ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року

м. Харків

справа № 639/2028/19

провадження № 22-ц/818/195/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Тичкова О.Ю.,

суддів Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Супрун Я.С.

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі - начальник Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради Панченко Олена Вікторівна,

заступник начальника Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради Дудолад Наталія Михайлівна,

начальник відділу призначення субсидій Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради Чала Тетяна Леонідівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 вересня 2019 року в складі судді Баркової Н.В.,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про вжиття судом позитивних дій по запобіганню та протидії прямій дискримінації права заявника на соціальний захист.

Позовна заява мотивована тим, що в січні 2011 року ОСОБА_1 набула статус пенсіонера та статус особи, яка має право на отримання субсидії. Позивачка неодноразово зверталась до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради (надалі Управління) з заявами про отримання субсидії на оплату житлово-комунальної послуг, проте отримувала повідомлення посадових осіб Управління про існування у неї боргу щодо оплати житлово-комунальних послуг. Так, ОСОБА_2 протиправно відмовила ОСОБА_1 в нарахуванні субсидії у зв`язку з тим, що вона в Декларації про доходи не вказала персональні дані ОСОБА_3 , яка не проживає разом з нею та не є членом її сім`ї. Такими діями ОСОБА_2 вчинила дискримінацію конституційного права позивача на соціальний захист з незаконних підстав. У періоди, коли субсидію нараховували, розмір суми платежів за житлово - комунальні послуги в зазначеній довідці про субсидію вдвічі перевищував 10 % від розміру доходу та складав суму в розмірі 20 % її доходу. Посадовими особами Управління ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вчинялося службове підроблення документу щодо розрахунку житлово-комунальної субсидії з метою завдання ОСОБА_1 матеріальної та моральної шкоди. З жовтня 2017 року по квітень 2018 року вона отримувала житлову субсидію на сплату житлово-комунальних послуг, розрахунок обов`язкової сплати комунальних послуг був визначений ОСОБА_4 в розмірі 20 %. 07 липня 2018 року нею була подана нова Декларація про доходи та заява про призначення субсидії за новою формою, однак листом Управління від 19 липня 2018 року у призначенні субсидії було відмовлено.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила суд: 1) відкрити провадження за заявою про пряму дискримінацію права на соціальний захист посадовими особами Управління ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 при нарахуванні субсидії у належному розмірі та в подальшій безпідставній відмові у нарахуванні субсидії пенсіонеру ОСОБА_1 ; 2) визнати незаконними подання про відмову в наданні їй субсидії посадовою особою Управління ОСОБА_2 на 2012-2013 роках на зимовий та літній періоди , 2013- 2014 роках на цілий рік, на 2014 2015 роках на весь рік за підставою ненадання захищених персональних даних про дохід особою, яка не є членом сім`ї субсидіанта ОСОБА_3 ; 3) визнати незаконними розрахунки розмірів обов`язкових платежів за комунальні послуги, які складали суму вищу за 10 відсотків від суми доходу ОСОБА_1 у розрахунках за зимовий період 2015 2016 роки та 2017 2018 роки ; 4) визнати незаконною відмову у наданні субсидії та розрахунку обов`язкових платежів за період травень 2015 року - жовтень 2015 року посадовою особою Управління Чалою Т.Л.; 5) визнати незаконною відмову у наданні субсидії та розрахунку обов`язкових платежів у листі від 19 липня 2018 року на період квітень - жовтень 2018 року за підписом ОСОБА_2 (виконавець Чала Т.Л.); 7) відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, спричинену прямою дискримінацією права на соціальний захист та корупційними порушеннями з ознаками кримінальних правопорушень пенсіонера та інваліда ОСОБА_1 посадовими особами Управління ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 у сумі 70000 грн. з кожної з регресом з винної особи відповідно до статті 15 Закону України « Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» та статті 68 Закону України «Про запобігання корупції»; 8) передати заяву про вчинені корупційні порушення та порушення, пов`язані із корупцією, до Національного агентства по запобіганню корупції для вжиття заходів до посадових осіб Управління ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , передбачених ЗУ «Про запобігання корупції»; 9) повідомити Національне агентство України з питань державної служби про порушення посадовими особами правління загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування при вчиненні корупційних порушень при призначенні субсидії; 10) повідомити Національне агентство України з питань державної служби про порушення посадовими особами Управління Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування при вчиненні корупційних порушень при призначенні субсидії.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 квітня 2019 року справу передано на розгляд до Харківського окружного адміністративного суду для розгляду за підсудністю (т.1 а.с. 29 30).

Ухвала мотивована тим, що предметом оскарження у дійсній справі є дії посадових осіб у зв`язку з порушенням ними прав заявника на соціальний захист, а розгляд зазначеної категорії справ за правилами розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів віднесено до підсудності окружного адміністративного суду.

Постановою Харківського апеляційного суду від 24 липня 2019 року вищезазначена ухвала скасована, справа направлена до того ж суду для продовження розгляду (т.1 а.с. 82 85).

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позов пред`явлено до Жовтневого районного суду м. Харкова для розгляду справи за правилами цивільного судочинства, хоча в суді першої інстанції справа була зареєстрована як адміністративна. Ухвалами Харківського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року вимоги ОСОБА_1 за даним позовом роз`єднані в самостійні провадження та відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі. Тому суд не з`ясував, за правилами якого судочинства підлягає розгляду дана справа та передчасно передав на розгляд до Харківського окружного адміністративного суду матеріали відповідної справи для розгляду за підсудністю в порядку адміністративного судочинства.

Розпорядженням керівника апарату Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 вересня 2019 № 01 04/127 дійсна справа була перереєстрована в АСДС з індексам « 2», як цивільна справа позовного провадження (т.1 а.с. 100 101).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 вересня 2019 року у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 відмовлено (т.1 а.с. 104 110).

Ухвала мотивована тим, що за змістом позовних вимог ОСОБА_1 фактично оскаржує дії та рішення суб`єктів владних повноважень з приводу призначення їй субсидії. Матеріально-правові відносини між сторонами у справі відсутні. Оскільки позивач, в тому числі в судовому засіданні Харківського апеляційного суду, наполягала на тому, що вона звернулась до суду саме з цивільним позовом, дійсна справа була перереєстрована як цивільна справа позовного провадження. Проте даний спір має ознаки публічно-правового, тому не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства і належить до юрисдикції окружного адміністративного суду.

Третього жовтня 2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду від 05.09.2019 скасувати та передати справу на новий розгляд до районного суду, повідомити НАЗК про вчинення суддею Барковою Н.В. адміністративного правопорушення за статтею 172 -7 КУАП, винести стосовно судді ОСОБА_6 окрему ухвалу із надсиланням до Державного бюро розслідувань.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суддя Баркова Н.В., маючи неврегульований конфлікт інтересів із позивачкою ОСОБА_1 , в порушення ст.129 1 Конституції України не заявила про самовідвід після отримання справи у своє провадження. Крім цього, суддя не виконала вимоги ухвали Харківського апеляційного суду від 24.07.2019, проявила свавільну дискрецію щодо позову про дискримінацію права і незаконно відмовила у відкритті провадження у справі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 05.11.2019 провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 було відкрите (т.1 а.с. 143), ухвалою того ж суду від 15.11.2019 призначена до розгляду в судовому засіданні 05.12.2019 (т.1 а.с. 148).

Четвертого грудня 2019 року ОСОБА_1 направила Харківському апеляційному суду телефонограму, якій був присвоєний номер 89, у якій повідомила про неможливість прибути в судове засідання 05.12.2019 у зв`язку з перебуванням на лікарняному. Тому розгляд справи, призначений на 05.12.2019, просила перенести, довідку зобов`язалася надати в наступному судовому засіданні (т.1 а.с. 161).

В наступному судовому засіданні, яке відбувалося 23.12.2019, розгляд справи був відкладений до 30.01.2020 (т.1 а.с. 169-171). Довідку ОСОБА_1 про причини своєї відсутності на попередньому судовому засіданні не надала.

В судовому засіданні 30.01.2020 ОСОБА_1 наполягала на тому, що судові повістки були вручені не відповідачам особисто, а невідомим особам, тому розглядати справу за відсутності належним чином повідомлених відповідачів не можливо (т.1 а.с. 169). Розгляд справи відкладений до 27.02.2020 (т.1 а.с. 183-188).

В наступне судове засідання 27.02.2020 відповідачі не з`явилися, було ухвалено розглядати справу за їх відсутністю, ОСОБА_1 надавала пояснення (т.1 а.с. 195-196). В судовому засіданні була оголошена перерва до 12.03.2020 (т.1 а.с. 195).

Дванадцятого березня 2020 року ОСОБА_1 подала до Харківського апеляційного суду телефонограму, у якій просила відкласти розгляд справи у зв`язку із її хворобою (т.1 а.с. 201). Розгляд справи був відкладений до 02.04.2020 (т.1 а.с. 203).

Судове засідання другого квітня 2020 року не відбулося у зв`язку із неявкою всіх учасників справи, розгляд справи відкладений 07.05.2020 (т.1 а.с. 223).

Шостого травня 2020 року на електронну адресу Харківського апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 , у якому вона просила призначити дату судового засідання після повного закінчення карантину, оскільки позивач знаходиться у групі ризику є інвалідом по захворюванню бронхіальна астма (а.с. 232-234). У цьому клопотанні ОСОБА_1 просила також залучити до судового провадження по розгляду апеляційної скарги представника Національного агентства України по запобіганню корупції у якості третьої особи.

Сьомого травня 2020 року судове засідання у справі № 639/2028/19 не відбулося внаслідок того, що суддя колегії Котелевець А.В. знаходилася у відпустці (т.1 а.с. 241).

Наступне судове засідання 23 червня 2020 року не відбулося внаслідок перебування головуючого судді Тичкової О.Ю. у щорічній відпустці (т.1 а.с. 247-248).

Судове засідання, призначене на 20.08.2020, ОСОБА_1 просила перенести у зв`язку з карантином і перебуванням позивача у групі ризику через захворювання бронхіальну астму (т.2 а.с. 16).

П`ятого листопада 2020 року розгляд справи не відбувся у зв`язку із перебуванням судді Тичкової О.Ю. у щорічній відпустці (т.2 а.с. 24).

В судове засідання 26 листопада 2020 року ОСОБА_1 також не з`явилася, повідомлялася про час та місце судового розгляду своєчасно та належним чином. Відповідно до зворотного повідомлення поштового відправлення, судова повістка направлена за адресою, зазначеною апелянтом у позовній заяві, повернулася не врученню у зв`язку із відсутністю адресата (т.2 а.с. 28), що за змістом ст.ст. 130, 131 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) свідчить про повідомлення ОСОБА_1 про виклик до суду.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу "COVID - 19" від 11.03.2020 № 211 з 12.03.2020 до 03.04.2020 на усій території України установлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" від 25.03.2020 № 239 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та продовжено карантин до 24.04.2020 на усій території України.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" від 22.04.2020 № 291 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та продовжено карантин до 11.05.2020 усій території України.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" від 04.05.2020 № 343 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та продовжено карантин до 22.05.2020 на усій території України.

В наступні місяці карантин також продовжувався постановами Кабінету Міністрів України, і постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 641" від 13 жовтня 2020 р. № 956 дія карантину на свій території України продовжена карантин до 31.12.2020 на усій території України.

Суд звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" від 04.05.2020 № 343 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та відповідно до підпункту 8 пункту 2 Постанови дозволена діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів.

На виконання Закону України від 30.03.2020 № 540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" та відповідно до пункту 10 частини першої статті 152, частини п`ятої статті 153 Закону України "Про судоустрій і статус судів" Державна судова адміністрація України наказом від 08.04.2020 № 169 затвердила Порядок роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Оскільки ОСОБА_1 в порушення вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України не надала суду медичних документів, які б підтверджували її неможливість прибути в судове засідання внаслідок значної небезпеки для неї хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, колегія суддів уважає, що з огляду на її належне повідомлення про час та місце судового розгляду можливо розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_1 за її відсутності.

Відзив на апеляційну скаргу не наданий.

Заслухавши головуючого суддю, дослідивши наявні у справі докази, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Позов ОСОБА_1 містить заяву про пряму дискримінацію права на соціальний захист посадовими особами Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 при нарахуванні субсидії у належному розмірі та в подальшій безпідставній відмові у нарахуванні субсидії пенсіонеру ОСОБА_1 та вимоги про: визнання незаконними дій зазначених посадових осіб при виконанні службових обов`язків щодо призначення їй житлової субсидії; стягнення з кожної посадової особи 70 тис. грн. з регресом до винної особи на відшкодування матеріальної шкоди завданої позивачці допущеною відповідачами прямою дискримінацією права на соціальний захист та корупційними порушеннями з ознаками кримінальних правопорушень.

Судова колегія погоджується з висновком суду про те що спір, який виник між сторонами у справі в частині позовних вимог про визнання незаконними дій зазначених посадових осіб при виконанні службових обов`язків щодо призначення їй житлової субсидії є публічно-правовим та підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства з огляду на таке.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересіву будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-третє, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією із сторін є, як правило, фізична особа.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У частині першій статті 1 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) указано, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Разом з тим за приписами частини першої статті 2 КАС України у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом та розгляду справи в судах першої й апеляційної інстанцій, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб з суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядку судового провадження.

Частиною п`ятою статті 21 КАС України передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 подала позов з метою відновлення її права на соціальний захист у вигляді отримання субсидій на сплату комунальних послуг та пред`явила вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди обґрунтовані незаконними діями посадових осіб Управління , що на думку позивачки є прямою дискримінацією права на соціальний захист та корупційними порушеннями з ознаками кримінальних правопорушень.

21 жовтня 1995 року Кабінет Міністрів України затвердив Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива № 848, зі змінами та доповненнями (далі - Положення).

Указаним Положенням визначаються умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату користування житлом або його утримання та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот), а також один раз на рік субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива.

Відповідно до Положення після закінчення строку отримання субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок субсидії на наступний період для домогосподарств, які отримували субсидію у попередньому періоді. Для цього структурні підрозділи з питань соціального захисту населення збирають необхідну інформацію без звернення громадян.

Згідно з пунктом 13 Положення для нарахування субсидії можуть використовуватися відомості про доходи та розміри платежів у вигляді списків, довідок, даних на електронних носіях інформації, одержаних від ДФС, Пенсійного фонду України, центрів зайнятості, фондів соціального страхування, виконавчої служби, житлово-експлуатаційних організацій, житлово-будівельних (житлових) кооперативів, об`єднань співвласників багатоквартирного будинку, організацій, що надають житлово-комунальні послуги та здійснюють нарахування плати за житлово-комунальні послуги за договорами з підприємствами (інформаційно-обчислювальні центри, розрахункові центри, центри нарахування плати за житлово-комунальні послуги тощо). Структурні підрозділи з питань соціального захисту населення мають право робити запити та безоплатно отримувати у строк до 15 календарних днів від ДФС, Державтоінспекції, інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна, вищих навчальних закладів, фондів соціального страхування і інформацію, необхідну для призначення субсидій та проведення перевірок достовірності даних, отриманих від осіб, які звертаються за призначенням субсидій.

Пункт 20 Положення місить вичерпний перелік обставин, коли надання раніше призначеної субсидії припиняється, зокрема, якщо громадянин, якому призначено субсидію, не сплачує вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії, за винятком випадків, пов`язаних із затримкою виплати заробітної плати, пенсії тощо, яка підтверджується відповідними документами, - з місяця, в якому надійшло таке подання.

Також у пункті 20 Положення зазначено, що у разі коли через несплату громадянином вартості фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії надання субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг припинено, громадяни набуває право на її призначення на наступний період після подання документів, що підтверджують погашення заборгованості, яка виникла за період отримання субсидії.

Україна, згідно з Конституцією України, є правовою державою (стаття 1), а людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю (стаття 3). Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, і саме держава відповідає перед людиною за свою діяльність, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3).

Разом з тим відповідно до пункту 1 Типового положення про Управління соціального захисту населення районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 1996 року № 461, УПСЗН є місцевим органом державної виконавчої влади, що утворюється відповідно головою районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації і підпорядковується голові цієї адміністрації та Міністерству соціального захисту Автономної Республіки Крим, управлінню соціального захисту населення обласної, Київської та Севастопольської міської державної адміністрації.

Отже, предметом спору є зобов`язання відповідачів , які діють від імені суб`єкту владних повноважень, вчинити дії з продовження надання позивачу субсидій, які призначаються у встановленому законом порядку.

Відповідачами у справі є посадові особи органу державної влади- суб`єкту владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства.

Тобто між сторонами виник публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, тому цей спір належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відпоідно до п.п. 1 п.1 ст.186 ЦПК суддя відмовляє у відкритті провадження у справі якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин районний суд зробив обґрунтований висновок про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 про визнання незаконними подання про відмову в наданні їй субсидії 2012-2014 роки та 2014 - 2015 роки; розрахунків розмірів обов`язкових платежів за комунальні послуги; відмову у наданні субсидії та розрахунку обов`язкових платежів за період травень 2015 року - жовтень 2015 року на період квітень - жовтень 2018 року , оскільки зазначені позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зазначений висновок відповідає правовому висновку викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 12 червня 2019 року у справі № 645/212/18.

Разом з тим, судова колегія не може погодитися з висновком суду про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про: - передання заяви про вчинені корупційні порушення та порушення, пов`язані із корупцією, до Національного агентства по запобіганню корупції для вжиття заходів до посадових осіб Управління ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , передбачених ЗУ «Про запобігання корупції»; - повідомлення Національне агентство України з питань державної служби про порушення посадовими особами правління загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування при вчиненні корупційних порушень при призначенні субсидії; - повідомлення Національне агентство України з питань державної служби про порушення посадовими особами Управління Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування при вчиненні корупційних порушень при призначенні субсидії підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідальність за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією передбачена Кримінальним кодексом України та Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Тому встановлення факту корупційного правопорушення відноситься до компетенції правоохоронних органів і не може бути попередньо встановлено в порядку цивільного чи адміністративного судочинства.

Відповідно до статей 64, 65 Закону України « Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII за порушення етичних норм при здійснені повноважень державного службовця встановлена дисциплінарна відповідальність.

Суб`єктами уповноваженими порушувати дисциплінарні провадження та застосовувати дисциплінарні стягнення шляхом видання відповідного наказу (розпорядження) є міністр - стосовно державного секретаря відповідного міністерства; суб`єкт призначення - стосовно інших державних службовців ( ст.68 вищезазначеного закону).

Зазначене свідчить про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі за вищезазначеними вимогами ОСОБА_1 . України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, у зв`язку із відсутністю спору про право цивільне.

При цьому ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернутися з відповідними заявами безпосередньо до Національного агентства по запобіганню корупції, Національного агентства України з питань державної служби.

Доводи апеляційної скарги щодо не з`явлення суддею Барковою Н.В. самовідводу у зв`язку із конфліктом інтересів на правильність висновку суду щодо не можливості розгляду дійсної справи в порядку цивільного судочинства не вплинули.

Оскільки судова колегія дійшла до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , у зв`язку із відсутністю спору про право цивільне та відсутністю спору про право щодо окремих позовних вимог, не підлягає задоволенню клопотання позивачки від 31.03.2020 щодо отримання висновку Уповноваженого Верховної Ради України по правах людини по вимогам апеляційної скарги та долучення до участі у справі в якості третьої особи представника Національного агентства по запобіганню корупції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 квітня 2019 року змінити в частині мотивів відмови у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 про: - передання заяви про вчинені корупційні порушення та порушення, пов`язані із корупцією, до Національного агентства по запобіганню корупції для вжиття заходів до посадових осіб Управління ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , передбачених ЗУ «Про запобігання корупції»; - повідомлення Національне агентство України з питань державної служби про порушення посадовими особами правління загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування при вчиненні корупційних порушень при призначенні субсидії; - повідомлення Національне агентство України з питань державної служби про порушення посадовими особами Управління Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування при вчиненні корупційних порушень при призначенні субсидії підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 26 листопада 2020 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук