ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 674/1135/20
Провадження № 22-ц/4820/1865/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

cекретар судового засідання Садік Н.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/1865/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2020 року про визнання неподаною та повернення позовної заяви (суддя Шклярук В.М.) у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Дунаєвецької міської ради, Фермерського господарства "Подільська марка", ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Енселко Агро", ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про скасування державної реєстрації земельних ділянок та зобов`язання державних реєстраторів перенести відомості про земельну ділянку з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 діючи в інтересах ОСОБА_2 звернувся із позовом, в якому просив суд скасувати державну реєстрацію земельних ділянок та зобов`язати державних реєстраторів перенести відомості про земельну ділянку з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку.

Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 25 вересня 2020 року позовну заяву залишено без руху і надано позивачу строк п`ять днів з дня отримання ухвали для сплати судового збору та усунення недоліків позовної заяви, передбачених п 2 ч 3 ст 175, ч 4 ст 177 ЦПК України.

Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 діючи в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без руху з підстав невірного зазначення адреси відповідачів, суд першої інстанції порушив норми процесуального законодавства, адже при отриманні позовної заяви суд самостійно не визначає достовірність зазначеного у позовній заяві місця реєстрації відповідачів. Апелянт вважає, що місце проживання відповідачів, суд може з`ясувати тільки після звернення до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання цих осіб, тому такий висновок суду є передчасним. Крім того, судом було залишено без розгляду клопотання представника відповідача від 15.10.2020 року щодо необхідності звернення до відповідного органу реєстрації для надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів у справі. З огляду на викладене апелянт просить суд скасувати оскаржувану ухвалу і передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В силу положень ч 2 ст 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду, що зазначена в п 6 ч 1 ст. 353 ЦПК України (повернення заяви позивачеві (заявникові)) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

А тому розгляд справи здійснюється судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (ч 1 ст 263 ЦПК України).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п 6 ст 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п 4 ч 1 ст 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Встановлено, що у вересні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Дунаєвецької міської ради, Фермерського господарства "Подільська марка", ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Енселко Агро", ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про скасування державної реєстрації земельних ділянок та зобов`язання державних реєстраторів перенести відомості про земельну ділянку з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку.

Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 25 вересня 2020 року позовну заяву залишено без руху з підстав не відповідності вимогам п 2 ч 3 ст 175 ЦПК України, яким передбачено, що позовна заява повинна містити місце проживання чи перебування сторін та інших учасників справи, проте у позовній заяві місцем проживання відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вказана адреса місцезнаходження відповідача Дунаєвецької міської ради. Крім того позивачем не додано документ про сплату судового збору.

Зазначену ухвалу представник позивача отримав 02 жовтня 2020 року (а.с. 43).

Як вбачається із матеріалів справи, 09 жовтня 2020 року представником позивача ОСОБА_1 на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, у межах встановленого судом строку, було подано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1681,60 грн. та оновлену позовну заяву у одинадцятьох примірниках з поясненнями по суті недоліків. Зокрема, на виконання вимог ухвали заявником зазначено, що в силу роз`яснень частин 6-10 ст 187 ЦПК України, суд наділений повноваженнями самостійного звернення до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів.

Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач не виконав ухвалу суду про залишення позову без руху, всупереч вказівкам суду не усунув в поновному обсязі вказані в ній недоліки позовної заяви.

Судова колегія вважає, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам процесуального законодавства та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч 1, ст 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В силу роз`яснень, що викладені в пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» відповідно до статей 55, 124 Конституції України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд як орган, наділений процесуальними повноваженнями щодо вирішення спору, має розглядати справу відповідно до норм, встановлених ЦПК України, не порушуючи при цьому право особи на судовий захист, яке гарантується Конституцією та законами України.

Кожна людина має можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Це право гарантується частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Висновки суду першої інстанції не можуть бути підставою для позбавлення заявника права на звернення в судовому порядку за захистом порушених прав, свобод та інтересів, як складової частини права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Європейської Конвенції прав людини.

У рішенні в справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 року та у рішенні в справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Ця обставина визнана порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Разом з тим вимоги щодо форми та змісту позовної заяви, яка подається до суду першої інстанції, визначаються статтями 175, 177 ЦПК України.

Так, пунктом 2 частини 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

На підставі частини 4 ст 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 9 ст. 28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Положеннями ст. 187 ЦПК України передбачено, що у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Встановлено, що з отриманої позивачем інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (а.с. 22, 27, 29, 33) не зазначено місце проживання чи перебування відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а тому позивач був позбавлений можливості самостійно встановити місце проживання чи перебування вказаних відповідачів.

Суд першої інстанції діючи всупереч вимогам частини 5 статті 12 ЦПК України, яка зобов`язує суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, підійшов до вирішення цього питання формально та передчасно визнав неподаною і провернув позовну заяву позивачу.

Враховуючи, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права, тому і підлягає до скасування з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2020 року скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Дунаєвецької міської ради, Фермерського господарства "Подільська марка", ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Енселко Агро", ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про скасування державної реєстрації земельних ділянок та зобов`язання державних реєстраторів перенести відомості про земельну ділянку з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку направити в Дунаєвецький районний суд Хмельницької області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повне рішення складено 26 листопада 2020 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай