Дата документу 25.11.2020 Справа № 331/4560/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 331/4560/19 Головуючий у 1 інстанції: Жукова О.Є.
№ 22-ц/807/3557/20 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2020 року,

ВСТАНОВИВ

В жовтні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що відповідно до кредитного договору № б/н від 18.09.2008, укладеного між Банком та ОСОБА_1 , останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 8 000,00 грн. на платіжну картку на умовах, визначених «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку». На порушення взятих на себе зобов`язань відповідач не виконував умови договору, в зв`язку з чим станом на 31.08.2019 утворилася заборгованість у розмірі 110177,52 грн., із яких 8 000 грн. заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за нарахованими відсотками 96 592,88 грн., заборгованість за пенею та комісією 100,00 грн., а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 250 грн. штраф (фіксована частина), 5234,64 грн. штраф (процентна складова). Посилаючись на зазначені обставини, Банк просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 110 177,52 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8000 грн., а також судовий збір у сумі 1921 грн.

Судове рішення мотивовано тим, що витяг Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не містить підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18 вересня 2008 року, шляхом підписання відповідачем заяви. Отже, відсутні правові підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договорів зобов`язань. Належних доказів на підтвердження вищевказаних обставин банк не надав, а тому з відповідача на користь банку стягнуто лише заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8 000 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 13 липня 2020 року апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» залишено без задоволення, заочне рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що тіло кредиту районним судом стягнуто вірно. Проте відсотки за користування кредитом і штрафні санкції не підлягають стягненню, так як ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містять підпису ОСОБА_1 , тобто між сторонами не було узгоджено усіх істотних умов договору.

Постановою Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року касаційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Постанову Запорізького апеляційного суду від 13 липня 2020 у частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом скасовано, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в оскаржуваній частині, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

За змістом ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинами1, 2, 5 ст.263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону оскаржуване рішення в частині, що переглядається, в повній мірі не відповідає.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.09.2008 ОСОБА_1 підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.8).

В анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. В анкеті заяві міститься інформація про базову відсоткову ставку хза кредитом 1,9% на місяць + 1% комісії (а.с.8).

Згідно з наданим банком розрахунком, розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 18.09.2008 року станом на 31.08.2019 року становить 110177,52 грн., яка складається з наступного: 8000 гривень 00 копійок - заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за нарахованими відсотками 96 592 гривень 88 копійок, заборгованість за пенею та комісією 100 гривень 00 копійка, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 250 гривень 00 копійок штраф (фіксована частина), 5234 гривень 64 копійок штраф (процентна складова) (а.с.5-7).

На підтвердження факту укладання кредитного договору і умов кредитування крім анкети-заяви Банк надав суду першої інстанції довідку про умови кредитування від 18.09.2008 (а.с.9) , яка містить інформацію про розмір відсоткової ставки за кредитом 1,9% на місць, порядок погашення кредиту шляхом внесення щомісячних платежів до 25 числа кожного місяця у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн.

Підписавши заяву та довідку (міститься два підписи позичальника), які є складовими частинами кредитного договору, ОСОБА_1 відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодив такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання, а тому твердження про те, що жодних документів, які б підтверджували погодження із ним сплату процентів чи інших сум, він не підписував, не відповідає фактичним обставинам справи.

У довідці про умови кредитування від 18 вересня 2008 року з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» зазначено процентну ставку у розмірі 1,9% на місяць, розмір щомісячних платежів, строк їх внесення (до 25 числа місяця, наступного за звітним), вказано розмір комісії - 1% на залишок заборгованості, зазначені розмір пені та штрафу за порушення умов договору (а. с. 8, 9).

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення відсотків за користування кредитом, оскільки не врахував, що відповідачем не спростовано надані банком докази, а саме заяву та довідку про умови кредитування, якими встановлено розмір відсотків за користування кредитом, що підписані від імені ОСОБА_1 .

Проте, нарахування Банком відсотки за користування кредитними коштами здійснено не у відповідності з умовами договору.

Так, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що позивачем нараховувались проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки: з 02.09.2008 року по 31.12.2012 року включно 22,8% річних, з 01.01.2013 року по 31.08.2014 30 % річних, 01.09.2014 року по 31.03.2015 року включно 34,8 % річних, з 01.04.2015 року по 31.08.2019 року включно 43,2% річних (а.с.5-7).

Таке нарахування не відповідає зазначеній в позовній заяві процентній ставці 22,8% річних.

Враховуючи, що згідно з довідкою про умови кредитування банк нараховує відсотки за користування кредитом з розрахунку 360 календарних днів на рік та з урахуванням того, що фактично кредитні кошти в сумі 8000,00 гривень були взяті позичальником 26.04.2014, відсотки за використані відповідачем кредитні кошти (кредитний ліміт) мали бути нараховані в період з 26.04.2014 по 31.08.2019 в такому розмірі:

8000,00 (заборгованість за кредитом станом на початок періоду) : 360 днів х 1953 днів (фактична кількість днів користування кредитними коштами) х 22,8% (відсоткова ставка, визначна сторонами при укладенні договору) = 9895,20 грн.

Отже, за весь період дії договору за його умовами заборгованість по процентам, яка підлягає стягненню на користь банку з ОСОБА_1 , становить 9895,20 грн.

Окрім того, сторонами було погоджений розмір комісії - 1% на залишок заборгованості, зазначений розмір штрафу за порушення умов договору 250 гривень + 5% від суми позову, а тому зазначені в розрахунку комісія та штрафи в розмірі 100,00 гривень та 5484,64 гривень відповідно, також підлягають стягненню.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, стягнення комісії та штрафів відповідно до п.2,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині постанови про часткове задоволення позовних вимог банку та стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за відсотками за користування кредитом, комісії та штрафів в розмірі 15 479, 94 грн. В іншій частині позову про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками відмовити, оскільки матеріали справи не містять підтвердження, що при укладання кредитного договору, сторони узгоджували такі умови.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2020 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення відсотків за користування кредитом скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (МФО:305299, ЄРДПОУ: 14360570, юридична адреса: м.Київ, вул. Грушевського, 1Д) за кредитним договором № б/н від 18.09.2008 року заборгованості за відсотками за користування кредитом, комісії та штрафів в розмірі 15 479, 94 гривень ( п`ятнадцять тисяч чотириста сімдесят дев`ять гривень 94 копійки).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий І.В. Кочеткова

Судді: А.В.Дашковська

Г.С.Подліянова