Справа № 347/492/20
Провадження № 22-ц/4808/1216/20
Головуючий у 1 інстанції Крилюк М. І.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Василишин Л.В., Томин О.О.

з участю секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» на ухвалу Косівського районного суду від 16 вересня 2020 року, в складі судді Крилюк М.І.,у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Івано-Франківськгаз», третя особа на стороні відповідача Косівська дільниця Снятинського відділення АТ «Івано-Франківськгаз» про визнання протиправним та скасування акту про порушення, визнання незаконними дій представників АТ «Івано-Франківськгаз»,

в с т а н о в и в :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом заборони АТ «Івано-Франківськгаз» та Косівській дільниці Снятинського відділення «АТ «Івано-Франківськгаз» проводити перерахунок за спожитий природний газ за граничними об`ємами, припинення подачі газу до житлового будинку ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті та набрання рішенням законної сили.

Вимоги заяви мотивував тим, що в провадженні Косівського районного суду перебуває цивільна справа за його позовом до АТ «Івано-Франківськгаз», третя особа на стороні відповідача - Косівська дільниця Снятинського відділення «АТ «Івано-Франківськгаз» про визнання протиправним та скасування акту про порушення № 506 від 02.03.2020 року, визнання незаконними дій представників АТ «Івано-Франківськгаз».

Позивач посилався на те, що відповідач протиправно з надуманих підстав з численними порушеннями оформив акт про порушення №506 від 02.03.2020 року, з вимогою надати доступ до демонтажу газового лічильника №721347 та направлення його на експертизу, при цьому в оспорюваному акті не зазначив про виявлення будь-якого порушення з боку споживача.

Не зважаючи на розгляд справи в Косівському районному суді, на адресу ОСОБА_1 10.09.2020 року повторно надійшов лист №107 від 4.09.2020 року та акт про порушення від 31.08.2020 року адресований Косівською дільницею Снятинського відділення AT «Івано-Франківськгаз» за підписом старшого інженера з експлуатації діяльності Косівської дільниці Снятинського відділення Гавриш І.І. В акті від 31.08.2020 року відповідач в розділі «встановлено порушення Кодексу газорозпридільних систем» від руки зазначено «Абонент відмовився надати доступ до демонтажу лічильника газу відповідно до Акту №506 від 02.03.2020 року, у п.5 акту відповідач вказав про надання доступу для демонтажу лічильника до 16.09.2020 року.

Оскільки представник відповідача повторно надіслав на його адресу лист-повідомлення № 107 від 04.09.2020 року з погрозами провести перерахунок за спожитий газ з вимогою надати доступ до проведення робіт по демонтажу лічильника газу в його власному будинку згідно акту № 506 від 02.03.2020 року, який є предметом спору в справі №347/492/20 та про те, що в разі ненадання доступу до демонтажу газового лічильника до 16.09.2020 року буде не тільки проведено перерахунок за спожитий природний газ за граничними об`ємами, а і взагалі припинено подачу газу до його житлового будинку, заявник вважає, що у зв`язку з цим, існує реальна загроза не тільки невиконання чи ускладнення виконання рішення суду, а і розгляду його позовної заяви.

Ухвалою Косівського районного суду від 16 вересня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено, вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони АТ «Івано-Франківськгаз» та Косівській дільниці Снятинського відділення «АТ «Івано-Франківськгаз» проводити перерахунок за спожитий природний газ за граничними об`ємами, та заборонити дії щодо припинення подачі газу до житлового будинку ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті.

Не погоджуючись з ухвалою суду представник АТ «Оператор Газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення норм процесуального права, які регулюють підстави, умови та порядок забезпечення позову.

Зазначає, що позивачем при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову не було виконано вимоги ст. 151 ЦПК України, а саме, в заяві не зазначено жодних причин, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов. Також в заяві відсутнє обґрунтування необхідності застосування того чи іншого виду забезпечення позову, зокрема, заборони відповідачам вчинення дій щодо припинення подачі газу та інших дій щодо житлового будинку позивача. Крім того, судом не зазначено жодних обставин, які б підтверджувалися належними та допустимими засобами доказування, які б давали підстави для висновку що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Судом не взято до уваги той факт, що АТ «Івано-Франківськгаз» (в структуру якого входить Косівська дільниця Снятинського відділення) є оператором ГРМ та в своїй діяльності керується Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30.09.2015 року, та іншими нормативними документами, має право безперешкодного доступу до земельних ділянок всіх форм власності, на яких розташована газорозподільна система, для виконання своїх функцій та обов`язків, передбачених законодавством, а в разі виникнення сумніву щодо результатів вимірювання об`єму природного газу та/або метрологічних характеристик комерційного вузла обліку газу чи його складових ініціювати їх позачергову чи експертну повірку, про що і було зазначено в спірному акті.

Судом не дотримано вимог п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», зокрема, не враховано, що позивачем не було надано жодних доказів як на обґрунтування своїх позовних вимог, так і в рахунок обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення позову; не зазначено ні доказів, ні обставин, з якими суд пов`язував необхідність вжиття заходів забезпечення позову, та не взято до уваги, що прийняття оскаржуваної ухвали може призвести до виникнення аварійної ситуації, яка може спричинити шкоду як майну, життю та здоров`ю самого позивача, так і громадян, які його оточують.

Апелянт просить ухвалу Косівського районного суду від 16 вересня 2020 року скасувати.

У судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» Попович В.В. підтримав доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання 30.11.2020 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду не відповідає.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості доводів заяви про забезпечення позову з яких вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Однак, з такими висновками суду апеляційний суд не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

При вирішенні питання про забезпечення позову суддя повинен перевірити наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову.

Встановлено, що у провадженні Косівського районного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до АТ «Івано-Франківськгаз», третя особа на стороні відповідача - Косівська дільниця Снятинського відділення «АТ «Івано-Франківськгаз» про визнання протиправним та скасування акту про порушення № 506 від 02.03.2020 року, визнання незаконними дій представників АТ «Івано-Франківськгаз».

Із матеріалів справи вбачається, що 02.03.2020 року комісією в складі працівників АТ «Івано-Франківськгаз» за участю споживача ОСОБА_1 було складено Акт про порушення №506, згідно якого на об`єкті житловий будинок по АДРЕСА_1 у оператора ГРМ (газорозподільної мережі) виникає сумнів щодо достовірності обліку газу лічильника Октава G6-2, №721347. За виявленими порушеннями споживачу необхідно надати доступ для демонтажу/монтажу лічильника (ЗВТ). Лічильник необхідно демонтувати та направити на експертизу.

Таким чином предметом позову у даній справі є скасування акта про порушення №506 від 02.03.2020 року та визнання незаконними дій представників АТ «Івано-Франківськгаз».

В обгрунтування вимог щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, заявник посилався на те, що відповідач повторно надіслав на його адресу лист-повідомлення щодо проведення перерахунку за спожитий газ з вимогою надати доступ до проведення робіт по демонтажу лічильника.

Так, із долученого заявником листа старшого інженера з експлуатаційної діяльності Косівській дільниці Снятинського відділення ПАТ «Івано-Франківськгаз» №107 від 04 вересня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 надіслано акт про порушення №425 Кс від 14.11.2019 року та повідомлено що у разі відмови у доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого представник оператора ГРМ не здійснив демонтаж лічильника газу та виявленні несанкціонованого підключення газових приладів на об`єкті споживача буде проведено перерахунок за спожитий природний газ за граничними об`ємами через 20 днів після оформлення акту про порушення, якщо дані порушення не будуть усунені (а.с.20).

Крім того, 31.08.2020 року представниками відповідача у присутності споживача ОСОБА_1 складено акт про порушення № 032 АКТ-916-0920, відповідно до якого, останній відмовився надати доступ до демонтажу лічильника газу відповідно до Акту №506 від 02.03.2020 року. За виявленим порушенням споживачу необхідно надати доступ для демонтажу лічильника до 16.09.2020 року (а.с. 26, 27).

Разом з тим, в заяві про забезпечення позову не наведено належного обґрунтування яким чином невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони проводити перерахунок за спожитий природний газ за граничними об`ємами, заборони припинення подачі газу до житлового будинку ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 в майбутньому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення його позову про скасування акту про порушення.

Заходи забезпечення позову, про застосування яких звернувся заявник за своїм змістом є тотожними задоволенню заявлених ним позовних вимог, а тому відповідно до ч.10 ст. 150 ЦПК України таке вжиття заходів забезпечення позову не допускається, так спір не вирішується по суті.

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що обраний вид забезпечення позову є неспівмірним заявленим позовним вимогам, заявником не надано доказів на підтвердження того, що відповідачі вчиняють дії, які можуть ускладнити або призвести до неможливості виконання судового рішення у разі задоволення позову ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене та беручи до уваги характер спірних правовідносин, суть заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» задовольнити.

Ухвалу Косівського районного суду від 16 вересня 2020 року скасувати, постановити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Івано-Франківськгаз», третя особа на стороні відповідача Косівська дільниця Снятинського відділення АТ «Івано-Франківськгаз», про визнання протиправним та скасування акту про порушення, визнання незаконними дій представників АТ «Івано-Франківськгаз» - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 грудня 2020 року.

Головуюча: О.В. Пнівчук

Судді: Л.В. Василишин

О.О. Томин