Справа № 571/1467/19
Провадження № 4-с/571/8/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області

в складі: головуючої судді Качмар М.Я.,

з участю секретаря судового засідання Качановської О.Ф.

представника особи, яка подала скаргу ОСОБА_1 , Нємєцкова В.П.,

представника Рокитнівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Лук`янчука О.І,

стягувача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою Комунального некомерційного підприємства «Рокитнівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Рокитнівської районної ради на рішення та дії державного виконавця Рокитнівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кушнір Віри Василівни,

встановив:

представник комунального некомерційного підприємства «Рокитнівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Рокитнівської районної ради (надалі Центр, РРЦПМСД) Барановська І.М. звернулася 04.11.2020 року до суду із скаргою, у якій просила визнати незаконними дії державного виконавця Рокитнівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі Рокитнівський ВДВС) Кушнір В.В. щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 06.10.2020 року у виконавчому провадженні №62354374 «в частині накладення арешту на кошти Центру та складанні платіжної вимоги №77 від 06.10.2020 року на суму 12092,31 грн. та скасувати вказаний арешт». Крім того, керівник заявника просила зобов`язати «державного виконавця… повернути Центру кошти в сумі 12092,31 грн.» (а.с.4).

Подану скаргу мотивує тим, що зазначене виконавче провадження відкрито 16.06.2020 року на виконання постанови Рівненського апеляційного суду від 02.06.2020 року, якою ухвалено стягнути з РРЦПМСД на користь ОСОБА_2 компенсацію за 79 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період з 12.05.2010 року до 30.06.2013 року в сумі 62011,84 грн. та 2141,60 грн. витрат, понесених на оплату правової допомоги. 17.06.2020 року державним виконавцем винесено постанову про накладення на кошти підприємства арешт в межах суми стягнення, а 25.06.2020 року складено та надіслано підприємству вимогу про термінове перерахування на рахунок стягувача зазначених сум. Цього ж дня 25.06.2020 року Центром перераховано на рахунок ОСОБА_2 49919,53 грн. компенсації за невикористану відпустку. При цьому, до державного бюджету перераховано 11162, 13 грн. утриманого із суми компенсації податку на доходи фізичних осіб та 930,18 грн. військового збору. У зв`язку з цим, на переконання представника заявника, постанова апеляційного суду була фактично виконана. Однак, 06.10.2020 року, як стверджувала заявник, державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів Центру у розмірі 12092,31 грн. та складено платіжну вимогу на підставі якої 19.10.2020 року з рахунку підприємства списано 12092,31 грн., які зараховано на рахунок Рокитнівського ВДВС. Представник заявника вважає зазначені дії державного виконавця незаконними, оскільки судом апеляційної інстанції визначено суму грошової компенсації за невикористану відпустку ОСОБА_2 без утримання податків і зборів, оскільки це є обов`язком роботодавця Центру, який є у цьому випадку податковим агентом, що визначено Податковим кодексом України та постановою Кабінету Міністрів України (далі КМУ) від 05.02.1995 року №100.

Крім того, разом із поданою скаргою РРЦПМСД подало клопотання про поновлення пропущеного строку для подання такої скарги, яку мотивувало тим, що Центр уже звертався із аналогічною скаргою, яка, однак, на підставі абз.2 ч.2 ст.183 ЦПК України була повернена їм без розгляду. Однак, Центром пропущено визначений ЦПК України строк звернення у зв`язку із порушенням, на думку його представника, державним виконавцем вимог ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» через що платіжна вимога від 06.10.2020 року була отримана лише 26.10.2020 року.

У судовому засіданні представники особи, яка подала скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 подану скаргу та клопотання про поновлення строку на її подання підтримали, з підстав зазначених у них.

До судового засідання 23.11.2020 року представником заявника ОСОБА_1 подано клопотання про постановлення судом окремої ухвали на підставі ч.3 ст.262 ЦПК України. Таке клопотання вона мотивувала тим, що керівник Рокитнівського ВДВС, незважаючи на виконання Центром постанови Рівненського апеляційного суду звернулася до цього ж суду із заявою про роз`яснення цієї постанови. Вважає такі дії зловживанням процесуальними правами. Наголошує, що незважаючи на таке звернення, не дочекавшись судового рішення за вказаною заявою державним виконавцем «безпідставно» накладено арешт на кошти Центру в межах сум утриманих із компенсації податків і зборів (120921,31 грн.) та складено платіжну вимогу на примусове списання коштів. 14.10.2020 року до Рокитнівського ВДВС надійшла ухвала Рівненського апеляційного суду від 08.10.2020 року постановлена за результатами розгляду заяви про роз`яснення постанови цього суду від 02.06.2020 року. При цьому, просила суд врахувати, що хоча у роз`ясненні державній виконавчій службі було відмовлено, однак апеляційний суд звернув увагу начальника Рокитнівського ВДВС на п.168.3 ст.168 Податкового кодексу України, відповідно до якого Центр є податковим агентом та був зобов`язаний розрахувати і сплатити з доходу платника податку відповідні податки і збори. Незважаючи на це, ігноруючи мотиви зазначеної ухвали 16.10.2020 року начальник Рокитнівського ВДВС видала розпорядження пред`явити платіжну вимогу на примусове списання коштів Центру на суму 12092,31 грн., яка була реалізована 19.10.2020 року. При цьому, просила суд звернути увагу на те, що незважаючи на списання коштів державний виконавець, всупереч п.2 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» не скасувала накладеного на кошти підприємства арешту в результаті чого підприємство не тільки було позбавлено коштів, списаних з рахунків, але і обмежене у розпорядженні коштами на суму 36276,93 грн.. Генеральний директор Центру вважає, що зазначені дії державного виконавця вчинені умисно, оскільки вона, зі слів представника РРЦПМСД, була обізнана із правовим висновком Верховного суду, викладеним у постанові від 18.07.2018 року у справі №359/10023/16-ц.

Представник Рокитнівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) у судовому засіданні вимоги скарги визнав.

Стягувач ОСОБА_2 у судовому засіданні вказала, що, на її думку, постанова державного виконавця винесена «фахово» і є законною. При винесенні судом рішення за скаргою просила врахувати те, що вона з 2019 року не працює і має на утриманні двох дітей. На підставі вказаного просила відмовити у задоволенні скарги Центру.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, матеріали виконавчого провадження та інші матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п.а ч.1 ст.449 ЦПК України скаргу на дії/бездіяльність державного виконавця може бути подано у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Оскаржена РРЦПМСД постанова державного виконавця складена 06.10.2020 року, а дії щодо складання платіжної вимоги №77 від 06.10.2020 року вчинені державним виконавцем також 06.10.2020 року. Як встановлено судом у судовому засіданні відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України на підставі пояснень учасників процесу, які визнали цю обставину, оскаржену постанову Центр отримав 26.10.2020 року, однак згідно із наявною в матеріалах справи квитанцією №9 до платіжної вимоги №77 кошти в сумі 12092,31 грн. списані з рахунку РРЦПМСД 19.10.2020 року. На переконання суду, строк звернення із скаргою слід обраховувати саме з цієї дати 19.10.2020 року, адже саме 19.10.2020 року боржник повинен був дізнатися про порушення своїх прав чи інтересів. Відтак, строк звернення із скаргою сплив 29.10.2020 року.

Із скаргою Центр звернувся в суд 04.11.2020 року, подавши разом із такою вказане вище клопотання про поновлення строку, яке мотивував тим, що звернувся до суду із скаргою вперше вчасно, однак через недоліки її оформлення така скарга була повернена без розгляду.

Як вбачається із матеріалів справи №571/1467/19 (провадження 4-с/571/3/2020) РРЦПМСД звернувся з аналогічною до цієї скаргою 28.10.2020 року. Таким чином, вперше звернувшись до суду із такою скаргою Центром було дотримано вимог ст.449 ЦПК України в частині строку звернення. Ухвалою судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 30.10.2020 року згадана скарга від 28.10.2020 року була повернена заявнику без розгляду на підставі п.2 ч.2 ст.183 ЦПК України у зв`язку із відсутністю доказів надіслання такої скарги іншим учасникам справи (провадження).

Таким чином, зважаючи на цю обставину, враховуючи, що Центр отримав оскаржену постанову лише 26.10.2020 року (зважаючи на цю обставину останнім днем десятиденного строку є 05.11.2020 року) і вдруге подав скаргу 04.11.2020 року, суд вважає, що строк звернення із скаргою пропущений із поважних причин.

Частиною 2 ст.449 ЦПК України встановлено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Отже, на підставі вищевказаного, суд дійшов висновку, що пропущений Центром строк звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця слід поновити.

Відповідно до вимог ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно абз.2 п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими ст.386 ЦПК України, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Судом встановлено, що на виконанні Рокитнівського РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) у виконавчому провадженні №62354374 перебуває виконавчий лист, виданий 11.06.2020 року на виконання постанови Рівненського апеляційного суду від 02.06.2020 року про стягнення з РРЦПМСД на користь ОСОБА_2 (стягувача) компенсації за 79 календарних днів невикористаної щорічно відпустки в розмірі 62011,84 грн. та 2141,60 грн. витрат на правову допомогу (а.с.64, 66).

25.06.2020 року державним виконавцем скеровано Центру вимогу №13429 про термінове перерахування на рахунок стягувача 62011,84 грн. компенсації за невикористану відпустку та 2141,60 грн. витрат на правову допомогу (а.с.46).

Як вбачається із платіжних доручень Центру №№946, 947, 949 від 25.06.2020 року банком останнього перераховано на користь стягувача ОСОБА_2 49919,53 грн. компенсації за невикористану відпустку відповідно до постанови Рівненського апеляційного суду від 02.06.2020 року, на користь УК у Рокитнівському районі 930,18 грн. військового збору та 11162,13 грн. податку з доходів фізичних осіб (а.с.6-8, 37, 38, 40).

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу, що в сукупності сума податку з доходів фізичних осіб та військового збору, сплачених стягувачем до державного бюджету становить 12092,31 грн. (11162,13 грн. + 930,18 грн.).

07.08.2020 року начальник Рокитнівського ВДВС звернулася до Рівненського апеляційного суду із заявою про роз`яснення постанови цього суду від 02.06.2020 року, у якій просила роз`яснити чи сума 62011,84 грн. повинна бути виплачена стягувачу в повному обсязі із податками чи «без податків» (а.с.33-34).

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 08.10.2020 року у задоволенні цієї заяви начальника Рокитнівського ВДВС було відмовлено (а.с.31).

06.10.2020 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів РРЦПМСД у межах суми 12092,31 грн. (а.с.10, 29).

Цього ж дня, 06.10.2020 року на підставі згаданої постанови від 06.10.2020 року, державним виконавцем складено платіжну вимогу №77 на суму 12092,31 грн. на примусове списання коштів у зазначеному розмірі (а.с.11).

15.10.2020 року Рокитнівським ВДВС отримано копію ухвали Рівненського апеляційного суду від 08.10.2020 року, якою відмовлено у роз`ясненні постанови цього суду від 02.06.2020 року (а.с.30). При цьому, як вбачається із змісту ухвали суду від 08.10.2020 року, апеляційним судом звернено увагу на те, що «відповідно до ст.168.3 Податкового кодексу України розрахунок податкових зобов`язань з оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого джерела його виплати, проводиться податковим агентом (у тому числі роботодавцем), яким є Комунальне некомерційне підприємство «Рокитнівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Рокитнівської районної ради.» (а.с.31, звор.).

19.10.2020 року банком боржника Центру кошти в сумі 12092,31 грн. перераховані на рахунок Рокитнівського ВДВС (а.с.12, 75).

Таким чином, судом встановлено, що на підставі дій державного виконавця та винесеної нею постанови про арешт коштів боржника від 06.10.2020 року, складеної платіжної вимоги на примусове списання коштів №77 від 06.10.2020 року з рахунку Центру списано суму 12092,31 грн., яка складається із суми податку з доходу фізичних осіб у виді компенсації ОСОБА_2 в сумі 62011,84 грн. за невикористану відпустку у розмірі 11162,13 грн. та суми військового збору 930,18 грн., хоча вказані суми сплачені боржником згідно платіжних доручень №946 (11162,13 грн.) та №947 (930,18 грн.) від 25.06.2020 року.

Відповідно до абз.1 п.168.1. ст.168 ПК України Оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом. Підпунктами 168.1.1.-168.1.2 п.168.1. цієї ж статті ПК України встановлено, що Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

При цьому, згідно з п.168.3. ст. 168 ПК України розрахунок податкових зобов`язань з оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого у джерела його виплати, проводиться податковим агентом (у тому числі роботодавцем, органами Пенсійного фонду України).

Абзацом 3 п.3 Розділу ІІІ «Виплати, що включаються у розрахунок середньої заробітної плати» Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року, на підставі якої судами перевіряються розрахунки позивачів в тому числі у трудових спорах, закріплено, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Аналіз вказаних положень закону та підзаконного нормативно-правового акту дають суду підстави для висновку про те, що сума компенсації за невикористану відпустку, присуджена стягувачу постановою Рівненського апеляційного суду від 02.06.2020 року розрахована судом без віднімання сум податків та зборів, які підлягають розрахунку, нарахуванню та оплаті роботодавцем під час виплати відповідних присуджених ОСОБА_2 сум, адже за умови її подальшої роботи (у випадку не звільнення) та надання відпусток сума податку з доходів фізичних осіб та сума військового збору були б утримані роботодавцем та сплачені ним до державного бюджету при оплаті такої відпустки і виплаті так званих «відпускних». При цьому, сума нарахованої оплати відпустки (чи суми компенсації невикористаної відпустки) зменшується на суму утриманих податків і зборів.

Такий висновок суду в повністю корелює з висновками Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду, викладеним в постанові від 18.07.2018 року у справі №359/10023/16-ц.

Відтак, суд дійшов висновку, що накладення арешту державним виконавцем на суму вже сплачених стягувачем як податковим агентом до бюджету податку з доходів фізичних осіб та військового збору зі суми компенсації за невикористану відпустку стягувача та складення платіжної вимоги на примусове списання цієї суми здійснені нею всупереч зазначеним вище вимогам ПК України, а також всупереч п.п.1, 3 ч.1 ст.2 і ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», а тому такі дії державного виконавця та винесену 06.10.2020 року постанову про накладення арешту на кошти боржника слід визнати неправомірними, а відповідні кошти повернути РРЦПМСД.

Щодо клопотання представника особи, яка подала скаргу про постановлення окремої ухвали суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.3 ст.262 ЦПК України суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких належить притягнення таких осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність в діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення.

Зважаючи на вищевказані обставини вчинення державним виконавцем оскаржених РРЦПМСД дій та винесеної ним 06.10.2020 року постанови, суд вважає, що такі дії вчинені державним виконавцем не умисно, про що свідчить звернення із заявою про роз`яснення судового рішення, яке виконувалося, до Рівненського апеляційного суду та факт визнання допущеної державним виконавцем помилки представником Рокитнівського ВДВС у судовому засіданні під час розгляду скарги. Крім того, тривалий час в Україні мали місце дискусії щодо правозастосування згаданих норм ст.168 ПК України у зв`язку з чим Верховним судом була висловлена у 2018 року згадана правова позиція. Більше того, саме судовий контроль за виконанням судових рішень покликаний забезпечувати дотримання виконавцями прав, свобод та інтересів сторін виконавчого провадження і вразі вчинення ними неправомірних дій зобов`язувати їх усувати допущені порушення, що було реалізовано у цій ситуації.

Крім того, судом під час розгляду скарги не здобуто, а представником Центру, всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України, не надано жодних доказів того, що допущені державним виконавцем порушення містять ознаки складу будь-якого злочину. Більше того, просячи суд постановити окрему ухвалу представником заявника навіть не вказано ознаки якого складу злочину, на його думку, містяться в оскаржених РРЦПМСД діях державного виконавця.

Таким чином, суд вважає, що підстави для постановлення окремої ухвали щодо оскаржених боржником дій державного виконавця у виконавчому провадженні №62354374 на підставі ч.3 ст.262 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст.447-453 ЦПК України,-

постановив:

Скаргу Комунального некомерційного підприємства «Рокитнівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Рокитнівської районної ради на рішення та дії державного виконавця Рокитнівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кушнір Віри Василівни задовольнити.

Поновити Комунальному некомерційному підприємству «Рокитнівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Рокитнівської районної ради строк для оскарження постанови про арешт коштів боржника від 06 жовтня 2020 року у виконавчому провадження №62354374 державного виконавця Рокитнівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кушнір Віри Василівни.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Рокитнівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кушнір В.В. щодо винесення нею постанови від 06 жовтня 2020 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадження №62354374 в частині накладення арешту на кошти Комунального некомерційного підприємства «Рокитнівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Рокитнівської районної ради та складенні платіжної вимоги №77 від 06 жовтня 2020 року на суму 12092,31 грн.

Скасувати постанову державного виконавця Рокитнівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кушнір В.В. про арешт коштів боржника у виконавчому провадження №62354374 в частині накладення арешту на кошти Комунального некомерційного підприємства «Рокитнівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Рокитнівської районної ради та складенні платіжної вимоги №77 від 06 жовтня 2020 року на суму 12092,31 грн.

Зобов`язати Рокитнівський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) повернути Комунальному некомерційному підприємству «Рокитнівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Рокитнівської районної ради кошти в сумі 12092,31 грн.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рокитнівський районний суд Рівненської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст цієї ухвали проголошено 01.12.2020 року о 11:30 год.

Суддя М.Я.Качмар