Справа № 338/363/20
Провадження № 22-ц/4808/1203/20
Головуючий у 1 інстанції Битківський Л. М.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Максюти І.О., Пнівчук О.В.

за участю секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богородчанського районного суду, ухвалене суддею Битківським Л.М. 18 серпня 2020 року в селищі Богородчани у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю і поділ спільного сумісного майна, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю,

в с т а н о в и в:

У березні 2020 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з березня 2010 року сторони перебувають у фактичних шлюбних відносинах. Взаєминам, які склались між ними, притаманні усі ознаки сім`ї, оскільки вони спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, спільний бюджет, за спільні кошти придбавали майно, речі домашнього вжитку, сплачували комунальні послуги, спільно відпочивали, а також витрачали кошти на інші потреби. Протягом періоду спільного проживання нею та відповідачем придбано зокрема: холодильник Samsung RL 41SBPS вартістю 4699,00 грн., принтер Canon вартістю 1816,00 грн., однофазний стабілізатор напруги LUXEON-AWR 500 вартістю 550,00 грн., крісло Атлантік вартістю 1017,00 грн., мультимедійний LED телевізор DLE-2422 вартістю 2100,00 грн., мотоцикл Lifan YK 200 номер кузова рами (шасі) НОМЕР_1 вартістю 10000,00 грн., пилосос «Rowenta» вартістю 2549,91 грн., мебельний набір «Каспіан» вартістю 17000,00 грн., мебельний набір «Б`янко» вартістю 7500,00 грн. Загальна вартість майна, набутого за час їхнього перебування у цивільному шлюбі становить 47231,91 грн. Зважаючи на те, що з березня 2020 року через конфлікт, який виник між нею та відповідачем, вони припинили спільне проживання, у них виник спір щодо поділу вищевказаного майна.

З огляду на вищенаведене просила встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без реєстрації шлюбу у період з березня 2010 року по березень 2020 року, визнати вищезазначене майно спільною сумісною власністю подружжя та виділити їй у власність мотоцикл марки Lifan YK 200 номер кузова рами (шасі) НОМЕР_1 вартістю 10000,00 грн., мебельний набір «Каспіан» вартістю 17000,00 грн. та мебельний набір «Б`янко» вартістю 7500,00 грн., а всього майна на загальну вартість 34500,00 грн.

ОСОБА_1 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю. Відповідно до заявлених вимог, не оспорюючи факту проживання однією сім`єю з позивачем без реєстрації шлюбу у період з березня 2010 по березень 2020 року і набуття майна, заявленого нею, у спільну сумісну власність, просив здійснити поділ спільного майна подружжя, виходячи з принципу рівності часток, а також просив визнати об`єктом спільної сумісної власності крім заявлених позивачем сушильну машину Elеctrolux EW6СR428W вартістю 13089,00 грн. та пральну машину Elеctrolux EW6F4R28WU вартістю 10624,00 грн. При цьому, просив виділити йому у власність сушильну машину Elеctrolux EW6СR428W та пральну машину Elеctrolux EW6F4R28WU загальною вартістю 23713,00 грн., а також інше майно з розрахунку 1/2 частки від загальної вартості майна.

Рішенням Богородчанського районного суду від 18 серпня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у період з березня 2010 року до березня 2020 року. Поділено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 рухомим майном, виділивши у власність ОСОБА_2 : холодильник Samsung RL 41SBPS вартістю 4699,00 грн., однофазний стабілізатор напруги Luxeon AWR-500 вартістю 550,00 грн.; крісло Атлантік вартістю 1017,00 грн.; мотоцикл Lifan YK 200 номер кузова (шасі) НОМЕР_1 вартістю 10000,00 грн.; пилосос «Roventa» вартістю 2549,91 грн.; мебельний набір «Каспіан» вартістю 17000,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено. Виділено у власність ОСОБА_1 : сушильну машину Elеctrolux EW6СR428W та пральну машину Elеctrolux EW6F4R28WU загальною вартістю 23713,00 грн.; принтер Canon вартістю 1816,00 грн.; телевізор DLE-2422 вартістю 2100,00 грн., мебельний набір «Б`янко» вартістю 7500,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині проведення поділу рухомого майна, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає його таким, що підлягає частковому скасуванню з огляду на неврахування судом першої інстанції обставин, які мають значення для здійснення поділу рухомого майна.

Так, за результатами розгляду справи, ОСОБА_2 виділено у власність мотоцикл Lifan YK 200 номер кузова (шасі) НОМЕР_1 вартістю 10000,00 грн. Проте доказів заявленої вартості у розмірі 10000,00 грн. позивачем не було надано, а тому, на думку апелянта, така вартість занижена, що призвело до непропорційного розподілу рухомого майна.

У своїй апеляційній скарзі покликається на те, що згідно із даними професійного інтернет-ресурсу https://prom.ua мінімальна вартість мотоцикла Lifan YK 200 становить 31332,00 грн., у зв`язку з чим із ОСОБА_2 на його користь підлягає стягненню компенсація за відхилення від вартості розподіленого майна в розмірі 21468,91 грн.

З огляду на вищенаведене просить скасувати рішення Богородчанського районного суду в частині проведення розподілу рухомого майна та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_2 на його користь компенсацію за відхилення вартості розподіленого рухомого майна в розмірі 21468,91 грн.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому посилається на те, що апелянт та його представник при розгляді справи в суді першої інстанції визнали, що вартість мотоцикла Lifan YK 200 становить 10000,00 грн. Вважає, що доданий до апеляційної скарги витяг з інтернет-ресурсу сайту prom.ua на підтвердження заявленої апелянтом вартості мотоцикла не може бути належним та допустимим доказом. Крім того, апелянт не зазначив та не надав суду доказів неможливості подання до суду першої інстанції витягу з інтернет-ресурсу сайту prom.ua про вартість мотоцикла Lifan YK 200 у розмірі 31332,00 грн. З огляду на вищенаведене просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили, повідомлялись про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Отже, є правові підстави для розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки судове рішення оскаржується в частині поділу майна, то відповідно до положень частини першої статті 367 ЦПК України законність судового рішення, ухваленого у іншій частині, апеляційний суд не перевіряє.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, з 2010 року сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 спільно проживали однією сім`ю без реєстрації шлюбу, що підтверджується письмовими показами свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 (а.с. 22, 23, 24) та не заперечувалось ОСОБА_1 , зокрема, у його зустрічній позовній заяві (а.с. 58-61).

За час спільного проживання ними було придбано майно, а саме: холодильник Samsung RL 41SBPS вартістю 4699,00 грн., однофазний стабілізатор напруги Luxeon AWR-500 вартістю 550,00 грн.; крісло Атлантік вартістю 1017,00 грн.; мотоцикл Lifan YK 200 номер кузова (шасі) НОМЕР_1 вартістю 10000,00 грн.; пилосос «Rowenta» вартістю 2549,91 грн.; мебельний набір «Каспіан» вартістю 17000,00 грн., машину сушильну Elеctrolux EW6СR428W та машину пральну Elеctrolux EW6F4R28WU загальною вартістю 23713,00 грн.; принтер Canon вартістю 1816,00 грн.; телевізор DLE-2422 вартістю 2100,00 грн., мебельний набір «Б`янко» вартістю 7500,00 грн., а всього майна на суму 70944,91 грн. (а.с. 9-21, 64-65).

Частиною третьою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом шостим Рішення Конституційного суду України від 03.06.1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі-майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

За правилами частини першої статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Згідно з частиною другою статті 74 СК України на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Суд першої інстанції, встановивши факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з березня 2010 року по березень 2020 року, вірно дійшов до висновку, що в силу статті 74 СК, спірне майно належить їм на праві спільної сумісної власності та підлягає поділу у рівних частках у відповідності до вимог статті 70 СК України.

Тому в цій частині рішення суду є законним та обґрунтованим.

Разом з тим, місцевий суд не вирішив питання щодо стягнення грошової компенсації різниці між вартістю часток у спільному майні.

Так, частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В силу статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Наведене дає підстави для висновку, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією реалізації права на справедливу сатисфакцію особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 3 жовтня 2018 року у справі №61-9018сво18.

Як вбачається з матеріалів справи, загальна вартість майна, що підлягає поділу між сторонами, становить 70944,91 грн., у зв`язку з чим рівна частка кожного зі сторін становить 35472,45 грн.

Згідно оскаржуваного рішення суду ОСОБА_2 виділено майно загальною вартістю 35815,91 грн., а ОСОБА_1 35129,00 грн., у зв`язку з чим на його користь підлягає стягненню 343,45 грн. компенсації, що становить різницю між вартістю часток у спільному майні (35472,45 грн. 35129,00 грн.).

Що стосується посилання апелянта на те, що згідно з даними професійного інтернет-ресурсу prom.ua мінімальна вартість мотоцикла Lifan YK 200, який виділено у власність ОСОБА_2 , становить 31332,00 грн., у зв`язку з чим на його користь підлягає стягненню компенсація в розмірі 21468,91 грн., та такі колегія суддів не бере до уваги з огляду на те, що визначені ОСОБА_2 у її позовній заяві обсяг та вартість рухомого майна ОСОБА_1 та його представником при розгляді справи судом першої інстанції не заперечувались, у зв`язку з чим відповідно до частини першої статті 82 ЦПК не підлягали доказуванню.

Крім того, посилання у апеляційній скарзі на ціни мотоциклів Lifan CityR 200 та Lifan KP 200, які містяться на сайті prom.ua, не стосуються спірного мотоцикла - Lifan YK 200., а витяг з даного сайту ні ОСОБА_1 , ні його представником ОСОБА_5 не було надано суду першої інстанції, у зв`язку з чим не підлягає прийняттю і апеляційним судом в силу частини третьої статті 367 ЦПК України, якою передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до частини третьої статті 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Згідно статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При цьому, відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

ОСОБА_1 як відповідач за первісним позовом будь-яких доказів вартості спірного мотоцикла у розмірі 32332,00 грн. суду першої інстанції не надав, як і не надав доказів неможливості подання суду першої інстанції долучених до апеляційної скарги документів з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Крім того, при поданні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 також не заперечував визначену ОСОБА_2 вартість мотоцикла Lifan YK 200 у розмірі 10000,00 грн.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, зважаючи на те, що судом першої інстанції не було вирішене питання щодо компенсації різниці між вартістю часток у спільному майні, апеляційний суд приймає частково доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та вважає за необхідне рішення Богородчанського районного суду в частині поділу майна змінити, стягнувши на його користь компенсацію різниці між вартістю часток у спільному майні у розмірі 343,45 грн.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частинами першою, десятою зазначеної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Отже з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 1498,81 судового збору пропорційно до задоволених вимог первісного позову, а з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840,80 грн. - пропорційно до задоволених вимог зустрічного позову. При цьому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід також стягнути 20,20 грн. судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволеної частини її вимог.

Враховуючи положення частини десятої статті 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю між сумою, яку ОСОБА_1 слід сплатити на користь ОСОБА_2 за подання нею позовної заяви, та сумою, яку ОСОБА_2 слід сплатити на користь ОСОБА_1 за подання ним зустрічного позову та подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог, у розмірі 637,81 грн.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами пункту другого частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Богородчанського районного суду від 18 серпня 2020 року в частині поділу майна змінити.

Виділити у власність ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) холодильник Samsung RL 41SBPS вартістю 4699,00 грн., однофазний стабілізатор напруги Luxeon AWR-500 вартістю 550,00 грн.; крісло Атлантік вартістю 1017,00 грн.; мотоцикл Lifan YK 200 номер кузова (шасі) НОМЕР_1 вартістю 10000,00 грн.; пилосос «Roventa» вартістю 2549,91 грн.; мебельний набір «Каспіан» вартістю 17000,00 грн., а всього майна на загальну суму 35815,91 грн.

Виділити у власність ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) сушильну машину Elеctrolux EW6СR428W вартістю 13089,00 грн. та пральну машину Elеctrolux EW6F4R28WU вартістю 10624,00 грн.; принтер Canon вартістю 1816,00 грн.; телевізор DLE-2422 вартістю 2100,00 грн., мебельний набір «Б`янко» вартістю 7500,00 грн., а всього майна на загальну суму 35129,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) 343 (триста сорок три) грн. 45 коп. компенсації різниці у вартості майна.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) 637 (шістсот тридцять сім) грн. 81 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2. ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: І.О. Максюта

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 26 листопада 2020 року.