Справа №173/1605/20
Провадження №2/173/752/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого: - судді Петрюк Т.М.

При секретареві Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного провадження, в м. Верхньодніпровську цивільну справу за позовом акціонерного товариства «ЮНЕКС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

18.09.2020 року до суду звернувся позивач АТ «ЮНЕКС БАНК» з позовом до відповідача ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.

30.09.2020 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08.10.2020 року відкрите провадження по цивільній справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін на 25.11.2020 року

Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий.

Відповідно до положень ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача суму боргу за кредитним договором № 0.008.21.1217.ФО_К від 28.12.2017 року в розмірі 2169.80 грн. втому числі:

- Суму заборгованості за кредитом 9046.79 грн.

- Сума заборгованості за процентами та комісіями 12463.01 грн.

Також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 28 грудня 2017 року ПАТ «ЮНЕКС БАНК» правонаступником якого є АТ «ЮНЕКС БАНК» та ОСОБА_1 , уклали між собою кредитний договір № 0.008.21.1217.ФО_К за яким банк надав позичальникові грошові кошти в сумі 15000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12 % річних та комісією за обслуговування кредиту 2.99 процента щомісячно.

Відповідно до укладеного кредитного договору позичальник зобов`язувався повертати кредит частинами та сплачувати проценти за користування кредитом та комісією за обслуговування кредиту, щомісячно, шляхом сплати чергових платежів, в порядку і на умовах відповідно до пунктів 2.3, 2.4, 2.5 Кредитного договору, зі строком погашення Кредиту не пізніше 28.12.2019 року.

Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується випискою по особовим рахункам позичальника.

Відповідно до п. 3.2.2 Кредитного договору, відповідач взяв на себе зобов`язання щомісяця сплачувати платежі по кредиту, комісії за обслуговування та проценти за користування кредитом у строк не пізніше останнього робочого дня місяця та повернути кредитні кошти у строк визначений кредитними договорами.

Проте відповідач не виконує свої зобов`язання належним чином, не сплачує щомісячні платежі за кредитом, комісією за обслуговування та проценти за користування кредитом та інші платежі, тим самим допускаючи порушення умов кредитного договору.

Станом на 21.08.2020 року загальна заборгованість відповідача за кредитним договором № 0.008.21.1217.ФО_К від 28.12.2017 року складає 2169.80 грн. втому числі:

- Сума заборгованості за кредитом 9046.79 грн.

- Сума заборгованості за процентами та комісіями 12463.01 грн.

Станом на дату відправки позовної заяви до суду жодних дій на погашення боргу відповідачем не виконано, що й стало підставою звернення до суду.

Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін.

Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що: 28 грудня 2017 року ПАТ «ЮНЕКС БАНК» правонаступником якого є АТ «ЮНЕКС БАНК» та ОСОБА_1 , уклали між собою кредитний договір № 0.008.21.1217.ФО_К за яким банк надав позичальникові грошові кошти в сумі 15000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12 % річних та комісією за обслуговування кредиту 2.99 процента щомісячно.

Відповідно до укладеного кредитного договору позичальник зобов`язувався повертати кредит частинами та сплачувати проценти за користування кредитом та комісією за обслуговування кредиту, щомісячно, шляхом сплати чергових платежів, в порядку і на умовах відповідно до пунктів 2.3, 2.4. 2.5 Кредитного договору, зі строком погашення Кредиту не пізніше 28.12.2019 року, що підтверджується копією кредитного договору.

Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується випискою по особовим рахункам позичальника.

Відповідно до п. 3.2.2 Кредитного договору, відповідач взяв на себе зобов`язання щомісяця сплачувати платежі по кредиту, комісії за обслуговування та проценти за користування кредитом у строк не пізніше останнього робочого дня місяця та повернути кредитні кошти у строк визначений кредитними договорами.

Таким чином між сторонами виникли правовідносини на підставі укладеного кредитного договору .

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України).

Частино 2 ст. 6 ЦК України, передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що банк належним чином виконав взяті на себе зобов`язання за укладеним з відповідачем кредитним договором та перерахував позивачеві 27.12.2017 року грошові кошти в сумі 15000.00 грн., на рахунок № НОМЕР_1 , що підтверджується випискою із особового ранку відповідача

Судом також встановлено, що відповідач всупереч приписам Кредитного договору та вимогам чинного законодавства свої зобов`язання по поверненню кредит та процентів по кредиту та комісії за обслуговування кредиту у встановлений Договором строк не виконував, та станом на 21.08.2020 року загальна заборгованість в відповідача за кредитним договором № 0.008.21.1217.ФО_К від 28.12.2017 року складає 2169.80 грн. втому числі:

- Сума заборгованості за кредитом 9046.79 грн.

- Сума заборгованості за процентами та комісіями 12463.01 грн., що підтверджується копією розрахунку заборгованості за укладеним кредитним договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичайно ставляться.

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначеними родовими ознаками, у такій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України - Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України - Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Доказів того, що відповідач виконав взяті на себе зобов`язання та сплатив заборгованість за укладеним кредитним договором № 0.008.21.1217.ФО_К від 28.12.2017 року суду не надано

Оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що належними та допустимими доказами знайшло своє підтвердження порушення прав позивача, яке виражається в неналежному виконанні відповідачем взятих на себе зобов`язань за укладеним кредитним договором, щодо повернення кредитних коштів. Тому у відповідності до обраного позивачем способу захисту порушених прав, суд приходить до висновку про наявність підстав для їх задоволення і стягнення з відповідача ОСОБА_1 , на користь позивача заборгованості за укладеним кредитним договором № 0.008.21.1217.ФО_К від 28.12.2017 року в сумі 2169.80 грн. в тому числі:

- Сума заборгованості за кредитом 9046.79 грн.

- Сума заборгованості за процентами та комісіями 12463.01 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом акціонерного товариства «ЮНЕКС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити .

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь акціонерного товариства «ЮНЕКС БАНК », ( юридична адреса: 04070 вул. Почайнинська, 38 м. Київ, ), заборгованість за укладеним кредитним договором № 0.008.21.1217.ФО_К від 28.12.2017 року, яка виникла станом на 21 серпня 2020 року в загальній сумі 21869 (двадцять одна тисяча вісімсот шістдесят дев`ять) грн. 80 коп., з яких:

- Сума заборгованості за кредитом 9046.79 грн.

- Сума заборгованості за процентами та комісіями 12463.01 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь акціонерного товариства «ЮНЕКС БАНК », ( юридична адреса: 04070 вул. Почайнинська, 38 м. Київ, ), на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору - 2102.00 (дві тисячі сто дві) грн. за сплачений судовий збір.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо така апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення апеляційного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення

Повний текст рішення виготовлений 25.11.2020 року

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 02.12.2020 року

Дата набрання законної сили: 29.12.2020 року