Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2020 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого - судді Мушкета О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Дарменко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Маріупольська міська рада про визнання спадкоємцем відповідно до ст.1264 ЦК України,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про визнання її спадкоємцем відповідно до ст.1264 ЦК України.

В обґрунтування заяви вказують на те, що з 1959 року знаходилась у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , рідним братом спадкодавця ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищі Сартана міста Маріуполя Донецької області помер брат її чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вона являється спадкоємцем четвертої черги за законом, але для прийняття спадщини в повному обсязі необхідне визнання її спадкоємцем відповідно до ст.1264 ЦК України.

Заявниця вказує, що після смерті дружини спадкодавця, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 вона змушена була забрати ОСОБА_3 до себе, оскільки останній страждав на короткочасну втрату пам`яті і не мав можливості самостійно себе обслуговувати та потребував постійної сторонньої допомоги. Крім цього, в будинку, який належав спадкодавцю були відсутні необхідні умови для проживання (відсутнє газопостачання, водопровід та ін.), а тому з братом свого чоловіка проживала на момент його смерті разом у її будинку, але були зареєстровані за різними адресами.

Після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю спадкоємців попередніх черг, у січні 2020 року вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , проте нотаріус, вивчивши документи повідомив, що для відкриття спадкової справи необхідно надати рішення суду про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час його смерті.

На підставі викладеного, заявниця була вимушена звернутися до суду із даним позовом та просила встановити факт спільного її проживання з 2010 року до часу відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявниця ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, доводи заяви підтримала, просила її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник заінтересованої особи - Маріупольської міської ради у судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі, та враховуючи поданий нею відзив.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в судове засідання не з`явились всі учасники справи у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, письмові пояснення заявника, свідків, та оцінивши їх в сукупності вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , 1929 року народження, 17 вересня 1959 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , виданим Приморською селищною радою, актовий запис №64.

ІНФОРМАЦІЯ_5 чоловік заявника - ОСОБА_2 помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом серії НОМЕР_2 , виданим виконкомом Сартанської селищної ради м.Маріуполя.

Його брат, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Сартана, про що виконкомом Сартанської селищної ради видане відповідне свідоцтво серії НОМЕР_3 від 02 вересня 2015 року.

Також, як встановлено судом ІНФОРМАЦІЯ_3 померла дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , про що виконкомом Сартанської селищної ради видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 від 14 січня 2008 року.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 19.05.2020 року встановлено факт родинних відносин між заявником ОСОБА_1 та померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , а саме: що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідним братом чоловіка заявниці.

Згідно з реєстраційним свідоцтвом, виданим Маріупольським БТІ 26 листопада 1991 року, ОСОБА_3 є власником домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 16.11.1991 року.

Відповідно до домової книги для прописки громадян, які проживають у будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , його дружина - ОСОБА_5 були зареєстровані у вказаному домоволодінні. Також у вказаному будинку були зареєстровані заявниця ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_2 .

Як вбачається з копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 111582, земельна ділянка, площею 0,1198 га., яка розташована в АДРЕСА_1 з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підстави свідоцтва про право на спадщину) №59534913 від 21.02.2020 року спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась.

Крім того, як вбачається з письмових показів свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є сусідами заявниці та підтвердили, що після смерті дружини ОСОБА_3 , заявниця забрала проживати ОСОБА_3 до себе, оскільки останній страждав на короткочасну втрату пам`яті і не мав можливості самостійно себе обслуговувати та потребував постійної сторонньої допомоги. Крім цього, в будинку, у якому проживав ОСОБА_3 були відсутні необхідні умови, а тому заявниця з братом свого чоловіка приблизно з 2010 року проживала на момент його смерті разом з ним у її будинку. Також повідомили суду, що у померлого ОСОБА_3 інших спадкоємців немає.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватись за засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем має для заявника важливе юридичне значення і необхідне для подальшого оформлення спадкових прав після смерті спадкодавця.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини.

Враховуючи викладене суд вважає, що заявником ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано докази на підтвердження факту її постійного проживання разом із спадкодавцем з 2010 року до часу смерті, внаслідок чого дійшов висновку про задоволення її заяви.

Керуючись ст. 259, ч. 2 п. 5 ст. 293, ст.ст. 315- 319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Маріупольська міська рада про визнання спадкоємцем відповідно до ст.1264 ЦК України - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є спадкоємцем четвертої черги, а саме факт спільного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2010 року до часу відкриття спадщини, тобто більше п`яти років.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: О. О. Мушкет