693/547/20
2/693/260/20
РІШЕННЯ

Іменем України

20.11.2020 м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді - Шимчика Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Коломієць С.В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жашків цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності на майно та стягнення грошової компенсації,

У С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності на майно та стягнення грошової компенсації.

В обґрунтування позовної заяви вказала, що 20 лютого 2018 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб.

Від спільного проживання у шлюбі сторони мають малолітню дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спільне життя з відповідачем не склалося через невідповідність життєвих інтересів та поглядів на подружнє життя. На даний час сторони проживають окремо і подальше спільне проживання в шлюбі неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача.

Оскільки шлюб існує формально, cім`я розпалася більше шести місяців тому, зберегти її неможливо і недоцільно, тому виникла необхідність у його розірванні.

За час проживання в шлюбі сторонами за спільні кошти було придбано автомобіль Opel Signum 2.2 DTI, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , право власності на який оформлено на відповідача і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу також знаходиться у відповідача.

Позивачу стало відомо, що відповідач здійснює продаж їхнього спільного автомобіля на онлайн платформі OLX, ціна продажу зазначена 6000 доларів США, що на момент подачі позовної заяви до суду, враховуючи банківський курс валют, 1 дол. США= 26,86 грн., становить 80490,00 грн.

Статтею 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить подружжю на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст.70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Відповідно до положень ст.71 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

За вказаних обставин позивач звернулася до суду з даним позовом та просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль Opel Signum 2.2 DTI, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , стягнути на її користь з ОСОБА_2 грошову компенсацію за належну частку у майні, що є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя в розмірі 80490,00 грн.

24 червня 2020 року на підставі ухвали Жашківського районного суду Черкаської області позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася. При цьому до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та просила його задовольнити.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився. При цьому до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає повністю та не заперечує проти його задоволення.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до положень ч.1 ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом установлено, що 20 лютого 2018 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований шлюб, про що 20.02.2018р. зроблено відповідний актовий запис №224, де зазначено прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , яке видано Солом?янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Від спільного проживання у шлюбі сторони мають малолітню дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , яке видано Солом?янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Установлено, що спільне життя у подружжя не склалося, подружжя мешкає окремо одне від одного, спільне господарство не ведеться, сім`я фактично розпалася, шлюб існує формально, поновлювати шлюбні стосунки позивач не має наміру.

Згідно положень ч.2 п.п.1, 3 ст.1 СК України завданнями Сімейного кодексу України є зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб, побудова сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки.

Згідно ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Частинами 3 та 4 ст.56 СК України передбачено, шо кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

На підставі ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Частина 2 ст.112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Вимогами ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Оскільки спільне життя у подружжя не склалось через різні життєві інтереси та погляди на подружнє життя, позивач скористалася правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем.

Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, суд вважає, що збереження шлюбу та подальше проживання подружжя не можливе, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

За період шлюбу за спільні кошти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали автомобіль Opel Signum 2.2 DTI, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , право власності на який оформлено на відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .

Згідно висновку №10-08-20 автотоварознавчої експертизи ринкова вартість автомобіля Opel Signum 2.2 DTI, д.н.з. НОМЕР_1 , становить 166715 грн. 00 коп.

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовними вимогами, просила суд визнати автомобіль Opel Signum 2.2 DTI, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , спільною сумісною власністю подружжя та стягнути на її користь з ОСОБА_2 грошову компенсацію за належну їй частку у майні, що є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя в розмірі 80490,00 грн. Заяву про збільшення позовних вимог позивач не подавала.

Статтею 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить подружжю на праві спільної сумісної власності.

У відповідності до ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Ч.1 ст.63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України, подружжя має право на поділ майна, незалежно від розірвання шлюбу.

Ст.70 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Відповідно до ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі ст.369 Цивільного кодексу України співвласники майна, що знаходиться у спільній сумісній власності, володіють та користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсними та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них; продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Таким чином, факт придбання позивачем та відповідачем автомобіля Opel Signum 2.2 DTI, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ім`я відповідача, за час шлюбу подружжям знайшов своє підтвердження у суді, а той факт, що він зареєстрований на одного з подружжя, не позбавляє іншого права на частку у такому майні.

Отже, Сімейним кодексом України встановлено, що майно набуте в період шлюбу належить чоловіку та дружині в рівних долях.

Ч.4 ст.71 СК України передбачено присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно заяви відповідач ОСОБА_2 визнав позовні вимоги позивача ОСОБА_1 та не заперечував проти їх задоволення.

Оскільки автомобіль Opel Signum 2.2 DTI, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 ,визнаний спільною сумісною власністю подружжя, не може бути поділений в натурі, а позивач має право на Ѕ цього майна, суд з урахуванням того, що відповідач визнав позовні вимоги, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації за належну їй частину автомобіля у розмірі 80490,00 грн.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування.

Ч.1 ст.80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.ч.1, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності на майно та стягнення грошової компенсації підлягають до задоволення.

На підставі вищевикладеного та керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсними та поділ спільного майна подружжя», ст.ст.1, 3, 56, 60, 61, 63, 69, 70, 71, 105, 110-115 СК України, ст.ст.368, 369 ЦК України ст.ст.2, 4, 10, 12, 13, 19, 247, 259, 263-265, 268, 272-273, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності на майно та стягнення грошової компенсації - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 20 лютого 2018 року Солом?янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №224 від 07.06.2014р., між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , - розірвати.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину автомобіля Opel Signum 2.2 DTI, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за Ѕ автомобіля Opel Signum 2.2 DTI, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 ,у розмірі 80490 (вісімдесят тисяч чотириста дев?яносто) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Черкаського апеляційного суду через Жашківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення складено 20.11.2020р.

Головуючий суддя: Роман Васильович Шимчик