Єдиний унікальний номер справи2-2555/10
номер провадження 6/333/169/20
УХВАЛА

Іменем України

26 листопада 2020 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді: Стоматова Е.Г., за участю: секретаря судового засідання Курочкіної І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування заяви зазначено, що 15 листопада 2010 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя було ухвалено рішення по справі № 2-2555/10 про стягнення з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором № LL-204/004/2008 від 30.01.2008 року.

31.10.2019 року між ТОВ «ОТП Факторинг» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір факторингу № 1-10/19, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № LL-204/004/2008 від 30.01.2008 року укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 та всіма договорами забезпечення перейшло до ТОВ «ФК ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ». У зв`язку з чим просить в порядку ст.. 442 ЦПК України замінити стягувача - ТОВ «ОТП Факторинг» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» по цивільній справі № 2-2555/10 за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № LL-204/004/2008 від 30.01.2008 року.

20.11.2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заву від представника боржника ОСОБА_2 ОСОБА_3 , в якому зазначено, що заперечують, щодо задоволення заяви та вважають, що заявником не надано до заяви доказів про заміну стягувача з ПАТ «ОТП Банк» на ТОВ «ОТП Факторинг Україна». У матеріалах справи не міститься жодного документального підтвердження щодо виконання вищезазначених зобов`язань, визначених Договором факторингу № 1-10/19 від 31 жовтня 2019 р., тобто, Заявником не надано жодного підтвердження, чи то платіжного доручення, чи то інших документів, в яких вбачалося б, що ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» перерахувало на рахунок ТОВ «ОТП Факторинг Україна» всі платежі, визначені п.7 Договору факторингу № 1-10/19 від 31 жовтня 2019 р. Заявник не підтвердив належним чином набуття за ним права вимоги за кредитним договором № LL-204/004/2008 від 30.01.2008 року. Зявником не підтверджено належним чином право вимоги за Договором поруки № LL-204/004/2008, який було укладено між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 в якості забезпечення кредитного Договору LL-204/004/2008 від 30.01.2008 року. Заявником було додано до матеріалів справи лише типову форму договору відступлення прав вимоги, проте, не надано копії нотаріально посвідченого договору про відступлення права вимоги за такими договорами забезпечення. Додана форма акту прийому- передачі документації також не свідчить про наявність права вимоги за договором поруки №8ША-204/004/2008. Відтак, заявником не підтверджено належним чином права вимоги за Договором поруки № LL-204/004/2008. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» не надали жодних доказів того, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було звернуто до виконання відповідний виконавчий лист або на час звернення до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження не сплив строк пред`явлення цього виконавчого документу до примусового виконання. У зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволені заяви та стягнути судові витрати.

Представник ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» у судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд заяви про заміну сторони без її участі, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлений.

Боржники у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце слухання справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Від представника боржника ОСОБА_2 ОСОБА_3 , надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності, заперечує, щодо задоволення заяви та підтримує доводи наведені в

Згідно ч. 3 ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі документів наявних у справі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши заяву, додані до заяви документи, матеріали цивільної справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що в провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа № 2-2555/10 за позовною заявою АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № LL-204/004/2008 від 30.01.2008 року.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.11.2010 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» задоволено повністю: стягнуто ОСОБА_1 .. ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «ОТП Банк» в особі Регіонального відділення АТ «ОТП Банк» суму заборгованості у розмірі 291 855 гривень 49 копійок (а.с5).

Між ТОВАРИСТВОМ з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ОТП Факторинг» було укладено Договір факторингу № 1-10/19, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № LL-204/004/2008 від 30.01.2008 року укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 та всіма договорами забезпечення перейшло до ТОВ «ФК ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ».

Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення прав вимоги).

За змістом ч.5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження, у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Аналогічні норми щодо можливості заміни сторони виконавчого провадження містяться у статті 442 ЦПК України.

Згідно з ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Проте, як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивачем у справі № 2-2555/10 було Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», рішення суду від 15.11.2010 року у цій справі також ухвалено на користь ПАТ «ОТП Банк».

При цьому заявник просить про заміну стягувача, посилаючись на договір факторингу № 1-10/19, укладений з ТОВ «ОТП Факторинг Україна»», який не був стороною у справі № 2-2555/10. Жодних відомостей про правонаступництво між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» матеріали цивільної справи не містять. Заявником ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» таких відомостей також не надано.

Враховуючи вищевикладене, правові підстави для задоволення заяви ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» про заміну сторони виконавчого провадження відсутні.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких згідно п.1 ч.3 цієї статті віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі "Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року" статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до суду надано ордер на надання правничої допомоги № б/н від 06.11.2020 року, акт здачі-прийняття наданих послуг на суму 4000 гривень; квитанцію до прибуткового касового ордера № б/н від 18.11.2020 року на суму 4000 гривень.

Відшкодуванню стороні, на користь якої ухвалено рішення підлягають лише витрати, які є документально підтвердженими та безпосередньо пов`язаними із реалізацією особою права на захист шляхом звернення до суду. При цьому, сторона, яка заявляє до відшкодування ці витрати, зобов`язана довести належними та допустимими доказами обґрунтованість цих витрат, зокрема їх розмір.

Із урахуванням складності справи, обсягу наданих адвокатом послуг та витраченого ним часу на участь у судових засіданнях по даній справі, суд вважає не в повній мірі доведеним обсяг правничої допомоги.

Відтак, розмір заявлених витрат не є співмірним та наявні підстави для його зменшення до 2 000 грн.

Керуючись ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (, 04112, м. Київ, вул.. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, оф. 32) на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі у вигляді витрат на правничу допомогу в розмірі 2 000 гривень (дві тисячі гривень нуль-нуль копійок);

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня складання повного тексту ухвали суду. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Повний текст судового рішення складено 26 листопада 2020 року.

Суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя Е.Г.Стоматов