Справа № 307/805/20
Провадження № 2/307/822/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2020 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Сойми М.М., за участю секретаря с/з Ваш Е.О., представника позивача ОСОБА_1 адвоката Марича І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за прострочення виконання зобов`язання,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за прострочення виконання зобов`язання в сумі 79 794, 97 гривень, з яких: 71 389,79 гривень - інфляційний втрат та 7 855,60 гривень трьох відсотків річних.

20 жовтня 2020 року позивач ОСОБА_1 подав заяву про збільшення позовних вимог та просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 грошові кошти за прострочення виконання зобов`язання в сумі 89 494, 35 гривень, з яких: 80 670,00 гривень - інфляційний втрат та 8 824,35 гривень трьох відсотків річних.

Позовні вимоги мотивує тим, що 14 січня 2004 року він отримав у власність будинок АДРЕСА_1 . У 2015 році вповноважив на підставі нотаріально посвідченої довіреності відповідача ОСОБА_2 оформити документи, отримати та продати належний йому вказаний житловий будинок. 07 листопада 2015 року відповідач ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу, укладеного у приватного нотаріуса Русин Н.І., посвідченого цим нотаріусом та зареєстрованого в реєстрі правочинів за № 7106, відчужила вказаний будинок громадянці ОСОБА_3 .. У цьому договорі зазначено, що відповідачка гроші за будинок отримала до підписання цього договору і з дати підписання цього договору у відповідачки виник обов`язок повернути кошти позивачу. На вимогу позивача про звіт та передачу належних йому від продажу будинку коштів відповідачка ОСОБА_2 відповіла відмовою. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 12 липня 2018 року в цивільній справі № 307/790/17 було частково задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто з відповідачки на його користь 55 860,00 гривень безпідставно набутих коштів, а також 1 350,38 грн. судових витрат. Представником було подано виконавчий лист до відділу ДВС Тячівського РУЮ і виконавець відкрив виконавче провадження щодо примусового стягнення з відповідачки коштів, проте відповідачка не виконала зазначеного рішення суду. Як на підставу позовних вимог посилається на ст.ст. 612, 623, 625, 1212 ЦК України та зазначає, що оскільки відповідач порушила позадоговірне грошове зобов`язання, то вона повинна відшкодувати позивачу інфляційні втрати за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми боргу.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Марич І.Ю. в судовому засіданні збільшені вимоги позову підтримав та просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Коструб В.В. в судові засідання, призначені на 10 год. 30 хв. 06 серпня 2020 року та 11 год. 00 хв. 24 листопада 2020 року не з`явилися без поважних причин, хоч представник відповідача - адвокат Коструб В.В. належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що стверджено довідками про доставку SMS, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу суд розглянув в їх відсутності на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши думку представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково, зважаючи на таке.

В судовому засіданні встановлено, що 14 січня 2004 року позивачу ОСОБА_4 було подаровано будинок АДРЕСА_1 , що стверджено письмовим договором дарування, посвідченим нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контри 14 січня 2004 року, зареєстрованим в реєстрі за №2-38. 09 січня 2014 року позивач ОСОБА_4 надав нотаріально посвідчену довіреність відповідачці ОСОБА_2 діяти від його імені щодо підготовки документів та продажу цього будинку, а також отримання коштів за його продаж. 07 листопада 2015 року ОСОБА_2 , діючи від імені позивача ОСОБА_1 та в його інтересах, у приватного нотаріуса Русин Н.І. уклала з покупцем ОСОБА_3 договір купівлі-продажу вказаного будинку АДРЕСА_1 . У пункті 4 вказаного договору купівлі-продажу зазначено, що продаж за домовленістю сторін вчиняється за 55 860,00 грн., яку продавець одержала від покупця до підписання цього договору.

Оскільки відповідачка ОСОБА_2 , укладаючи з покупцем ОСОБА_3 договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , діяла від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , отримала від покупця 55 860,00 грн. та в порушення вимог ст. 1212 ЦК України безпідставно не повернула вказану суму грошових коштів позивачу, а тому постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 12 липня 2018 року постановлено стягнути з неї на користь позивача ОСОБА_1 55 860,00 гривень безпідставно набутих коштів.

Відповідно до статті 1212 ЦК особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно; особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно із частиною другою статті 1214 ЦК у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Відповідно до статті 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

В судовому засіданні встановлено, що з часу підписання договору купівлі-продажу 07 листопада 2015 року відповідач безпідставно набуті кошти в сумі 55 860,00 гривень позивачу не повернула, а отже грошові кошти за прострочення виконання зобов`язання підлягають стягненню в судовому порядку з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми.

Відповідно до розрахунку індексу інфляції, сума інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання щодо повернення безпідставно одержанихта збережених грошей в сумі 55 860,00 гривень за період з 07 листопада 2015 року по 13 жовтня 2020 року складає 25 913, 45 гривень, та відповідно до частини другої статті 625 ЦК проценти підлягають до стягнення, виходячи з суми простроченого грошового зобов`язання в сумі 55 860,00 гривень за період, заявлений позивачем, тобто, з 07 листопада 2015 року по 13 жовтня 2020 року, в сумі 8 824, 35 гривень.

У відповідності ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача у розмірі пропорційному задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 4, 5, 10, 12, 82, 141, 209, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 16, 526, 530, 536, 610, 612, 623, 625, 1212, 1214 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

Збільшені позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 34 737, 80 гривень (Тридцять чотири тисячі сімсот тридцять сім гривень 80 копійок) грошових коштів за прострочення виконання зобов`язання за період з 07 листопада 2015 року по 13 жовтня 2020 року, з яких: 25 913,45 гривень (Двадцять п"ять тисяч дев"ятсот тринадять гривень 45 копійок) гривень інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання та 8 824, 35 гривень (Вісім тисяч вісімсот двадцять чотири гривні 35 копійок) три проценти річних від простроченої суми.

В решті вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 гривень (Вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 30 листопада 2020 року.

Головуючий: Сойма М.М.