Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/1627/17
Провадження № 2/935/15/20
РІШЕННЯ

Іменем України

26 листопада 2020 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Янчук В.В.,

за участі секретаря - Кумечко С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростишів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до держави, гаранта права, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувсь до суду з позовом до держави, гаранта права, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив , що 16.12.2014 з території його домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_2 викрав, зіпсував майно, зірвав замки з нежилих приміщень, зруйнував 2-х камерне пластикове вікно, знищив заготовлені однокамерні склопакети. Викрав багато іншого майна не пред`явленого поліції. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 завдано значної матеріальної шкоди, яка встановлена вироком суду на суму 7998 грн., яку не відшкодовано. Станом на день винесення вироку (06.11.2017) курс долара США збільшився в тричі, гривня знецінилась, тому вартість майна повинна визначатись у відсотках згідно даних Держкомстату. Вартість грошей 2014р. 7998 грн. станом на 01.10.2017 становить 19971,14 грн. Позивачем було витрачено 8000 грн. на дорогу до суду, автомобільні послуги, вартість ремонту вікна. Таким чином, для відновлення порушеного права позивачу потрібно витратити кошти в розмірі 27971,14 грн., які мають бути відшкодовані відповідачем або державою в повному обсязі і на вказану суму підлягають нарахуванню інфляційні втрати та 3% річних. Також позивачу було завдано і моральної шкоди , яка полягає у душевних стражданнях, загрози життю та здоров`ю яких зазнав у зв`язку з втратою майна, викрадені речі були потрібні в господарстві. Вимушений був витрачати час та кошти для приїзду на виклики слідчого, суду.

Таким чином, з врахуванням уточнених позовних вимог позивач просив: стягнути з ОСОБА_2 на його користь заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 50000 грн., та на всю суму нарахувати % втрати інфляції за період з 2014 по день виплати, 3 відсотки річних, що входить до грошового зобов`язання та 120% пені. Стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 50000 грн. Встановити строк виплати коштів до одного місяця. В разі невиконання рішення суду в установлений строк з дня наступного на всю суму нарахувати по щоденно 120% пені та 3% річних до повного розрахунку. В разі неплатоспроможності відповідача стягнути з держави збитки.

В судові засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В судовому засіданні, 06.10.2020 представник позивача адвокат Василевська О.А. позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала в повному обсязі з мотивів та доводів, що викладені в позовних заявах та просила їх задовольнити. В подальшому подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив відносно позовних вимог не подав, будь-яких заяв та клопотань не надходило, а тому суд здійснює розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенню ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 06.02.2017 по справі № 280/333/15-к, який набрав законної сили 12.06.2018, ОСОБА_2 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання, встановлено іспитовий строк 2 роки та покладено обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Зазначеним вироком суду було встановлено, що 16 грудня 2014 року близько 17 години ОСОБА_2 перебував у будинку АДРЕСА_1 , де у нього виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном, а саме: металобрухтом та іншим особистим майном, яке належить потерпілому ОСОБА_1 та знаходиться в домоволодінні останнього за адресою: АДРЕСА_1 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, в цей же день близько 19 години ОСОБА_2 , достовірно знаючи про те, що потерпілий ОСОБА_1 відсутній за вказаною адресою, через дерев`яну хвіртку паркану з тильної сторони подвір`я проник на територію вказаного домоволодіння, звідки таємно, з корисливих мотивів викрав металеву бочку, об`ємом близько 120 л. вартістю 2000 гривень та 12 металевих кутків довжиною близько 1 м., загальною вартістю 350 грн., які знаходились на території подвір`я. У подальшому ОСОБА_2 з викраденим майном вийшов через дерев`яну хвіртку на присадибну ділянку, за межами якої, а саме в канаві, залишив викрадене майно, що належить ОСОБА_1 , з метою укриття та подальшої реалізації.

Продовжуючи свої злочинні діянні, направлені на таємне заволодіння чужим майном, поєднаним з проникненням у житло, в цей же день близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_3 повернувся до домоволодіння по АДРЕСА_1 , де на подвір`ї знайшов металеву трубу, якою розбив віконне скло, відчинив вікно, через яке проник до будинку, звідки таємно, умисно, з корисливих мотивів викрав чуже майно, а саме: 3 літри меду, загальною вартістю 240 гривень, 1 пляшку горілки «Хортиця Преміум» ємкістю 0, 5 л, вартістю 54 грн.,3 пляшки шампанського «Радянське», вартістю 42 грн. кожна, загальною вартістю 126 грн., 4 пляшки вина «Кагор Церковний», ємкістю 0, 750 грам, вартістю 32 гривні кожна, загальною вартістю 128 грн., 1 пачку чаю марки «Ліптон» -100 пакетиків, вартістю 55 грн.,1 пачку чаю марки «Ахмат» - 100 пакетиків, вартістю 50 грн., 5 банок консерви - шпроти марки «Київські», вартістю 19 грн. кожна, загальною вартістю 95 грн., 10 банок консерви - сардини марки «Аквамарин», вартістю 18 грн. кожна, загальною вартістю 180 грн., болгарку марки «НІТАСНІ», моделі «G» 23 SS, вартістю 1640 гривень, TV тюнер DVD3-Т2, марки «Gione», моделі «S1026» вартістю 340 грн., електродрель, вартістю 1000 гривень, алмазний диск по обробці гранітних виробів, вартістю 450 гривень, куртку чоловічу, вартістю 140 гривень, чоботи резинові з утеплювачем, вартістю 60 гривень, енергозберігаючі лампочки в кількості 6 штук загальною вартістю 240 гривень, туфлі чоловічі, бувші у використанні 2 пари, загальною вартістю 100 гривень, чоловічі шкіряні черевики, бувші у використанні, вартістю 50 гривень, бензопилу марки «HUSGVARNA», вартістю 450 гривень, гроші в сумі 250 гривень.

Після цього, ОСОБА_3 викрадене майно переніс до місця свого проживання та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 потерпілому ОСОБА_1 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 7998 гривень.

Цивільний позов під час розгляду кримінального провадження залишено без розгляду.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд дійшов до наступного висновку.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За правилами ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно ч.7 ст.128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

З письмових матеріалів справи вбачається, що в межах розгляду кримінального провадження цивільний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду. Позивач звернувсь в порядку цивільного судочинства із позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, оскільки йому була заподіяна така шкода, внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 .

Тож, суд вважає, що позивачем доведено заподіяння йому ОСОБА_2 матеріальної шкоди. В той же час, розмір матеріальної шкоди суд вважає обгрунтованим частково, виходячи з наступного.

Вирок Коростишівського районного суду Житомиської області від 06.11.2017 по справі № 280/333/15-к має преюдиційне значення під час розгляду цієї справи та підтверджує наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача і завданням позивачу майнової шкоди на суму 7998 грн.

Разом з тим, відповідно до вищевказаного вироку суду, вирішено долю речових доказів, зокрема речові докази: болгарку марки «НІТАСНІ» моделі «G» 23 SS, TV тюнер DVD3-Т2 марки «Gione», чоловічу куртку, чоловічі резинові чоботи з утеплювачем зеленого кольору, металевий електричний гусак у формі букви «г» які повернуті ОСОБА_1 йому залишено.

Позивач будь-яких належних та допустимих доказів щодо понесення витрат в розмірі 8000 грн. ( в тому числі підтверджень витрат автотранспортних послуг, вартості ремонтних робіт внаслідок пошкодження майна) не надав.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Крім того, у ч. 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивача майнову шкоду в розмірі 5818 грн. = ( 7998 грн. -2180 грн. ( вартість повернутого майна)).

Щодо позовних вимог в частині нарахування % втрати від інфляції, 3% річних та 120% пені, суд вважає, що вказані вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, і в цій частині слід відмовити виходячи з наступного.

Так, стаття 625 ЦПК України регулює зобов`язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК України, в якій йдеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов`язань. Крім того, з рішення суду зобов`язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст. 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить в них ясність та визначеність. Відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов`язання. Отже, нарахування відсотків, пені на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності.

Щодо позовних вимог в частині стягнення збитків з держави в разі неплатоспроможності ОСОБА_2 , то в цій частині вимоги до задоволення не підлягають за наступних обставин.

Відповідно до ч. 2 статті 1177 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.

Положення цієї статті передбачають можливість компенсації шкоди, завданої потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, за рахунок Державного бюджету України виключно у випадках та порядку, передбачених законом.

Проте на даний час у національному законодавстві відсутній відповідний нормативно-правовий акт, який визначає такий порядок відшкодування шкоди.

Порядок, що містить процедуру присудження та сплати відшкодування, має бути встановлений окремим законом, який не було прийнято до цього часу. За відсутності закону, який формулює такі положення, ніяке право на компенсацію не може виникнути, оскільки заявник не може стверджувати, що він мав «законне сподівання» одержання будь-яких конкретних сум (Ухвала Європейського суду з прав людини у справі «Петро Якович Петльований проти України», заява № 54904/08, ухвала щодо прийнятності від 30 вересня 2014 року).

Аналогічна правова позиція зазначена в постанові ВС від 07.11.2018р. по справі №720/1607/16-ц.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також в зв`язку з пошкодженням майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Судом встановлено, що внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_2 , який в ході судового розгляду кримінального провадження вину визнав, позивач ОСОБА_1 зазнав моральних страждань, які полягають в негативних змінах в його житті: оскільки втратив душевний спокій, був позбавлений свого майна для організації життя і змушений був вживати додаткових зусиль.

Отже, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, характеру та обсягу душевних страждань, яких зазнав позивач суд вважає, що заявлена позивачем моральна шкода підлягає до часткового задоволення в сумі 3000,00 грн.

Таким чином, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов до висновку що позовні вимоги в ході розгляду справи знайшли своє обґрунтування та підлягають частковому задоволенню з мотивів та доводів, що викладені вище.

Оскільки, позивач при зверненні з даним позовом до суду був звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", з відповідача, в порядку ч.6 ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1280 грн. 00 коп.

Інші судові витрати, понесені учасниками справи, відсутні.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст.23, 1166 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до держави, гаранта права, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - 5818 ( п`ять тисяч вісімсот вісімнадцять) гривень 00 копійок матеріальної шкоди завданої злочином та 3000 ( три тисячі) грн. 00 коп. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір в розмірі 1280 грн. 00 коп. на користь держави.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області.

Повне рішення суду складено: 30 листопада 2020 року.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - в матеріалах справи відсутній.

Суддя В.В.Янчук