ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року

м.Суми

Справа №591/6255/17

Номер провадження 22-ц/816/2174/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

у присутності :

позивача - ОСОБА_1 та його представника - адвоката Дмитренка Віталія Вікторовича ,

представника відповідача - Комунального закладу культури Сумської обласної ради - Сумський обласний академічний театр драми та музичної комедії ім. М.С.Щепкіна - Демченка Миколи Олександровича

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 серпня 2020 року, ухваленого у складі судді Клименко А.Я. у м. Суми, повний текст якого складено 31 серпня 2020 року,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу культури Сумської обласної ради - Сумський обласний академічний театр драми та музичної комедії ім. М.С.Щепкіна

про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального закладу культури Сумської обласної ради - Сумський обласний академічний театр драми та музичної комедії ім. М.С.Щепкіна, в якому, остаточно уточнивши 26 травня 2020 року позовні вимоги (т. 2, а.с. 155-161), просив поновити його на посаді артиста драми першої категорії Комунального закладу культури Сумської обласної ради - Сумський обласний академічний театр драми та музичної комедії ім. М.С.Щепкіна, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 листопада 2017 року по день ухвалення судового рішення, мотивуючи позовні вимоги тим, що він з 02 квітня 2002 року (з перервами) був прийнятий відповідачем на посаду артиста драми першої категорії комунального закладу культури Сумської обласної ради - Сумський обласний академічний театр драми та музичної комедії ім. М.С.Щепкіна.

У вересні 2016 року його та інших творчих працівників директор театру повідомив про зміну істотних умов праці та про перехід на контрактну форму трудових відносин.

10 листопада 2016 року відбулися збори творчого колективу театру, на яких директор театру ОСОБА_2 повідомив про необхідність підписання контрактів, а у разі не підписання, працівники підлягають звільненню. Таким чином, позивач був змушений підписати контракт, який не містив номера, дати та строку дії.

22 вересня 2017 року ним отримано повідомлення №342 про звільнення по закінченню строку дії контракту від 23 листопада 2017 року. Оскільки підписати контракт був змушений під загрозою звільнення і при цьому був впевнений, що до контракту будуть внесені відповідні зміни, які погоджені профспілками, вважає дане звільнення незаконним.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 20 серпня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 840 грн 40 коп. судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що укладений між ним та відповідачем 22 листопада 2016 року контракт спрямований на порушення його прав та погіршує його становище як працівника, оскільки запровадження контрактної системи було здійснено відповідачем з грубим порушенням Закону України «Про колективні договори і угоди» та пункту 2.6 діючого Колективного договору внаслідок чого вказаний контракт є нікчемним.

Відповідачем у встановлений судом строк відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Дмитренка В.П, які підтримали доводи апеляційної скарги, думку представника відповідача, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

За приписами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів цивільної справи вбачається, що з 02 квітня 2002 року (з перервами) ОСОБА_1 працював на посаді артиста драми першої категорії Сумського обласного академічного театру драми та музичної комедії ім. М.С. Щепкіна (т. 2, а.с.162-169).

06 вересня 2016 року ОСОБА_1 був письмово попереджений про наступну зміну з 10 листопада 2016 року істотних умов праці. З попередженням позивач ознайомився 06 вересня 2016 року (т. 1, а.с. 125-128).

06 вересня 2016 року ОСОБА_1 подав письмову заяву про те, що згоден на зміну істотних умов праці - припинення безстрокового трудового договору та укладення контракту на один рік без проведення конкурсу з 10 листопада 2016 року (т. 1, а.с. 129).

Як убачається з протоколу, 10 листопада 2016 року відбулися збори творчого колективу театру щодо розробки змін до контрактів, запропонованих на підпис працівникам творчого складу Сумський обласний академічний театр драми та музичної комедії ім. М.С.Щепкіна (т. 2, а.с.181-183).

22 листопада 2016 року ОСОБА_1 підписано контракт №137/16 зі строком дії з 23 листопада 2016 року по 23 листопада 2017 року (т. 1, а.с.130-133).

22 листопада 2016 року наказом №260-к ОСОБА_1 звільнено з посади артиста драми першої категорії згідно п.9 ч.1 ст. 36 КЗпП ( т.1, а.с.135).

Наказом від 22 листопада 2016 року №261-к ОСОБА_1 прийнято з 23 листопада 2016 року на роботу до театру на посаду артиста драми 1 категорії, строком на 1 рік, без проведення конкурсу, на умовах укладеного з ним контракту (т. 1, а.с.136).

22 вересня 2017 року позивачу вручене повідомлення №342 про те, що 23 листопада 2017 року його буде звільнено з посади артиста драми першої категорії по закінченню дії контракту за п.2 ст.36 КЗпП України ( т. 1, а.с.138).

Наказом №162-к від 16 листопада 2017 року звільнено ОСОБА_1 з посади артиста драми першої категорії 23 листопада 2017 року у зв`язку із закінченням строку дії контракту (т.1, а.с.139).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що умови контракту, запропоновані відповідачем для укладення з позивачем, відповідають вимогам закону та не порушують прав позивача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Частиною другою статті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

За приписами статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк, на визначений строк, встановлений за погодженням сторін та таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Чинним законодавством передбачена особлива форма трудового договору - контракт.

Підставою припинення трудового договору згідно з п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України є закінчення його строку (пункти 2 і 3статті 23 КЗпП України), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

За змістом частини третьої статті 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Київської міської ради професійних спілок щодо офіційного тлумачення частини третьої статті 21 КЗпП України від 09 липня 1998 року № 12-рп/98 роз`яснено, що контрактна форма трудового договору може впроваджуватись лише законом.

Установлено, що посада, яку обіймав ОСОБА_1 (артиста драми першої категорії), належить до посад професійних творчих працівників.

Суспільні відносини в галузі театральної справи, що виникають у зв`язку зі створенням, публічним виконанням та публічним показом театральних постановок, визначає правовий статус театрів, форми їх державної підтримки, порядок їх створення і діяльності та спрямований на формування і задоволення творчих потреб та інтересів громадян, їх естетичне виховання, збереження, розвиток та збагачення духовного потенціалу Українського народу регулюються Законом України «Про театри і театральну справу».

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» від 28 січня 2016 року № 955-VIII статті 19, 20 Закону України «Про театри і театральну справу» викладено у новій редакції.

Згідно з частини першої та другої статті 20 Закону України «Про театри та театральну справу» до професійних творчих працівників театру належать художній та артистичний персонал театру. Трудові відносини з професійними, творчими працівниками, художнім та артистичним персоналом державних та комунальних театрів оформлюються шляхом укладання контрактів.

Відповідно до п.3 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» від 28 січня 2016 року № 955-VIII, до 24 лютого 2017 року з працівниками художнього та артистичного персоналу, які перебували у трудових відносинах з державними та комунальними закладами культури, протягом 1 року з дня набрання чинності законом повинні бути укладені контракти строком від 1 до 3 років без проведення конкурсу.

Аналогічна норма закріплена в п. 5 розділу 1 Порядку формування на конкурсній основі кадрового складу художнього та артистичного персоналу державних та комунальних закладів культури Міністерства культури України, затвердженого наказом від 01 липня 2016 року № 497.

Наказом Міністерства культури України від 02 серпня 2016 року №624 затверджено форму контракту з професійними творчими працівниками державних та комунальних закладів культури.

Згідно з п. 8 розділу 6 цієї форми, після настання дати закінчення строку дії контракту такий контракт вважається продовженим на строк, на який він був укладений, якщо жодна зі сторін за 30 календарних днів до цієї дати письмово не поінформувала іншу сторону про своє бажання припинити дію контракту.

Як убачається з матеріалів справи, з ОСОБА_1 був припинений безстроковий трудовий договір та 22 листопада 2016 року його звільнено з посади артиста драми першої категорії згідно з п. 9 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено, що звільнення позивача 22 листопада 2016 року саме на підставі п. 9 ст. 36 КЗпП України кореспондується з п. п. 2, 3 Прикінцевих положень Закону України № 955-VIII від 28 січня 2016 року.

Таким чином, контрактна форма роботи творчих працівників, зокрема, і для ОСОБА_1 , запроваджена спеціальним законом, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що у цей же день, 22 листопада 2016 року між сторонами був підписаний контракт №137/16 зі строком дії з 23 листопада 2016 року по 23 листопада 2017 року, який має всі передбачені діючим законодавством реквізити (т.1 а.с.130-133).

Факт прийняття позивача на роботу з 23 листопада 2016 року саме на умовах укладеного контракту зі строком дії його на один рік підтверджується і наказом № 261-к від 22 листопада 2016 року з яким він був належним чином ознайомлений ( т.1 а.с.136).

Наказом №162-к від 16 листопада 2017 року ОСОБА_1 звільнено 23 листопада 2017 року з посади артиста драми першої категорії у зв`язку з закінченням строку дії контракту на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України (т.1 а.с.139).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що звільнення ОСОБА_1 здійснено з дотриманням вимог трудового законодавства і трудові права при звільненні порушені не були, тому відсутні підстави для поновлення його на посаді артиста драми комунального закладу культури Сумської обласної ради - Сумський обласний академічний театр драми та музичної комедії ім. М.С.Щепкіна та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Доводи апеляційної скарги про те, що укладений між ОСОБА_1 та відповідачем 22 листопада 2016 року контракт спрямований на порушення його прав, погіршує його становище як працівника та не відповідає вимогам колективного договору, не заслуговують на увагу, оскільки хоча позивач і звертався до адміністрації театру з проханням внести зміни до контракту в частині підстав його припинення, але адміністрація не погодилась із його доводами і відмовилась вносити зміни до нього. В той же час позивач умови укладеного контракту виконував та до суду дії адміністрації не оскаржував, а отже погодився з умовами роботи за контрактом.

Також не заслуговують на увагу і доводи апелянта щодо невідповідності укладеного контракту пункту п.2.6 Колективного договору , яким передбачено, що у випадках запровадження найму на роботу за контрактною системою , адміністрація за погодження із профспілковими комітетами, розробляє форму контракту.

З матеріалів справи вбачається, що даний Колективний договір було прийнято на загальних зборах трудового колективу 5 жовтня 2009 року, а контракт із позивачем було укладено на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» від 28 січня 2016 року № 955-VIII за формою затвердженою наказом Міністерства культури України від 2 серпня 2016 року № 624, яким не передбачалось погодження такої форми контракту із профспілковими комітетами створеними у закладах культури.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування оскарженого рішення суду.

Відтак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

РішенняЗарічного районного суду м. Суми від 20 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 27 листопада 2020 року.

Головуючий - О.І. Собина

Судді: Т.А.Левченко

С.С.Ткачук