об`єктами нерухомого майна, мають відокремлені виходи на окремі земельні ділянки.
Власниками квартири АДРЕСА_3 є Відповідач ОСОБА_5 , квартири АДРЕСА_4 є Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .
Трьохквартирний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами розташовано на земельній ділянці площею 0,0558 га., що підтверджується зведеним планом ділянок, виготовленим Київською регіональною філією №4.
Відповідно до вимог Державного класифікатора будівель та споруд, затвердженого наказом Держстандарту України від 17.08.2000 року №507 (ДК 018-2000), пунктом 1110,3 передбачено, що квартири які мають відокремлений вихід на земельну ділянку відносяться до блокованих будинків.
Реалізуючи своє право, на отримання у власність земельної ділянки для обслуговування квартири АДРЕСА_5 та господарських будівель і споруд (тобто як блокованого житлового будинку), що належить співвласникам квартири АДРЕСА_5 , за заявою Позивача та третіх осіб було розроблено технічну документацію із землеустрою, щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 по АДРЕСА_6 межах Білоцерківської міської ради Київської області.
Під час проведення землевпорядних робіт для розробки технічної документації із землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_6 , було розроблено зведений план земельних ділянок згідно якого встановлено земельні ділянки для обслуговування квартир АДРЕСА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та встановлено земельну ділянку спільного користування для всіх квартир.
Розуміючи необхідність підтримки належних добросусідських відносин та зручного користування окремо влаштованими господарськими будівлями і спорудами, власники досягли між собою письмової згоди про спільне використання земельної ділянки, необхідної для проходу до господарських будівель і споруд, про що зазначено було у зведеному кадастровому плані, виготовленому Київською регіональною філією №4, витягом з протоколу погоджувальної комісії з питань землекористування від 20.10.2005 року, висновком Білоцерківського міського відділу земельних ресурсів від 02.08.2006 року, які містяться у технічній документації виготовленій Київською регіональною філією №4.
Про існування визначеної в спільне користування земельної ділянки було відомо всім Відповідачам, але з невідомих Позивачеві причин Відповідачами проігноровано встановлений порядок спільного користування, а саме частина земельної ділянки яка визначалась як спільне користування передана Білоцерківською міською радою Київської області у власність Відповідачам на підставі рішення Білоцерківської міської ради Київської області від 21.12.2017 року №1850-42-УІІ.
Виготовлена та затверджена технічна документація з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку площею 0,0310 га. суперечить висновку Білоцерківського міського відділу земельних ресурсів, яким встановлено земельну ділянку спільного користування 0,0180 га.
Тобто рішення Білоцерківської міської ради №1850-42-VII від 21.12.2017 року прийняте в умовах конфлікту інтересів між власниками квартир житлового будинку по б-р Олександрійському та Білоцерківською міською радою, якою не було враховано досягнутої згоди між власниками квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_7 та встановлено межі земельних ділянок що мають передатись у власність та спільне користування для всіх співвласників квартир.
Ухвалою суду від 03.06.2020 року було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами загального позовного провадження (а.с. 44-45).
Ухвалою суду від 28.09.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 75).
У судових засіданнях представник позивача адвокат Овчаренко Д.К.. вимоги позову підтримав, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив її задовольнити, надав згоду на розгляд справи в заочному порядку та ухвалення заочного рішення.
В судові засідання представник Відповідача - Білоцерківської міської ради Київської області не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його присутності. При вирішенні справи поклався на розсуд суду (а.с. 71).
В судові засідання Відповідачі не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від них не надходило (а.с. 66, 67, 68, 70, 84, 85).
Треті особи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від них не надходило (а.с. 64, 69, 82, 86).
Згідно з ст.ст.280-282 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши пояснення представника Позивача, дослідивши доказі у справі в їх сукупності, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено наступні обставини та зміст спірних правовідносин.
На підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 16.01.1997 року, Позивачу та третім особам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 належить на праві спільної власності квартира АДРЕСА_1 (а.с.9).
Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №709237 виданого на підставі рішення 4 сесії Білоцерківської міської ради Vскликання від 21.08.2006 року №88, Позивач є власником земельної ділянки площею 0,0143 у межах згідно з планом, яка розташована : АДРЕСА_6 (а.с.10).
Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права.
Згідно ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Частиною першою ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.1 ст.155 Земельного Кодексу України передбачено що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Згідно з ч.2 ст.158 Земельного Кодексу України земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян вирішуються судом.
Згідно п. г), е) ч.1 ст.91 Земельного Кодексу України, встановлено вимоги за якими власники земельних ділянок зобов`язані, зокрема, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.
Частиною 1 ст.106 Земельного Кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.
Так як кожна квартира мала окремі виходи на земельну ділянку, місця загального користування в будинку відсутні, право власності зареєстровано на кожну квартиру як на об`єкт відокремленого права (як ціла одиниця), враховуючи вимоги п.1110,3 Державного класифікатора будівель і споруд (ДК 018-2000) кожній квартирі, яка була прирівняна до блокованого житлового будинку, було встановлено межі конкретної земельної ділянки для обслуговування житла та земельна ділянка спільного користування, межі цих земельних ділянок були узгоджені та погоджені власниками квартир, що підтверджується зведеним кадастровим планом виготовленим Державним підприємством «Центр державного земельного кадастру» при Державному комітеті України по земельних ресурсах Київською регіональною філією №4 (Білоцерківський відділ) в 2006 році.
Відповідно до ч.1 ст.155 Земельного Кодексу України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Крім того, статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
А ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У той же час, відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позовних вимог з урахуванням обраного Позивачем способу захисту права.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання незаконним і скасування рішення, скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, скасування реєстрації у Державному земельному кадастрі необхідно задовольнити. Вимоги Позивача ґрунтуються на наведених нормах матеріального права України та Відповідачами не спростовані.
Суму сплаченого судового збору необхідно залишити за Позивачем згідно з заявою його представника.
На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 263 - 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання протиправним і скасування рішення, скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, скасування реєстрації у Державному земельному кадастрі задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Білоцерківської міської ради Київської області від 21.12.2017 року № 1850-42-V11 Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу земельної ділянки комунальної власності у спільну сумісну власність громадянам ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 .
Судові витрати по справі залишити за позивачем.
Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Повне судове рішення складено 26.11.2020 року.

СуддяВ. П. Цукуров