Дата документу 30.11.2020
ЄУ № 942/302/20
Провадження №2/942/487/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року смт. Новопсков Луганської області

Новопсковський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Стеценко О.С.,

за участю секретаря Рожкової Л.В.,

позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Новопсковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області про стягнення моральної та майнової шкоди завданої депутату Новопсковської селищної ради,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути за рахунок бюджету Новопсковського ВП ГУНП в Луганській області на користь Новопсковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області в рахунок відшкодування моральної шкоди 300000 (триста тисяч) грн. та майнової шкоди 2700000 (два мільйони сімсот тисяч) грн.

В обґрунтування вимог зазначив, що в Новопсковському ВП ГУНП в Луганській області за його заявою про скоєння злочину знаходиться кримінальне провадження № 0000203 від 01.06.2018 за ч.1 ст. 365-2 КК України. Протягом тривалого часу слідчі Новопсковського ВП ГУНП в Луганській області вчиняють бездіяльність стосовно невнесення інформації про злочин до ЄРДР, порушують розумні строки досудового розслідування, вживають заходи щодо не притягнення до кримінальної відповідальності винних осіб. З метою забезпечення належного досудового розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні позивач протягом 2019 - 2020 років неодноразово звертався зі скаргами, проханнями та заявами до Прокуратури Луганської області, Новопсковського відділу Старобільської місцевої прокуратури, Новопсковського ВП ГУНП в Луганській області щодо встановлення дійсних обставин злочину, допиту свідків, однак про результати розгляду звернень його так і не було повідомлено. 20.01.2020 позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області зі скаргою на бездіяльність начальника СВ Новопсковського ВП ГУНП в Луганській області. Ухвалою слідчого судді у кримінальному провадженні ЄУ № 420/825/18 від 29.01.2020 скаргу задоволено частково та визнано бездіяльність начальника СВ Новопсковського ВП ГУНП в Луганській області.

Внаслідок бездіяльності СВ Новопсковського ВП ГУНП в Луганській області позивач зазнав моральних страждань, які виразились у тому, що він не може добитися справедливості, змушений звертатися до правоохоронних органів, органів прокуратури, суду, до адвокатів, приїжджати до міста Сєвєродонецьк на прийом до народних депутатів України та змінювати установлений спосіб свого життя. Своєю бездіяльністю слідчий відділ Новопсковського ВП ГУНП в Луганській області принижує честь та гідність, престиж та ділову репутацію позивача, як депутата Новопсковської селищної ради. В результаті такої бездіяльності позивач не може вирішувати питання, які ставлять перед ним громадяни та виборці Новопсковської селищної ради. Неможливість своєчасного та обґрунтованого вирішення питань мешканців селища створюють відчуття сорому у позивача, громадяни постійно його запитують, чому він не виконує свої обов`язки та не надає відповідей на їх звернення. Позивач висував свою кандидатуру на останніх виборах на посаду голови Новопсковської селищної ради. Внаслідок приниження його честі, гідності, престижу та ділової репутації діями відповідача жителі громади повідомили йому, що на наступних виборах голови Новопсковської селищної ради вони не будуть голосувати за нього. Через такі висловлювання, які можливо будуть продовжуватися і надалі, він зазнає дуже великі моральні та душевні страждання, головні болі, апатію до виконання своїх депутатських повноважень, підривається віра у справедливість та законність. У нього погіршився сон, вимушений вживати ліки. З метою відновлення попереднього стану престижу та ділової репутації ним вживаються неймовірні зусилля. З метою виконання обовязків депутата та надання відповідей жителям селища, він звертався з депутатськими зверненнями до правоохоронних органів (Новопсковський ВП ГУНП в Луганській області), до прокуратури смт. Новопсков, обласної прокуратури, генеральної прокуратури, Новопсковського суду, апеляційного суду, до Верховного суду України. На всі ці звернення ним витрачалося багато зусиль, енергії, часу, коштів на роздрукування, кошти на послуги адвокатів та консультації юристів. Позивач тимчасово не працює. Депутатські обовязки виконує безкоштовно, заробітну плату за це не отримує. Самостійно виховує неповнолітнього сина. Внаслідок бездіяльності з боку відповідача позивач вимушений більше часу віддавати депутатській діяльності, а не своєму особистому життю, своїй родині, в результаті чого у нього погіршилися відносини в родині. Завдану моральну шкоду позивач оцінює у 300000 грн., а майнову шкоду у 2700000 грн.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 18 серпня 2020 року у справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та справу призначено до підготовчого засідання на 15 вересня 2020 року.

15 вересня 2020 року підготовче судове засідання було відкладено до 13 жовтня 2020 року.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 13 жовтня 2020 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до розгляду по суті на 10 листопада 2020 року.

Позивач в судовому засідання на позовних вимогах наполягав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Представник відповідача до судового засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення, розгляду справи без його участі не надав, відзив на позовну заяву не пред`явив.

У заяві відповідач зазначив, що він не є юридичною особою, а тому судові повістки для залучення належного відповідача слід направляти до ГУНП в Луганській області.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , як депутат Новопсковської селищної ради 24.09.2019 звернувся до Прокурора Новопсковського відділу Старобільської прокуратури зі скаргою, в якій просив скасувати постанову заступника начальника СВ Новопсковського ВП ГУНП в Луганській області капітана поліції Рибалко С.О. від 07.09.2019 про закриття кримінального провадження № 0000203 від 01.06.2018, опитати свідків у даному кримінальному провадженні та призначити судову оціночно-будівельну експертизу, згідно ухвали Апеляційного суду Луганської області від 28.05.2019 з обов`язковим ознайомленням з об`єктом оцінки, збором відомостей про склад, технічні та інші характеристики, особистим оглядом оцінювачем об`єкта оцінки.

На вищезазначену скаргу позивач отримав відповідь за вих. № 05191-38-р від 27.09.2019, відповідно до якої йому повідомлено, що вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що рішення про закриття кримінального провадження, прийняте заступником начальника СВ Новопсковського ВП ГУНП в Луганській області, передчасне та необґрунтоване, у зв`язку з чим процесуальним керівником 23.09.2019 постанову про закриття кримінального провадження від 07.09.2019 скасовано. Надані письмові вказівки у порядку ст. 36 КПК України та на даний час перебувають на виконанні начальника СВ Новопсковського ВП ГУНП в Луганській області.

21.11.2019 позивач повторно звернувся до Прокурора Новопсковського відділу Старобільської прокуратури зі скаргою, в якій повідомив, що заступник начальника СВ Новопсковського ВП ГУНП в Луганській області капітан поліції ОСОБА_2 відмовляється від допиту свідків у кримінальному провадження № 0000203 від 01.06.2018, а саме від допиту заступника голови Новопсковської селищної ради ОСОБА_3 , працівника ОСОБА_4 , директора КП «Новопсковжитло» ОСОБА_5 , головного інженера Дерев`янко К.С. та кошторисника ОСОБА_6 скарзі позивач просив зобов`язати заступника начальника СВ Новопсковського ВП ГУНП в Луганській області капітана поліції ОСОБА_2 допитати даних свідків.

Позивач 14.01.2020 звернувся до Новопсковського відділу поліції ГУНП в Луганській області з клопотанням, в якому просив допитати ОСОБА_5 як свідка у кримінальному провадження № 0000203 від 01.06.2018, обґрунтовуючи клопотання тим, що покази останнього мають суттєве значення для встановлення обставин злочину.

20.01.2020 позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області зі скаргою на бездіяльність начальника СВ Новопсковського ВП ГУНП в Луганській області Снігура О.Д. та заступника начальника СВ Новопсковського ВП ГУНП в Луганській області Рибалка С.О. щодо невиконання вказівок прокурора у проведенні необхідних процесуальних дій, відмови у допиті свідків, покази яких мають суттєве значення, та просив зобов`язати Новопсковський ВП ГУНП допитати ОСОБА_5 як свідка у кримінальному провадження № 0000203 від 01.06.2018.

29.01.2020 слідчим суддею Новопсковського районного суду Луганської області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні ЄУ №420/825/18 скаргу депутата Новопсковської селищної ради 7 скликання Сегеди В.В. на бездіяльність Новопсковського ВП ГУНП в Луганській області у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000203 від 01.06.2018 задоволено частково. Визнано бездіяльність начальника СВ Новопсковського ВП ГУНП в Луганській області щодо не розгляду скарги ОСОБА_1 .

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Однією з необхідних умов цивільно-правової відповідальності є наявність безпосереднього причинного зв`язку між протиправною поведінкою правопорушника і збитками потерпілої сторони.

Для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності потрібен склад правопорушення, що складається з чотирьох елементів (протиправність, шкода, причинний зв`язок, вина).

За відсутності хоч би одного з цих елементів (крім випадків безвинної відповідальності) цивільна відповідальність не настає.

Так, відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Так, відповідно до ст. ст. 1166, 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Зазначене узгоджується із Постановою Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», відповідно якої розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

В силу ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В процесі розгляду справи судом не встановлено вини та не надано доказів неправомірних дій Новопсковського ВП ГУНП в Луганській області щодо ОСОБА_1 .

Суд, оцінивши подані позивачем докази та вищевикладені обставини вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до Новопсковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області про стягнення моральної та майнової шкоди завданої депутату Новопсковської селищної ради слід відмовити за недоведеністю позовних вимог, оскільки всупереч вищенаведених вимог закону позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 81, 89, 141, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Новопсковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області про стягнення моральної та майнової шкоди завданої депутату Новопсковської селищної ради відмовити.

Позивач Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області від 12.11.2011, зареєстрований АДРЕСА_1 .

Відповідач Новопсковський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області, адреса: смт. Новопсков, Луганська область, вул. Слобожанська, 20, .

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Луганського апеляційного суду через Новопсковський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30.11.2020 (у зв`язку з знаходженням головуючого на лікарняному з 19.11.2020 по 27.11.2020).

Суддя: О.С. Стеценкоз