Єдиний унікальний номер: 379/338/20
Провадження № 2-др/379/16/20
27 листопада 2020 року Таращанський районний суд Київської області в складі:
головуючого: судді Зінкіна В.І.,
за участю секретаря судового засідання: Штельмах А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тараща справу за заявою відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат,
20.10.2020 до суду надійшла заява відповідача про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 379/338/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в частині стягнення з позивачки на його користь понесені ним судові витрати, що складаються з витрат по наданню правничої допомоги адвокатом у розмірі 2500 грн. В обґрунтування заяви зазначає, що при ухваленні судом рішення від 12.10.2020 не вирішено питання понесених ним витрат на правничу допомогу. Крім того, просить суд розглядати дану заяву без його участі, заяву підтримує.
26.11.2020 позивачкою подано до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, в якому зазначає, що в матеріалах заяви та в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що до закінчення судових дебатів представником відповідача було повідомлено про подачу доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу. У порушенням норм ст. 246 ЦПК України під час судового розгляду справи відповідачем не були надані докази щодо витратна професійну (правничу) допомогу. Звертає увагу суду, що до закінчення розгляду справи відповідачем не було подано заяви щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката та про поважні причини неможливості подання доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат на професійну (правничу) допомогу. Також, просить суд врахувати, що адвокат не подав суду належних квитанцій до прибуткового касового ордеру та викопіювання з Книги обліку доходів та витрат на підтвердження факту проведення розрахунків між відповідачем та його представником. Водночас в договорі про надання правничої допомоги відсутні відомості щодо погодинної оплати роботи адвоката. Таким чином, відсутність у договорі пунктів щодо порядку та форми розрахунку адвокатського гонорару, а умову про те, що гонорар оплачується на підставі додаткового договору - вважає недостатньою. Тому, вважає, що викладені обставини є підставою для відмови у задоволенні заяви про стягнення понесених сторонам витрат на професійну правничу допомогу. У зв`язку з чим, просить відмовити у прийнятті додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за заявою відповідача.
Позивачка у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі.
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належно, у подані заяві відповідач просить провести судове засідання без його участі, заяву підтримує.
Заслухавши думку позивачки, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.
Судом встановлено, що рішенням Таращанського районного суду Київської області від 12.10.2020 по справі № 379/338/20, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовлено у повному обсязі.
При винесенні вказаного рішення, судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 цього Кодексу - до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
В силу ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду ухвалено 12.10.2020 у порядку загального позовного провадження в судовому засіданні за участі учасників справи. Проте, при ухваленні рішення судом не вирішено питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.
20.10.2020 до суду надійшла заява відповідача про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат з доказами понесених витрат на правничу допомогу.
Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу відповідачем подано:
договір № 52/20 про наданні правничої допомоги адвокатом від 17.04.2020 (а.с.49-50);
акт № 52/20 виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги адвокатом від 21.04.2020, згідно якого вартість наданих послуг (підготування відзиву у справі № 379/338/250) складає 1500 грн (а.с.51);
копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 3207/10 від 18.01.2007 (а.с.52);
копію квитанції № 52/20 про оплату гонорару за надання правничої допомоги адвокатом у розмірі 1500 грн (а.с.53).
Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі №372/1010/16-ц, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Суд вважає, що вказані документи можна визнати належними доказами на підтвердження понесених відповідачем витрат на правову допомогу, а тому вимоги щодо відшкодування витрат за надання юридичної допомоги в розмірі з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України підлягають до часткового задоволення.
Так, виходячи із складності справи та виконаних адвокатом робіт по даній справі, витраченого ним часу, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, та те, що відповідачем документально підтвердженні витрати лише у розмірі 1500 грн, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивачки на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити заяву частково та ухвалити додаткове рішення у справі єдиний унікальний номер 379/338/20 провадження 2/379/270/20.
На підстави викладеного, керуючись статтями 127, 133, 137, 141, 246, 247, 263-265, 270, 352, 354-355 ЦПК України, суд,
Заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат - задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення у справі єдиний унікальний номер 379/338/20 провадження 2/379/270/20 запозовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомо, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , витрати, пов`язані з професійною правничою (правовою) допомогою в розмірі 1500,00 грн (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок).
В іншій частині заяви - відмовити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.
Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Головуючий:В. І. Зінкін