Провадження №2/592/3293/20

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Алфьорова А.М., за участю секретаря Літовченко С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття заборони з нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. За життя ОСОБА_3 склав заповіт за яким все своє майно він заповів ОСОБА_4 , яка своєчасно звернулася до нотконтори та прийняла спадщину після померлого. Таким чином, після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняли вона 1/4 частину та ОСОБА_4 3/4 частини. Вона звернулася до нотаріуса з метою оформлення права власності на спадкове майно, однак їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в розділі «Інформація про державну реєстрацію обтяжень» наявний запис про обтяження № 16674427 у вигляді заборони на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на підставі договору довічного утримання посвідченого 12.01.2007 р. приватним нотаріусом Краснощок Л.М. Просить суд: скасувати заборону на відчуження на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , накладену приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Краснощок Л.М. 12.01.2007 р. при посвідченні договору довічного утримання за р. № 161.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та адвокат Сукач О.С. не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримали, просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 11.07.2016 р. ОСОБА_3 склав заповіт посвідчений приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Сумської області Висєканцевою Т.С. за яким все своє рухоме та нерухоме майно, що буде належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось та на що він за законом буде мати право заповідав ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Суми помер ОСОБА_3

19.09.2017 р. за заявою про прийняття спадщини поданою ОСОБА_4 була заведена спадкова справа за номером 76/2017.

Донька ОСОБА_3 ОСОБА_1 прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини від 17.10.2017 р.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.07.2011 р. розірвано договір довічного утримання укладений 12.01.2007 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Краснощок Л.М., зареєстрований у реєстрі № 161 та повернуто у власність ОСОБА_3 64/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних побутових будівель за адресою: АДРЕСА_1 .

З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на житловий будинок міститься запис за номером 20960757 про арешт 64/100 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належали ОСОБА_3 та міститься за номером 16674427 про заборону на нерухоме майно на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.

Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами).

Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

З 01.01.2013 року відповідно до ст. 8, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом.

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позик (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868. для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон.

Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади.

У відповідності до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю.

Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

Існування заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачу розпоряджатися своїм майном.

Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності згідно із ч.1 ст.321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном.

У відповідності до ст.34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю.

Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду.

Арешти (заборони), які були накладені на підставі заяв, повідомлень, листів будь-яких підприємств, установ, організацій, банків, ухвал, рішень суду, слідчих органів, рішень виконкомів, тощо у період до 1998 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, внесені з паперових носіїв (алфавітних книг).

Таким чином, наявна заборона на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 порушує права та законні інтереси позивача, оскільки унеможливлює переоформлення, користування та розпоряджання даним майном.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263, 264 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття заборони з нерухомого майна задовольнити.

Скасувати заборону на відчуження на житлову будинку за адресою: АДРЕСА_1 , накладену приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Краснощок Л.М. 12.01.2007 р. при посвідченні договору утримання за р. № 161.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.М. Алфьоров