КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 367/3000/19 Головуючий у 1 інстанції: Оладько С.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

суддів: Кулікової С.В., Желепи О.В.,

при секретарі Гоін В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 30 червня 2020 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», правонаступником якого є Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колєсник Світлана Анатоліївна, Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради, про визнання недійсним договору іпотеки, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_2 , ПАТ «Банк Форум», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колєсник С.А., служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради, про визнання недійсним договору іпотеки.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якому просила накласти арешт на будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку, яка знаходиться за вказаною адресою.

Заяву обґрунтовувала тим, що відчуження будинку, який є предметом оспорюваного договору іпотеки, порушить її права. Зазначала, що відчуження, перереєстрація права власності призведе до затягування розгляду даної справи, заміни учасників судового розгляду, а тому такий спосіб забезпечення позову, як арешт майна є співмірним із заявленими позовними вимогами. Вказувала, що в спірних відносинах існує ризик утруднення та унеможливлення виконання рішення по справі.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 30 червня 2020 року відмовлено у заяві про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким заяву задовольнити.

Скарга обґрунтована тим, що відсутність забезпечення позову може призвести до порушення права користування позивачки нерухомим майном, а тому вона не зможе поновити свої права шляхом визнання недійсним договору іпотеки, а у разі відчуження чи передачі вказаного нерухомого майна до іпотеки чи в оренду необхідно буде звертатись до суду ще з одним позовом про визнання договору відчуження недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння чи усунення перешкод у користуванні.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 серпня 2020 року залучено ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» в якості правонаступника прав та обов`язків ПАТ «Банк Форум» у даній справі.

Правонаступник ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» подав до апеляційного суду відзив, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін. Зазначає, що з поданих позивачкою документів, що містяться у матеріалах справи, не вбачається обставин, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду або ефективний захист прав апелянта, або поновлення порушених чи оспорюваних її прав або інтересів, за захистом яких вона звернулась до суду. Крім того, ОСОБА_1 не надано жодного доказу на підтвердження обставин, хто є власником зазначеного будинку та земельної ділянки на даний час, у зв`язку з чим у разі вжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб можуть бути порушені права осіб, які не залучені до участі у справі, зокрема відповідача ТОВ «ФК Інвестохіллс Веста». Вказує, що апеляційна скарга є надуманою і необґрунтованою, а від так немає жодних підстав для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, яким є оскаржувана ухвала про відмову у забезпеченні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в заяві про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявник не надала до суду доказів тих обставин, що невжиття зазначених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернулась до суду. Крім того, суду не надано жодного доказу на підтвердження тих обставин, хто є власником зазначеного будинку та земельної ділянки на даний час, у зв`язку з чим у разі вжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб можуть бути порушені права осіб, які не залучені до участі у справі.

Такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії.

За п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові №6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, судом вірно враховано, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Встановлено, що у провадженні суду на розгляді перебуває справа №367/3000/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ПАТ «Банк Форум», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колєсник Світлана Анатоліївна, служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради про визнання недійсним договору іпотеки.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, ставлячи питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку, яка знаходиться за вказаною адресою, заявник не надала до суду доказів тих обставин, що невжиття зазначених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернулась до суду.

Також не надано жодного доказу на підтвердження тих обставин, хто є власником зазначеного будинку та земельної ділянки на даний час, у зв`язку з чим у разі вжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб можуть бути порушені права осіб, які не залучені до участі у справі.

Згідно з положеннями п.1 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК (1618-15), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як вбачається з положень п.3 вказаної Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

За ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п.43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові №6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Ставлячи питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку, яка знаходиться за вказаною адресою, заявник не надала до суду доказів тих обставин, що невжиття зазначених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернулась до суду. Також, суду не надано жодного доказу на підтвердження тих обставин, хто є власником зазначеного будинку та земельної ділянки на даний час, у зв`язку з чим у разі вжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб можуть бути порушені права осіб, які не залучені до участі у справі.

З урахуванням вищенаведеного, надаючи оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб, з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо відмови ОСОБА_1 у задоволенні її заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку щодо залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишення без змін ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 30 червня 2020 року про відмову у забезпеченні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегії суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 30 червня 2020 року про відмову у забезпеченні позовузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 01 грудня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: