Справа № 606/1930/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Марціцкої І.Б.

з участю секретаря Пасько І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Теребовлянського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2000 грн. на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з моменту пред`явлення позовної заяви. В обгрунтування своїх вимог позивач вказала, що 16.12.2011 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб Ласковецькою сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області. Під час спільного подружнього життя у сторін народилися доньки: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, подружнє життя не склалося через непорозуміння, різні характери, позивач вважає за недоцільне зберегти шлюб. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Діти залишились проживати з позивачем. ОСОБА_1 в позовній заяві зазначає, що ОСОБА_2 є особою працездатного віку, не надає коштів на утримання доньок, а тому просила стягнути з відповідача аліменти у твердій грошові сумі у розмірі 2000 гривень на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з моменту пред`явлення позовної заяви.

Позивач ОСОБА_1 подала до суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнав частково, не запречує проти розірвання шлюбу, та в частині стягнення аліментів згідний сплачувати аліменти у розмірі 1200 грн. на кожну дитину, оскільки офіційно не працює та не має можливості сплачувати більше.

За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

Судом встановлено, що 16.12.2011 року сторони зареєстрували шлюб у Ласковецькій сільській раді Теребовлянського району Тернопільської області, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданим 16.12.2011 року Ласковецькою сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області, актовий запис №14.

Від спільного подружнього життя у сторін народилися: донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , яке видане Ласковецькою сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області 02.08.2012 року, актовий запис №13 та донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , яке видане Ласковецькою сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області 01.10.2014 року, актовий запис №16.

Діти проживають разом з позивачем, що визнається сторонами спору.

Згідно довідки виданої Теребовлянською міською радою №09-04/09/658 від 06.11.2020 року, ОСОБА_2 зареєстрований у АДРЕСА_1 з 04.05.2011 року по даний час не працює згідно запису №3 трудової книжки НОМЕР_4 , наказом №20-к від 04.05.2011 року.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, сумісне життя подружжя неможливе, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення.

Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач визнає позов в цій частині, з огляду на засади добровільності шлюбу, тому суд вважає, що шлюб слід розірвати.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд, визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі від доходу відповідача, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог частково, а тому, слід стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1200 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.09.2020 року до досягнення старшою дитиною повноліття .

Згідно ч.1ст.430ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментіву межах суми платежу за один місяць.

За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання.

В силу ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, та судовий збір в розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 4, 10, 12, 76, 81, 141, 263-265, 279 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 110,112, 180-182, 184 Сімейного кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задоволити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 16.12.2011 року у Ласковецькій сільській раді Теребовлянського району Тернопільської області, актовий запис №14.

Стягнути із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 жителя с. Кровинка Теребовлянського району Тернопільської області в користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 і.п.н. НОМЕР_5 жительки АДРЕСА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1200 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.09.2020 року до досягнення старшою дитиною повноліття.

Стягнути із відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 840,80 грн. судового збору.

Стягнути із відповідача ОСОБА_5 в користь держави 840,80 грн. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Теребовлянський районний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя І.Б. Марціцка