Справа № 727/1739/20
Провадження № 2/727/734/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2020 року Шевченківський районний суд м. Чернівці

в складі : головуючого судді Семенко О.В.

при секретарі судового засідання Семенишин І.Д.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Ілащука І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання м.Чернівці цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ), третя особа приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Макеєва Надія Василівна (адреса місцезнаходження: м. Чернівці, вул. Заньковецької, 8/1) про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, -

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2020 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, третя особа приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Макеєва Надія Василівна.

Посилався на те, що у листопаді 2019 року він в газеті «Від і до» № 44 від 31 10.2019 року побачив оголошення про продаж квартири по АДРЕСА_2 . В оголошенні було вказано, що помешкання з євроремонтом та зазначено номер телефону ОСОБА_3 НОМЕР_1 . В подальшому він зустрівся з ОСОБА_3 та оглянув квартиру АДРЕСА_3 . Стіни у квартирі були пофарбовані, а тому дефектів на них у день огляду він не замітив. Відповідач показав кухню та сказав, що її частина належатиме йому після купівлі квартири. Також відповідач показав йому ванну та санвузли та запевнив, що він зможе ними користуватися. Додатково надав йому копію поверхового плану, в котрому була зображена квартира АДРЕСА_4 разом з коридором, ванною, кухнею, санвузлами. Окрім того відповідач пояснив, що на даний момент лічильники води та електроенергії є спільними, але він зобов`язується у випадку купівлі квартири здійснити виділ окремого лічильника для кв. № 158. 07.11.2019 року між ним та ОСОБА_3 було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 . Купівля-продаж предмету договору має бути вчинена за суму, яка на день нотаріального посвідчення договору складатиме 6500 доларів США, що на момент посвідчення договору еквівалентно 160290,00 гривень. На підтвердження дійсних намірів про укладення договору купівлі-продажу він передав ОСОБА_3 забезпечувальний платіж в сумі 98640 гривень, що на момент передачі коштів еквівалентно 4000 доларів США.

Зазначив, що ним було понесено витрати, пов`язані з нотаріальним оформленням попереднього договору у розмірі 3200 грн. Даний факт підтверджується п. 16 попереднього договору та довідкою приватного нотаріуса Макеєвої Н.В. від 21.02.2020 року. Також ним було сплачено відповідачу вартість звіту про незалежну оцінку майна ТОВ «Мегаполіс і партнери» від 01.11.2019 року в розмірі 3200 грн. Дану дію було вчинено у присутності приватного нотаріуса Макеєвої Н.В.

Після укладення вищевказаного договору він вселився у квартиру. Лише після цього він зрозумів, що те, що йому описував та обіцяв ОСОБА_3 під час покупки не відповідає дійсності. Так, ним було вказано, що частина кухні належатиме йому. Однак, мешканці сусідніх квартир взагалі не дозволяли йому користуватись кухнею та заважили у доступі до спільної ванни та коридору, мотивуючи це тим, що між мешканцями даного будинку десятки років існує домовленість про порядок користування місцями спільного користування. А тому відповідно до даної домовленості для мешканців квартири АДРЕСА_4 не передбачено користування кухнею та ванною. На даний момент у нього відсутній доступ до гарячої води, а в кімнаті електроенергія потужністю лише 100 кВт.

Згідно поповерхового плану, наданого відповідачем під час купівлі-продажу та попереднього договору купівлі-продажу не вбачається конкретна площа квартири, що належить виключно йому. Зокрема, у поповерховому плані відсутній розподіл на місця загального користування та місця користування, що призначені виключно для квартири АДРЕСА_4 . В самому ж попередньому договорі купівлі-продажу взагалі відсутнє зазначення площі квартири. У зв`язку з цим, здійснюючи покупку квартири він розраховував, що йому належатиме на праві власності та користуванні кухня, ванна, санвузли як зазначено у поповерховому плані. Проте, після купівлі квартири користуватись вищевказаними об`єктами, всупереч запевнень відповідача, у нього немає можливості. Інформацію про наявність домовленості про порядок користування об`єктами загального користування з іншими мешканцями ОСОБА_3 замовчав.

Згідно ж відповіді на адвокатський запит з ЧМ КБТІ від 13.02.2020 року та плану квартири: квартира АДРЕСА_3 складається з житлової кімнати площею 10,20 кв.м., та двох комор по 0,30 кв.м., крім того приміщення LVII коридор площею 13,20 кв.м., LVIII душова площею 1,40 кв.м., LVIII* приміщення площею 1,30 кв.м., LIX вбиральня площею 1,00 кв.м., LХ вбиральня 1,00 кв.м., LХІ приміщення площею 3,20 кв.м., LХІІ кухня площею 6,70 кв.м. - спільного користування з квартирами: № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 .

Більше того, як виявилось через декілька тижнів у квартирі АДРЕСА_4 почали проявлятись грибок та цвіль. Внаслідок цього в квартирі некомфортно перебувати, стіни та стеля втрачають свій декоративний вигляд. ОСОБА_3 приховав від нього інформацію про наявність цвілі та грибка у даній квартирі. Для маскування наявних дефектів у квартирі відповідачем було здійснено поверхневе фарбування стін та стелі у квартирі. А тому під час огляду квартири при купівлі він не замітив наявності грибка та цвілі. Окрім того, факт наявності цвілі та грибка в квартирі підтверджується актом обстеження житлових умов заявника товариства співвласників «Клен» від 21.01.2020 року: при огляді кімнати на стіні та на вікні було виявлено цвілість, вологість кімнати. Також в даному акті зазначено, що кімната потребує косметичного ремонту. Вказав, що кімната потребує ремонту через 2 місяці після наявності, як зазначено в оголошенні, євроремонту, що був проведений відповідачем. Вважає, що за 2 місяці така значна вологість та цвілість не могла утворитись, а дані дефекти у квартирі були присутні ще до 7 листопада 2019 року. Також в кімнаті в одній із стін присутній замаскований дверний отвір. Під час огляду квартири 07.11.2019 року він не мав можливості побачити вказаний дверний отвір, оскільки він закритий гіпсокартоном. Відповідно ОСОБА_3 не надав йому інформацію про те, що стіни у квартирі не є суцільними та існує самочинна реконструкція у квартирі. Даний дверний отвір жодним чином не вказано у поповерховому плані, який йому надав відповідач. Отже, вважає, що внаслідок наявності даного отвору та відсутності цегляної стіни порушується звукоізоляція в квартирі та зменшується стійкість конструкції.

Окрім того, ОСОБА_3 на даний момент всупереч домовленостям не здійснено виділ окремих лічильників води та електроенергії для кв. АДРЕСА_4 . Внаслідок розмови з мешканцями інших квартир йому стало відомо, що за квартирою АДРЕСА_4 офіційно не передбачено жодного лічильника, електроенергія та вода, що ним використовуються, нелегально зараховуються в лічильник квартир № НОМЕР_2 , НОМЕР_5 . Таким чином, він вимушений оплачувати вартість послуг за електроенергію та воду виходячи не з тієї кількості, що він використав особисто, а з розрахунку частини від вартості загального нарахування на лічильник. Сума до оплати становить близько декількох тисяч гривень щомісячно. Зрештою сусіди вимагають від нього припинити використання їхнього лічильника. Однак, у нього немає коштів на виділ окремих лічильників, оскільки покладаючись на домовленість з відповідачем, він на такі додаткові трати не розраховував.

При наявності під час купівлі-продажу квартири інформації стосовно вищевказаних обставин він б відмовився від купівлі даної нерухомості, а тому приховуючи та замовчуючи умисним чином зазначені факти, ОСОБА_3 навмисно увів його в оману стосовно обставин, які впливають на вчинення правочину.

Вказав, що ним пред`являлись вимоги до ОСОБА_3 щодо розірвання попереднього договору купівлі-продажу від 07.11.2019 року з повним поверненням забезпечувального платежу, однак відповідачем було відмовлено.

Просить визнати недійсним попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , зареєстрованого у реєстрі за № 17103 і посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Махеєвою Н.В. 07.11.2019 року та застосувати наслідки недійсності правочину, зокрема шляхом стягнення з ОСОБА_3 117863,20 грн.: забезпечувального платежу у розмірі 4000 доларів США, що еквівалентно на день укладення договору 98640 грн., витрати, пов`язані з нотаріальним оформленням 3200 грн., витрати за звіт про незалежну оцінку майна 3200 грн., відшкодування збитків у розмірі 12823,20 грн.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02.03.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с.26).

04 червня 2020 року на адресу суду надійшла від позивача ОСОБА_2 заява про збільшення позовних вимог, в якій він просив визнати недійсним попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , зареєстрованого у реєстрі за № 17103 і посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Махеєвою Н.В. 07.11.2019 року та застосувати наслідки недійсності правочину, зокрема шляхом стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 - 160104,20 грн.: забезпечувального платежу у розмірі 4000 доларів США, що еквівалентно станом на 29.05.2020 року 106881 грн., витрат, пов`язаних з нотаріальним оформленням 3200 грн., витрат за звіт про незалежну оцінку майна 3200 грн., відшкодування збитків у розмірі 46823,20 грн. А також, просив стягнути з ОСОБА_3 понесені судові витрати у розмірі 1601,04 грн. (а.с.79-80).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 червня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с.104).

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав викладених в позові, просили позов задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні пояснили, що позивач придбав кімнату в гуртожитку, а не квартиру. Місця загального користування не куплялися. Перед продажем квартири ОСОБА_3 , зробив ремонт. Перед придбанням кімнати позивач її оглядав і бачив, що купляє. При огляді кімнати були також показані і місця загального користування. Позивач з усіма умовами був ознайомлений. ОСОБА_4 на стінах не було. Позивач не довів, що суд має задовольнити позов. Вважаємо, що позов є безпідставним і просимо в задоволенні відмовити.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що з позивачем співмешкає. В листопаді 2019 року він придбав квартиру у ОСОБА_3 , при цьому останній обманув їх, не повідомив, що в кімнаті є грибок, що двері замуровані, не повідомив про відсутність лічильника, гарячої води та світла. Нам не відомий порядок користування загальними приміщеннями. На кухні має можливість тільки зварити їжу, весь посуд зберігається в кімнаті. У ванній кімнаті гарячої води не має. Комунальні послуги сплачують.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що відповідач її колишній чоловік. Відповідач продав кімнату, не поставивши її до відома, коли вона була у Києві. Кімната вуглова, постійно була цвіль, але коли вони там проживали, то постійно приймали міри. В останнє ремонт чоловіком робився перед продажем. Ванна, кухня санвузол місця загального користування. Між сусідами встановлений окремий порядок користування загальними приміщеннями.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що з 2011 року є головою ОСББ «Клен». Між власниками кімнат в будинку АДРЕСА_2 встановлений відповідний порядок користування приміщеннями загального користування. Так, на кухні кожен має свій стіл, однак у позивача окремого стола не має. Позивач із скаргами щодо наявності на стінах цвілі не звертався. Але зазначив, що у нього в кімнаті на першому поверсі була також цвіль, однак після обробки стін спеціальними засобами, вона зникла. Кімната, в якій мешкає позивач, знаходиться на загальному електропостачанні. В кімнаті ОСОБА_2 є світло.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що працює на посаді бухгалтера паспортиста ОСББ «Клен». Мешканці будинку АДРЕСА_5 проживають в кімнатах. Приміщення кухні, ванни, санвузол є приміщеннями загального користування. Між сусідами встановлений окремий порядок щодо користування кухнею, ванною, санвузлом. Позивач звертався із скаргою про те, що у нього в кімнаті, на стінах наявна цвіль. Був складений відповідний акт. Акт складала вона. При обстеженні кімнати позивача вона не була присутня. Акт складався зі слів позивача, голова ОСББ був присутній при огляді кімнати ОСОБА_2 . У висновку комісії було рекомендовано зробити косметичний ремонт. Також зазначила, що всі конфліктні ситуації треба вирішувати позивачу з сусідами.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що між мешканцями будинку АДРЕСА_5 за усною домовленістю встановлений порядок користування кухнею, ванною, санвузлом. В квартирі позивача був 23 грудня 2019 року, бачив в кімнаті цвіль, також в кімнаті наявний закритий двірний отвір через який чути сусідів. Кімната позивача потребує ремонту.

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши всі письмові докази, прийшов до висновку, що позов є безпідставним та в його задоволенні слід відмовити.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За правилами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.81 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 16 червня 2011 року ОСОБА_3 є власником квартири спільного заселення АДРЕСА_6 (а.с.97).

07 листопада 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений попередній договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_3 (а.с.11).

Згідно ч.1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Згідно п.1 попереднього договору ОСОБА_3 зобов`язується у строк до 01 травня 2020 року продати ОСОБА_2 , який зобов`язується в свою чергу купити у ОСОБА_3 квартиру спільного заселення АДРЕСА_6 . (а.с.11).

В п.3 вищевказаного договору зазначено, що купівля-продаж предмету договору має бути вчинена за суму, яка на день нотаріального посвідчення договору складатиме 6500 доларів США, що на момент посвідчення договору еквівалентно 160290,00 гривень.

З п.7 попереднього договору купівлі-продажу від 07 листопада 2015 року слідує, що на підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_2 до укладення попереднього договору передав ОСОБА_3 забезпечувальний платіж у сумі 98640,00 грн., що на момент передачі коштів еквівалентно 4000 доларів США. На підтвердження факту отримання коштів ОСОБА_2 надав ОСОБА_3 відповідну розписку.

Відповідно до вимог статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 230 ЦК України передбачено правові наслідки вчинення правочину під впливом обману, а саме якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу: щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

За змістом зазначеної норми закону правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов`язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за статтею 230 ЦК України (постанова Верховного Суду від 28.08.2019 у справі № 753/10863/16-ц).

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Позивач стверджує, що відповідач при укладенні попереднього договору купівлі-продажу ввів його в оману, так через декілька тижнів після заселення в квартирі з*явилися цвіль та грибок, наявні дефекти стін та стелі, існує реконструкція (закритий дверний отвір). Також відповідач при укладенні договору запевнив, що частина кухні буде належати йому, а ванною та санвузлом він зможе користуватися, виділить окремо лічильники води та електроенергії. Крім того, відповідач надав йому поповерховий план, де зображена квартира разом з коридором, ванною, кухнею та санвузлами.

Згідно листа ЧМ КБТІ від 13.02.2020 року та копії технічного паспорту квартира АДРЕСА_3 складається з житлової кімнати площею 10,20 кв.м., та двох комор по 0,30 кв.м., крім того приміщення LVII коридор площею 13,20 кв.м., LVIII душова площею 1,40 кв.м., LVIII* приміщення площею 1,30 кв.м., LIX вбиральня площею 1,00 кв.м., LХ вбиральня 1,00 кв.м., LХІ приміщення площею 3,20 кв.м., LХІІ кухня площею 6,70 кв.м. - спільного користування з квартирами: № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 (а.с.13-14).

З акту обстеження житлових умов квартири АДРЕСА_3 , складеного комісією ОСББ «Клен» вбачається, що в кімнаті на стіні та на вікні виявлено цвілість, вологість, у зв`язку з чим був зроблений висновок, що кімната придатна до житла, але потрібно зробити косметичний ремонт (а.с.15).

Судом встановлено, що позивач до укладення попереднього договору купівлі продажу, оглядав квартиру, бачив її стан, був обізнаний про приміщення, що входять до приміщень загального користування. Підписавши оспорюваний договір, позивач підтвердив, що його умови повністю відповідають його волевиявленню, також вказав про забезпечувальний платіж, який був зарахований сторонами у якості оплати за основним договором. Також, сторони у справі, діючи добровільно та розуміючи значення своїх дій, попередньо будучи ознайомлені нотаріусом з приписами цивільного законодавства, що регулюють укладений між ними правочин, уклали договір, згідно з яким відповідач зобов`язувався у строк до 01 травня 2020 року продати позивачу квартиру спільного заселення, а позивач зобов`язується її купити. Після укладення попереднього договору купівлі-продажу, позивач заселився у квартиру, а отже настали правові наслідки відповідно до умов укладеного договору.

Посилання позивача на те, що спірний договір вчинений внаслідок обману з боку відповідача, а тому є підстави вважати, його недійсним, матеріалами справи та належними і допустимими доказами не доведено.

А тому не можуть вважатися такими, що мають істотне значення обставини щодо яких позивача було введено в оману. І сам факт омани не є доведеним.

Відтак, суд не вбачає правових підстав та неспростовних доказів, які б давали можливість задовольнити позовні вимоги.

Отже на підставі вищенаведеного позовні вимоги не підлягають задоволенню та оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, то не підлягає стягненню і судовий збір відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 225, 229, 230, 1233, 1257 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 81, 82, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Макеєва Надія Василівна про визнання недійсним попереднього договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , зареєстрованого у реєстрі за №17103 і посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н.В. 07.11.2019 року та застосування наслідків недійсності правочину, зокрема шляхом стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 - 160104,20 грн.: забезпечувального платежу у розмірі 4000 доларів США, що еквівалентно станом на 29.05.2020 року 106881 грн., витрат, пов`язаних з нотаріальним оформленням 3200 грн., витрат за звіт про незалежну оцінку майна 3200 грн., відшкодування збитків у розмірі 46823,20 грн. - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження : на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 30 листопада 2020 року.

СУДДЯ Семенко О.В.