Ухвала

18 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 464/2165/18

провадження № 61-12139св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач),

суддів: Жданової В. С., Карпенко С. О., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

заявники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

особа, дії якої оскаржуються - Сихівський відділ державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області,

стягувач - ОСОБА_5

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 26 лютого 2020 року та про направлення справи за встановленою юрисдикцією у справі за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанови державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби міста Львів про накладення штрафів, за касаційною скаргою Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львова на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 04 грудня 2018 року в складі судді Бойко О. М. та постанову Львівського апеляційного суду від 20 травня 2019 року в складі колегії суддів: Приколоти Т. І., Мікуш Ю. Р., Савуляка Р. В.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до суду зі скаргою на постанови старшого державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі - Сихівський ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області) від 26 березня та від 12 квітня 2018 року про накладення штрафів.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 04 грудня 2018 року скаргу задоволено. Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Сихівського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області Грень У. П. щодо накладення 26 березня та 12 квітня 2018 року штрафів на боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 за невиконання рішення суду. Скасовано постанови старшого державного виконавця Сихівського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області Грень У. П. від 26 березня та 12 квітня 2018 року про накладення на кожного з боржників штрафів.

Постановою Львівського апеляційного суду від 20 травня 2019 року ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 04 грудня 2018 року залишено без змін.

У червні 2019 року Сихівський ВДВС м. Львова подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 04 грудня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 травня 2019 року.

Постановою Верховного Суду від 26 лютого 2020 року касаційну скаргу Сихівського ВДВС м. Львова задоволено частково; ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 04 грудня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 травня 2019 року скасовано; провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанови державного виконавця Сихівського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області про накладення штрафів закрито.

У квітні 2020 року представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_6 , звернувся до Верховного Суду із заявою про роз`яснення постанови Верховного Суду від 26 лютого 2020 року, в якій просить роз`яснити заявникам про наявність у них права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Зазначає, що частиною четвертою статті 414 ЦПК України передбачено, що у разі закриття судом касаційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд за заявою позивача постановляє у порядку письмового провадження ухвалу про передачу справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи.

Вказує, що постановою Верховного Суду від 26 лютого 2020 року касаційну скаргу Сихівського ВДВС м. Львова задоволено частково; ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 04 грудня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 травня 2019 року скасовано; провадження у справі за закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Однак указана постанова не містить роз`яснення заявникам про наявність у них права протягом десяти днів з дня отримання відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Заява представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_6 , про роз`яснення судового рішення не може бути задоволена з огляду на таке.

Відповідно до статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлено до примусового виконання.

Зі змісту зазначеної статті вбачається, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Таким чином, приводом для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Роз`яснення рішення суду, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Постанова Верховного Суду, про роз`яснення якої подано заяву, не допускає кількох варіантів тлумачення, ця постанова є мотивованою, чіткою і зрозумілою, тому відсутні підстави для роз`яснення цього судового рішення.

Колегія суддів відхиляє доводи заявників з приводу відсутності роз`яснення позивачам про наявність у них права протягом десяти днів з дня отримання відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, оскількизаявники по суті просять доповнити постанову Верховного Суду, а не роз`яснити її.

Зважаючи на викладене, у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_6 , про роз`яснення постанови Верховного Суду від 26 лютого 2020 року слід відмовити.

В той же час з матеріалів касаційного провадження убачається, що постанова Верховного Суду від 26 лютого 2020 року є зрозумілою для заявників, оскільки у квітні 2020 року представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - ОСОБА_6 , надіслав до Верховного Суду засобами поштового зв`язку заяву про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Боржники у заяві про направлення справи за встановленою юрисдикцією просять Верховний Суд передати справу на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

У частині четвертій статті 414 ЦПК України встановлено, що в разі закриття судом касаційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача постановляє в порядку письмового провадження ухвалу про передачу справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків закриття провадження щодо кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, чи передачі справи частково на новий розгляд або для продовження розгляду. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.

З матеріалів справи убачається, що зареєстроване місце проживання заявників (боржників) є кв. АДРЕСА_1 , стягувача - кв. АДРЕСА_2 , а місцезнаходження органу Державної виконавчої служби є пр. Червоної Калини, 109 у м. Львові.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

У пункті 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба визначається як діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 26 КАС України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Враховуючи зареєстроване місце проживання заявників, стягувача та місцезнаходження органу Державної виконавчої служби, клопотання заявників про направлення справи за встановленою юрисдикцією підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 260, 271, 414 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду.

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанови державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби міста Львів про накладення штрафів, за касаційною скаргою Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львова на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 04 грудня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 травня 2019 року, відмовити.

Справу № 464/2165/18 за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанови державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби міста Львів про накладення штрафів, передати для продовження розгляду до Львівського окружного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. М. Ігнатенко
Судді:В. С. Жданова
С. О. Карпенко
В. А. Стрільчук
М. Ю. Тітов