РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Каліщука А.А.

за участю секретаря судового засідання Павлович Ю.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Зубачук О.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Володимир-Волинськтеплоенерго» про захист прав споживача шляхом зняття з обліку як споживача послуг з централізованого теплопостачання, зобов`язання провести перерахунок розміру оплати спожитих послуг,

встановив:

Позивач звернувся в суд із позовом до комунального підприємства «Володимир-Волинськтеплоенерго» про захист прав споживача шляхом зняття з обліку як споживача послуг з централізованого теплопостачання, зобов`язання провести перерахунок розміру оплати спожитих послуг. Позов обгрунтовує тим, щовідповідач є постачальником послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у її квартиру. Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням надати дозвіл на віделючення її квартири від централізованого опалення. Однак відповідач відмовляє їй у цьому, покликаючись на Порядок відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води.

Зазначає, що неодноразово зверталась до відповідача з проханням провести заміри фактичної температури повітря у її квартирі, для встановлення невідповідності фактичної температури в житлових приміщеннях нормативній та підтвердження неналежного надання послуг.

У актах-перетензіях від 26.01.2016 р., 07.02.2017 р., 01.03.2018 р., 26.11.2019 р. зафіксовано невідповідність фактичної температури в квартирі позивача нормативній.

Також вона зверталась до ТОВ «Будсервіс», котрий після обстеження квартири зробив висновок, що наявна кількість теплових радіаторів (14 шт.) не взмозі обігріти площу квартири. Зазначає, що для повноцінного опалення квартири має бути не менше як 32 секції радіаторів. Отже для повноцінного опалення не вистачає 18 шт. (32-14). Площа, яка не опалюється становить 28 кв.м. Таким чином, відповідач свідомо нарахував оплату за ненадану послугу. Оскільки площа квартири становить 50,7 кв.м. та беручи до уваги тарифи на централізоване опалення, які були протягом 2016 -2019 р., тому вважає, що за неналежне надання послуг підлягає перерахунку 18 879,84 грн.

Крім того, зазначає, що відповідно до п. 39 Правил користування тепловою енергією, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Закону України «Про захист прав споживачів» вона має право відмовитись від отримання послуг з централізованого опалення.

Просить зобов`язати відповідача провести перерахунок розміру плати за надані послуги на загальну суму 18 879,84 грн. Визнати право позивача вільного вибору способу та методу опалення квартири, в тому числі і на її відключення від мереж централізованого опалення та облаштування в ній індивідуальної системи опалення та підігріву води. Зобов`язати відповідача зняти її з обліку як споживача послуг з централізованого теплопостачання та припинити нарахування оплати за послуги з централізованого теплопостачання квартири.

05.11.2020 р. відповідач подав відзив на позовну заяву. У даному відзиві представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову, оскільки відключення квартири позивача від централізованого опалення суперечить Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні тим, що викладені у позові. Підтвердили, що позивач зверталась до відповідача у січні 2016 р., лютому 2017 р., березні 2018 р., листопаді 2019 р. із вимогою провести заміри фактичної температури повітря у її квартирі, для встановлення невідповідності фактичної температури в житлових приміщеннях нормативній та підтвердження неналежного надання послуг. Відповідач провів заміри та склав акти - претензії про неналежне надання послуги у ці місяці та провів перерахунок оплати. У інші місяці позивач не зверталась до відповідача із вимогою провести заміри температури у її квартирі. Підтвердили, що у позивача відсутні докази, котрі б підтверджували, що окрім місяців, котрі зазначені у актах-претензіях, у її квартирі температура повітря була нижче нормативної.

Представник відповідача просила відмовити у задволенні позову, в обгрунтування надала пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши всі докази докази в сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить кв. АДРЕСА_1 .

Договором № Г-05А-012 від 12.11.2018 р. підтверджується, що Володимир-Волинське підприємство теплових мереж «Володимир-Волинськтеплокомуненерго» є постачальником послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у квартиру позивача.

Позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами про відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, у зв`язку із неналежним наданням послуг.

Листами від 19.10.2015 р. №117, 06.03.2017 р. №29, 16.08.2018 р. №76, 24.09.2019 р. №74/02-07 відповідач відмовляв позивачу покликаючись на Постанову КМУ від 21.07.2005 р. №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання від 22.11.2005 р. №4.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Відповідно до статей 41, 42 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Права споживачів захищає держава.

Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частина перша статті 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини, за якими у житло, в якому проживає позивач та власником якого він є, надаюьтся житлово-комунальні послуги, нарахування плати за які здійснюється Володимир-Волинським підприємством теплових мереж "Володимир-Волинськтеплокомуненерго".

Позивач просить визнати за нею право вільного вибору та методу опалення квартири, в тому числі і на відключення від мережі централізованого опалення та облаштування в ній індивідуальної системи опалення та підігріву води, з підстав надання відповідачем неякісних послуг.

Згідно з частиною шостою статті 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом.

Відповідно до пункту 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Порядок та процедура відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води регулюється Порядком відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництвата житлово-комунального господарства України 26 липня 2019 року № 169.

Відповідно до ч.1 розділу ІІ даного Порядку, рішення щодо відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, від централізованого опалення та/або системи (мережа) постачання гарячої води приймається органом місцевого самоврядування відповідно до законодавства за письмовою заявою власника (співвласників) такої будівлі, в тому числі житлового будинку, з урахуванням рішення Комісії.

Згідно із ч.1 розділу ІІІ цього Порядку, власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до централізованого опалення та системи (мережа) постачання гарячої води, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від централізованого опалення та системи (мережа) постачання гарячої води у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від централізованого опалення та системи (мережа) постачання гарячої води, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.

Аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що дозвіл на відключення від мереж централізованого опалення та теплопостачання може бути виданий лише за умови, що на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від централізованого опалення та системи (мережа) постачання гарячої води.

Із пояснень позивача встановлено, що у її будинку є 14 квартир і лише дві квартири відключені від системи центрального опалення, що не становить 50% квартир у даному будинку.

Оскільки у будинку позивача менше як 50% відключені від системи центрального опалення, тому відповідно до наведеного Порядку позивач не має права на відключення її квартири від центрального опалення, а тому не підлягає до задоволення вимога про визнання за нею права вільного вибору та методу опалення квартири, в тому числі і на відключення від мережі централізованого опалення та облаштування в ній індивідуальної системи опалення та підігріву води.

Позивач посилається на порушення його прав, як власника, розпоряджатись майном на свій розсуд, обирати вид необхідних послуг.

З цього приводу, суд звертає увагу, що вказані права можуть бути реалізовані за певних умов та з дотриманням встановленої процедури, визначених, зокрема, у вищенаведених Правилах та Порядку.

Посилання позивача на те, що відмова відповідача є незаконною, оскільки згідно п. 39 Правил користування тепловою енергією та п. 24 Правил №630 він має право відмовитись від отримання послуг з централізованого опалення, не може бути безумовною підставою для розірвання договору та відключення від централізованого опалення, виходячи з наступного.

Згідно із ч.1 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, однак у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

У договорі про надання послуг від 12.11.2018 р. передбачено, що однією з підстав розірвання договору може бути відмова споживача від користування послугами, у випадку якщо це не суперечить чинному законодавства України.

Вищевказаними Правилами також передбачено право позивача на відмову від отримання послуг.

Однак, суд звертає увагу на те, що реалізація цього права позивачем повинна здійснюватись лише у спосіб визначений нормами законодавства, яке регулює спірні правовідносини та визначає порядок відключення від таких послуг, при цьому не порушувати права інших осіб.

Позивач має право на відключення від централізованого опалення та постачання гарячої води, однак за умови, як це передбачено ч.1 розділу ІІІ Порядку.

Тобто розірвання договору та відключення від централізованого опалення можливе лише у випадку, якщо це не суперечить чиному законодавству та у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Відмовляючи у задоволенні вимоги про зобов`язання відповідача зняти її з обліку як споживача послуг з централізованого теплопостачання та припинення нарахування оплати за послуги з централізованого теплопостачання квартири суд бере до уваги, що позивач на даний час не має права на відключення її квартири від мережі централізованого опалення, а тому безпідставною є вимога про зобов`язання відповідача зняти її з обліку як споживача послуг з централізованого теплопостачання та припинення нарахування оплати за послуги з централізованого теплопостачання квартири.

Вирішуючи вимогу про перерахунок розміру плати за надані послуги суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1, 5, 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право: одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості; складати та підписувати акти-претензії у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їхніх споживчих властивостей та перевищенням строків проведення аварійно-відновних робіт.

Судом встановлено, що позивач зверталась до відповідача в січні 2016 р., лютому 2017 р., березні 2018 р., листопаді 2019 р. з приводу неналежного надання послуг централізованого опалення, зокрема, невідповідність фактичної температури в житлових приміщеннях нормативній.

За результатами перевірок було складено акти - претензії про неналежне надання послуг від 26.01.2016 р.,07.02.2017 р., 01.03.2018 р., 26.11.2019 р., в яких зафіксовано відхилення температури в квартирі позивача нижче нормативної.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги або управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний самостійно здійснити перерахунок вартості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком за весь період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, а також сплатити споживачу неустойку (штраф, пеню) у порядку та розмірі, визначених законодавством або договором.

У договорі про надання послуг з централізованого опалення та постачання нарячої води сторони визначили, що споживач має право на зменшення розміру плати в разі ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі, зниження якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання.

Оскільки у квартирі позивача у січні 2016 р., лютому 2017 р., березні 2018 р., листопаді 2019 р. було відхилення температури нижче нормативної, що визнається сторонами, тому позивач відповідно до умов договору та ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» має право на зменшення розміру плати за ці місяці, шляхом здійснення перерахунку вартості даної комунальної послуги.

Механізм проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості визначається Порядком проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, затвердженого постановою КМУ від 17.02.2010 р. № 151.

Із пояснень сторін, а також відомості нарахування плати за комунальні послуги встановлено, що позивачу було здійснено перерахунок вартості комунальної послуги за місяці в котрих було зафіксовано відхилення температури в квартирі нижче нормативної. Дана обставина визнається сторонами, а тому не підлягає доказуванню (ч.1 ст. 82 ЦПК України).

Позивач в судовому засіданні не оспорював розмір проведеного перерахунку, а також не довів, що такий перерахунок був проведений не у відповідності до вимог Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості.

Таким чином відповідач виконав положення ст. 26 Закону України ««Про житлово-комунальні послуги» та умови договору, а тому відсутні підстави для повторного перерахунку вартості послуг за ці місяці.

При цьому, в судовому засіданні позивач та її представник просили провести перерахунок вартості послуг на суму 18879,84 грн. за період з січня 2016 р. по квітень 2019 р.

Однак позивач не надав суду жодних належних, допустимих, достатніх доказів, що в цей період у квартирі було відхилення температури нижче нормативної, окрім місяців, котрі зазначені у актах-претензіях, і щодо яких відповідачем було проведено перерахунок вартості послуг та позивач повідомляв відповідача про неналежне надання послуг в порядку, передбаченому п. 23 договору.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки позивач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували, що відповідач протягом січня 2016 р. - квітня 2019 р., окрім місяців, котрі зазначені у актах-претензіях, надавав не якісні послуги, тобто не довів цю обставину, тому відсутні підстави для здійснення перерахунку плати за комунальну послугу з централізованого опалення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні цієї вимоги також слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12,81,89,265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до комунального підприємства «Володимир-Волинськтеплоенерго» про захист прав споживача шляхом зняття з обліку як споживача послуг з централізованого теплопостачання, зобов`язання провести перерахунок розміру оплати спожитих послуг.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: /підпис/ А.А. Каліщук