Справа № 426/7317/20
19 листопада 2020 року , м.Сватове
Сватівський районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді Осіпенко Л.М.,
за участю секретаря судового засідання Дашка Б.С.,
представника позивача адвоката Будника М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сватове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Будник Микола Володимирович до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Будник Микола Володимирович, звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25.07.2007 року вона є власником квартири яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Після придбання квартири та набуття позивачем права власності на неї в 2011 році до позивача звернувся її син - відповідач ОСОБА_2 з проханням поставити його на реєстраційний облік у вказаній квартирі. Також позивач зазначила, що після того як вона поставила свого сина ОСОБА_2 на реєстраційний облік у вказаній квартирі він фактично в ній не проживав, винаймав житло та мешкав в м. Луганськ. Після початку Антитерористичної операції та Операції об`єднаних сил в 2014 році її син ОСОБА_2 обіцяв приїхати до м. Сватове для зняття з реєстраційного обліку, але до теперішнього часу він не приїздив.
На даний час місце проживання відповідача ОСОБА_2 позивачу не відоме. Також, в своєму позові позивач зазначає, що реєстрація відповідача у її квартирі перешкоджає їй здійснювати своє право власності за вказаним житловим приміщенням, користуватися пільгами та субсидією на оплату комунальних послуг. Крім того, відповідач за час знаходження на реєстраційному обліку в належній позивачу квартирі оплату комунальних послуг не здійснював, в утриманні квартири участі не приймає, особистих речей в квартирі не має і квартирою не цікавиться. Перешкод у користуванні жилим приміщенням вона відповідачу не чинить. Просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 .
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, представник позивача адвокат Будник М.В. надав до суду письмову заяву згідно якої просить суд розгляд справи провести у відсутність позивача, яка на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.24).
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Будник М.В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити обґрунтувавши їх тим, що з 2011 року в квартирі позивача прописаний її син ОСОБА_2 , але жодного дня у вказаній квартирі фактично не мешкав, з 2014 року ОСОБА_2 проживав у м. Луганську, за останніми даними відповідач проживає за межами України, за місцем реєстрації не з`являється, на вимогу позивача з`являтися не бажає в зв`язку з чим позивач позбавлена права розпоряджатися своєю власністю у повному обсязі.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Сватівського районного суду Луганської області (а.с.60-61, 78-79).
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача адвоката Будника М.В., який наполягає на задоволенні позову, пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав:
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 25.07.2007 року посвідченого приватним нотаріусом Сватівського районного нотаріального округу Павленко С.П., зареєстрованого в реєстрі за №1434 (а.с. 7-8), та копією витягу з Державного реєстру правочинів №4342832 від 25.07.2007 року (а.с.9).
Згідно свідоцтва про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 06.09.2007 року власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 (а.с.10).
Згідно копії домової книги на квартиру АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований у вказаній квартирі 20 вересня 2011 року, (а.с.13-18).
Відповідно до довідки про склад сім`ї виданої Сватівською міською радою від 25 серпня 2020 року, №5720, в квартирі АДРЕСА_2 , зареєстровані дві особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.19).
Відповідно до акту про не проживання складеного сусідами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . ОСОБА_2 , з серпня 2007 року не проживає у квартирі АДРЕСА_2 (а.с.20).
В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона є сусідкою позивача, відповідач ОСОБА_2 у вищезазначеній квартирі не проживає, він був декілька раз у позивача в квартирі до 2014 року та після чого вона його жодного разу більше не бачила за 6 років, речі відповідача в квартирі відсутні, участі в обслуговуванні квартири відповідач не приймав, позивач ОСОБА_1 не чинила перешкод у користуванні квартирою.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона є сусідкою позивача, відповідач ОСОБА_2 , з 2014 року у вказаній квартирі не проживає та вона його не бачила на протязі 6 років, участі в обслуговуванні квартири не приймає, його особисті речі в квартирі відсутні, позивач ОСОБА_1 не чинила перешкод у користуванні вказаної квартири.
Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
В ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно до положень ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.
Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно положень ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.
У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.
Згідно абз.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Постановою Верховного Суду України від 16.01.2012 року встановлено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Судом встановлено, що реєстрація відповідача ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_2 , порушує права позивача як власника, оскільки обмежує право вільно ним користуватися та розпоряджатися.
Таким чином, із системного аналізу вищевикладених норм та з`ясованих обставин, суд прийшов до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, є обґрунтована та така, що підлягає задоволенню у повному обсязі.
На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 72, 150 ЖК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 78-80, 258, 268, 280, 352 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Будник Микола Володимирович до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .
Копію заочного рішення направити відповідачу в порядку, передбаченому ст.272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Луганського апеляційного суду через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 30.11.2020 року.

Суддя Л.М. Осіпенко