ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4809/20 Справа № 206/3219/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Румянцев О.П. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Деркач Н.М., Макарова М.О.,

за участю секретаря Сененко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь майнову шкоду, завдану пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП у розмірі 127 353 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 600 грн., витрати сплачені за подання телеграми про виклик на огляд - 194,16 грн., та 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що 17 жовтня 2013 року о 14 год. 10 хв. на вул. Томській у м. Дніпропетровську сталася ДТП за участю транспортного засобу "Fiat Siena", реєстраційний номер НОМЕР_1 під його керуванням, та автомобіля "ЗАЗ 110307", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

У результаті ДТП його автомобіль отримав механічні пошкодження.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2013 року винною у скоєні ДТП визнано водія автомобіля ЗАЗ 110307", реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 .

Цивільно-правова відповідальність винного у ДТП водія автомобіля застрахована в приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Україна" (ПрАТ "СК "Україна") на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 28 листопада 2012 року зі строком дії до 28 листопада 2013 року.

Відповідно до висновку судового експерта Цаберябого В.М. від 03 червня 2015 року № 040/15 вартість майнового збитку, завданого власнику автомобіля "Fiat Siena", реєстраційний номер НОМЕР_1 ,склала 70 928, 72, вартість відновлюваного ремонту - 126 796, 72 грн.

Згідно з рахунком - калькуляцією ПП ОСОБА_3 , СТО "Пегас" від 04 травня 2015 року № 086 вартість запасних частин та ремонтних робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля "Fiat Siena" склала 127 353 грн.

Також йому заподіяно моральну шкоду, розмір якої він оцінює у 10 000 грн., оскільки ДТП негативно вплинула на стан здоров`я.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ "СК "Україна" на користь ОСОБА_2 50 000 грн. майнових збитків та 500 грн. судових витрат зі сплати судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 20 928, 72 грн. майнових збитків, 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 452, 89 грн. - судові витрати зі сплати судового збору, 600 грн. - витрати на залучення спеціаліста з проведення експертного дослідження, 2 211, 84 - витрати на проведення судової автотехнічної експертизи. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено /т.2 а.с. 134-144/.

Додатковим рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2017 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати за проведення судової автотехнічної експертизи у сумі 1 779, 22 грн. /т.2 а.с. 159-160/.

Суд першої інстанції виходив з того, що в результаті ДТП власнику транспортного засобу "Fiat Siena", ОСОБА_2 , з вини ОСОБА_5 заподіяна майнова шкода у розмірі 70 928, 72 грн., з яких сума страхового відшкодування у межах ліміту відповідальності у розмірі 50 000 грн., підлягає стягненню з ПрАТ "СК "Україна". З ОСОБА_4 підлягає стягненню майнова шкода у розмірі (70 928,72 грн. - 50 000 грн.) = 20 928, 72 грн.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2017 року рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2017 року та додаткове рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнові збитки, заподіяні внаслідок ДТП, у розмірі 70 928, 72 грн., у рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000 грн., витрати за проведення експертного дослідження - 600 грн., витрати за направлення телеграми про виклик на огляд транспортного засобу в розмірі 194, 16 грн., витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи від 25 листопада 2015 року - 2 211, 84 грн., витрати за проведення повторної судової автотоварознавчої експертизи від 28 жовтня 2016 року - 1 761, 60 грн., судовий збір, сплачений позивачем при подачі позовної заяви, у розмірі 1 525, 08 грн. і за подання апеляційної скарги у розмірі 1 677, 59 грн. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено /т.2 а.с. 212-222/.

Рішення суду мотивовано тим, що спричинена позивачу майнова шкода в результаті ДТП, розмір якої становить 70 928, 72 грн. відповідно до висновку експертного дослідження від 03 червня 2015 року, повинна бути стягнута з ОСОБА_1 , як винної у ДТП особи, оскільки саме остання має нести обов`язок з відшкодування майнової шкоди. Вимог до страхової компанії позивач не заявляв.

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 подали касаційні скарги.

Постановою Верховного Суду їх скарги було задоволено частково. Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2017 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2017 року - скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції /т.3 а.с. 88-92/.

24 січня 2020 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України за рахунок його коштів з централізованих страхових резервних фондів на користь ОСОБА_2 в рахунок страхового відшкодування 50 000 грн. та судові витрати по справі в сумі 500 грн., всього 50 500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 77 353 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 грн. та судові витрати в сумі 9300, 37 грн., а всього 88653, 37 грн. /т.3 а.с. 212-220/

З рішенням суду не погодилася ОСОБА_1 , яка подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати у зв`язку з наявністю у матеріалах справи документів, які не відповідають дійсності /т.4 а.с. 1-4/.

ОСОБА_2 надав відзив на апеляційну скаргу вважає її необгрунтованою, просить її відхилити, рішення суду залишити без змін /т.4 а.сю 39-40/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 жовтня 2013 року о 14 год. 10 хв. на вул. Томській у м. Дніпропетровську сталася ДТП за участю транспортного засобу "Fiat Siena", реєстраційний номер НОМЕР_1 під його керуванням, та автомобіля "ЗАЗ 110307", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

В результаті ДТП автомобілі тримали пошкодження.

ОСОБА_2 є власником автомобіля Fiat Siena, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Автомобіль Fiat Siena, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , було застраховано в АТ "Українська пожежно-страхова компанія", що підтверджується Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/1990285 від 30.07.2013р., з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну в розмірі 50000,00 грн. (том 1 а.с.7).

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2013 року, яка набрала законної сили 26 листопада 2013 року, ОСОБА_6 визнано винною у скоєні адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

30 жовтня 2013 року спеціалістом-оцінювачем в присутності позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_1 було проведено огляд автомобіля Fiat Siena, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на предмет пошкоджень, які були спричинені внаслідок дорожньо-транспортної події, про що складено протокол огляду транспортного засобу.

Відповідно до висновку експертного дослідження від 03 червня 2015 року № 040/15, складений судовим експетром ОСОБА_7 , ринкова вартість транспортного засобу автомобіля "Fiat Siena", реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент пошкодження складає 133 874, 56 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 126 796, 71 грн. Вартість майнового збитку, завданого власнику автомобіля, з урахуванням фізичного зносу, складає 70 928, 72 грн.

Відповідно до квитанції №15026 від 03 червня 2015 року вартість за проведення експертної оцінки ФОП ОСОБА_7 складає 600,00грн. (том 1 а.с.27).

Згідно з калькуляцією від 04 травня 2015 року № 086 ПП ОСОБА_3 СТО "Пегас" вартість ремонту автомобіля "Fiat Siena", реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 127 353 грн.

Згідно з актом виконаних робіт від 27 липня 2015 року відбулася заміна запчастин належного позивачу автомобіля та відповідно до квитанцій до прибуткового касового ордера від 09, 10, 13, 21, 22, 23, 24, 27 липня 2015 року ОСОБА_2 сплатив кошти за ремонт транспортного засобу «Fiat Siena» на загальну суму 127 353,00 грн.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 просив стягнути завдану йому майнову та моральну шкоду з ОСОБА_4 , як з винної у ДТП особи.

Ухвалами Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2015 року та 12 грудня 2016 року, за заявою ОСОБА_4 до участі у справі у якості співвідповідача залучені ПрАТ "СК "Україна" та Моторне (траспортне) страхове бюро України відповідно.

Автомобіль відповідача ОСОБА_1 , ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_4 , було застраховано в Акціонерному товариству "Страхова компанія "Україна", що підтверджується Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/00644725, строком дії до 28.11.2013 року, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну в розмірі 50 000,00 грн., розмір франшизи 500грн.

Позивач ОСОБА_2 повідомив Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Україна" про ДТП 17.10.2013р., що підтверджується заявою про настання страхового випадку по договору страхування ЦПВВНТЗ від 30 жовтня 2013 року.

З відповіді Державної служби України з надзвичайних ситуацій Дніпропетровський регіональний центр з гідрометеорології від 07 вересня 2015 року вбачається, що 17 жовтня 2013 року з 01год. до 10год. був туман, з 11год. по 18год. серпанок - атмосферне явище при якому слабке помутніння повітря спричинене наявністю у ньому дрібних крапель води чи кристаликів льоду. Видимість у серпанку, на відміну від туману, більше 1км.

З відповіді Комунального підприємства "Дніпродорсервіс" Дніпропетровської міської ради від 02.09.2015 року №82 вбачається, що в районі буд. №288 по вул. Томській, обліками підприємства передбачено встановлення дорожнього знаку 3.29 (40) "Обмеження максимальної швидкості" - 1 од. з табличкою 7.2.1 (4км) "Відстань до об`єкта" - 1 од. Відомості стосовно влаштування дорожнього знаку 1.1 "Небезпечний поворот праворуч" в районі буд. №196 по вул. Томській, на підприємстві відсутні.

З відповіді Комунального підприємства "Дніпродорсервіс" Дніпропетровської міської ради від 16.11.2015 №130 вбачається, що станом на 17.10.2013р. знак 3.29 (40) "Обмеження максимальної швидкості" - 1 од. з табличкою 7.2.1 (4км) "Відстань до об`єкта" - 1 од. для регулювання обмеження швидкості в районі (діапазоні) скоєння ДТП вул. Томська, 253, встановлений не був.

З відповіді Комунального підприємства "Дніпродорсервіс" Дніпропетровської міської ради від 01.03.2016 №141 вбачається, що вони не є організацією, яка первинно встановлювала засоби регулювання дорожнього руху, тому відсутня інформація щодо часу та причин первинного встановлення даних засобів. Вони не проводили робіт по демонтажу даних засобів регулювання дорожнього руху, чи проводились дані роботи іншими організаціями їм невідомо. Відсутня інформація про технічні засоби регулювання дорожнім рухом, які встановлені по АДРЕСА_1 (том 1 а.с.100, том 2 а.с.9, 11).

З акту мешканців АДРЕСА_1 , засвідченого головою квартального комітету №30 від 12.12.2015р. на протязі трьох років по АДРЕСА_2 , стоїть і не знімався знак 3.29 (40) "Обмеження максимальної швидкості" з табличкою 7.2.1 (4км) "Відстань до об`єкту", а в районі буд. 196 по вул. Томська встановлений знак 1.1 "Небезпечний поворот праворуч".

З висновку експертного автотехнічного дослідження від 03.08.2015р. №15/17 встановлено, що сліди гальмування лівих коліс автомобіля Фіат відповідає швидкості руху 60,8км/год. Водій автомобіля Фіат ОСОБА_2 у заданій дорожній обстановці для забезпечення безпеки руху повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3, 12.4, 12.9б та дорожнього знаку 3.29 "Обмеження максимальної швидкості руху 40км/год" ПДР. Водій автомобіля Фіат ОСОБА_2 у заданій дорожній обстановці мав технічну можливість, при русі із швидкістю, що не перевищує 40км/год., не застосовуючи екстреного гальмування, навіть службовим гальмуванням, запобігти зіткненню. У заданій дорожній обстановці дії водія автомобіля Фіат ОСОБА_2 не відповідали пп.12.3, 12.4, 12.9б та дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної руху 40км/год.» Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди, так як вона безпосередньо привела до зіткнення. У заданій дорожній обстановці водію автомобіля ЗАЗ ОСОБА_1 для забезпечення безпеки руху, необхідно було діяти відповідно до вимог п.п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України. Водій ОСОБА_1 своїми діями небезпеки для руху не створювала, а створила тільки перешкоду для руху, тому технічна можливість запобігти зіткнення її діями не визначалася, запобігти зіткнення мав водій ОСОБА_2 , його дії не відповідали вимогам п 10.1,10.2 Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля ЗАЗ не створила небезпеки для руху, керований нею автомобіль являвся тільки перешкодою для руху, з технічної точки зору невідповідність її дії ПДР, не знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП.

З висновку експерта від 25 листопада 2015 року № 5112-15 судової автотоварознавчої експертизи, в зазначеній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ЗАЗ» ОСОБА_1 регламентувались вимогами п.10.1, п.10.2 Правил дорожнього руху України, згідно яких, виїжджаючи на дорогу з прилеглої території, вона повинна була впевнитися в безпеці виконуваного нею маневру та дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по дорозі на яку вона виїжджала. В даній дорожній обстановці водій автомобіля «ЗАЗ» ОСОБА_1 мала технічну можливість запобігти ДТП шляхом виконання вимог п.10.1, п.10.2 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ЗАЗ» ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.10.1, п.10.2 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ЗАЗ» ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.10.1, п.10.2 Правил дорожнього руху України та знаходились у причинному звязку з настанням ДТП. В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Фіат» ОСОБА_2 регламентувались вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху України, згідно яких, з моменту виникнення небезпеки для руху, він повинен був негайно вжити заходів до зменшення швидкості але до зупинки. По показанням водія автомобіля «Фіат» ОСОБА_2 : в умовах даного варіанту вирішення поставленого питання не надалось можливим з причин вказаних у дослідницькій частині даного висновку. По показанням водія автомобіля «ЗАЗ» ОСОБА_1 : в умовах даного варіанту дії водія автомобіля «Фіат» ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України та знаходились у причинному зв`язку з настанням ДТП. По показанням водія автомобіля «Фіат» ОСОБА_2 : в умовах даного варіанту вирішення поставленого питання не надалось можливим з причин вказаних у дослідницькій частині даного висновку.

З висновку експерта від 30 червня 2016 року №2753-16 додаткової судової автотоварознавчої експертизи, в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля "Фіат" ОСОБА_2 регламентувались вимогами п.12.3, 12.4, 12.9 "б" ПДР України. В даній дорожній обстановці, при наданих вихідних даних, водій автомобіля Фіат ОСОБА_2 мав технічну можливість запобігти ДТП, шляхом гальмування із зупинкою автомобіля до місця зіткнення, тобто при своєчасному виконанні вимог п.12.3 ПДР України. В даній дорожній обстановці, при наданих вихідних даних, дії водія Фіат ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР України та знаходились у причинному зв`язку з настанням ДТП.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 17 липня 2019 року по справі №910/842/18 затверджено ліквідаційний баланс банкрута ПрАТ «СК «Україна» станом на 17 липня 2019 року, ліквідовано банкрута ПрАТ «СК «Україна», як юридичну особу, у зв`язку з банкрутством, що підтверджується витягом з реєстру юридичних осіб.

Згідно ч.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже відповідачі зобов`язані відшкодувати позивачу реальні збитки, тобто збитки, які позивач поніс для відновлення свого права, а саме для відновлення пошкодженого автомобіля, страхова компанія в межах встановленого ліміту відповідальності, ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди і лімітом страхового відшкодування.

Відповідно до п. «г» ст.41.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Враховуючи ті обставини, що ПрАТ «СК «Україна» ліквідована, в такому випадку за зобов`язаннями страховика-учасника відповідає МТСБУ в межах встановленого ліміту страхової виплати.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що понесені витрати позивачем у зв`язку з відновленням пошкодженого траспортного засобу підлягають стягненню з МТСБУ в межах встановленого ліміту відповідальності та з відповідача, як винної особи, різницю між фактичним розміром шкоди і лімітом страхового відшкодування. Визначаючи розмір страхового відшкодування суд керувався висновок №040/15 від 03 червня 2015 судового експерта, наданими позивачем квитанціями та актом виконаних робіт, які підтверджують фактично сплачену суму відновлючаного ремонту автомобіля.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що вони, зокрема, зводяться до незгоди з висновком про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу пошкодженого внаслідок ДТП, в якому виною особою є відповідач. Разом з цим, будь-яких належних доказів, які би спростували визначену оцінкою суму матеріальної шкоди відповідачем надано не було. Також зазначає, що висновок судового експерту на підставі якого судом встановлено розмір матеріального збитку не є належним доказом, оскільки в його додатках та калькуляції зазначені інші марки автомобілей, ніж той що належить позивачу. Однак дані доводи колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки в зазначених доказах вказано реєстраційний номер автомобіля, що належить позивачу, а тому зазначенні іншої марки є технічною помилкою та не може спростовувати визначений розмір завданої матеріальної шкоди.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази згідно вимог ст.ст.77 80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

З огляду на викладене та враховуючи, що судом встановлено та не спростовано сторонами обставини відносно того, що вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу пошкодженого внаслідок ДТП складає 127 535 грн. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відшкодування завданої позивачу шкоди страховою компанією в межах встановленого в полісі ліміту відповідальності та різниці з

ОСОБА_1 оводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості та незаконності рішення не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування рішення, оскільки скарга не містить обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку що суд першої інстанції належним чином перевірив фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про задоволення заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Н.М. Деркач

М.О. Макаров