Провадження № 2/761/2813/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22 жовтня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

секретаря судового засідання - Мехеди А.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних , -

В С Т А Н О В И В:

29 жовтня 2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних у розмірі 1 901 184, 40 грн.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 03 березня 2010 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір позики грошей, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М. та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за номером 358.

Відповідно до умов зазначеного договору Відповідачу було передано у власність строком до 03 червня 2010 р. грошові кошти в розмірі 1 811 912, 00 грн. Згідно абз. 2,3,4 п.1 Договору позики, Відповідач взяла на себе зобов`язання повернути взяті у борг кошти за наступним графіком: 64712,00 грн до 03.04.2010 р.; 64712,00 грн до 03.05.2010р. та 1 682 488,00 до 03.06.2010 року.

Частково виконавши умови договору, Відповідач повернув Позивачу 20.04.20120 р. - 64000,00 грн, 03.05. 2010 р. - 64000, 00 грн., та 02.06. 2010 р. - 64000,00 грн.

02.06.2010 р. Позивач збільшив суму позики та додатково надав у борг Відповідачу 507170,00 грн, що було закріплено в цей же день у Договорі про внесення змін до Договору позики грошей від 03.03.2010 р. посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М. та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за номером 358.Відповідно до умов Договору про внесення змін, загальну суму позики з урахуванням часткового погашення боргу Відповідачем було збільшено до 2 260 582,00 грн.

Всього ж за період з 03.04. 2010 р. до 12.07.2012 р. Відповідач повернув борг у сумі 1 216 000,00 грн.

Через порушення Відповідачем умов Договору позики, Позивач в серпні 2012 р. звернувся до Печерського суду м. Києва про стягнення заборгованості у розмірі 1044582,00 грн.

10.12.2012 р. Рішенням Печерського районного суду у м. Києва позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задоволено частково - стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1 044 582, 00 грн неповернутої частини заборгованості за договором позики б/н від 03.03.2010 р.; 31234,44 грн - 3% річних; 3605,75 грн. - інфляційних витрат; 250,00 грн. - неустойки (пені); 3219,00 грн. - відшкодування витрат з оплати судового збору; 420,00 грн. - у відшкодування витрат за подачу оголошення в газету «Урядовий кур`єр»; 312,00 грн. - за подачу оголошення у газету «Хрещатик».

Станом на дату подачі до Шевченківського районного суду м. Києва позовної заяви, рішення Печерського районного суду м. Києва від 10.12.2012 р. (справа № 2-4113/12) не виконано.

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 30 жовтня 2019 року матеріали позову передані на розгляд судді Піхур О.В.

Ухвалою Шевченківського районного суду від 27 листопада 2019 року у справі відкрито провадження.

На підставі розпорядження щодо повторного автоматичного розподілу справи № 01-08-315 від 14 січня 2020 р., протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Фролової І.В. у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_4 .

Ухвалою Шевченківського районного суду від 15 січня 2020 р. Справу прийнято до провадження судді Фролової І.В.

Ухвалою Шевченківського районного суду від 27 серпня 2020 року підготовче провадження по справі закрите та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

У судовому засіданні представник Позивача позовні вимогу підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляд справи повідомлялася належним чином, відзив на позовну заяву не надала.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів, а також достатність і взаємозв`язок їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч.5 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до рішення Печерського районного суду м. Києва від 10.12.2012 р. (справа № 2-4113/12) Відповідач на користь Позивача, в тому числі має сплатити 1 044 582, 00 (Один мільйон сорок чотири тисячі п`ятсот вісімдесят дві гривні) оо копійок неповернутої частини заборгованості за договором позики б/н від 03.03.2010 р.

Відповідачем зобов`язання, що випливає із судового рішення не виконане, в зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка складається з суми кредиту та сум інфляційних витрат та 3% річних.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно зі ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови ВСУ від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11).

Враховуючи викладене, суд вважає, що Позивач має право нараховувати передбачені Цивільним кодексом інфляційні витрати за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Сума інфляційних збитків, що складає 1 685 433,06 (Один мільйон шістсот вісімдесят п`ять тисяч чотириста тридцять три гривні) 06 копійок та 3% річних, що складає 215 751, 34 (Двісті п`ятнадцять тисяч сімсот пятдесят одна гривня) 34 копійки, а разом становить 1 901 184, 40 (Один мільйон дев`ятсот одну тисячу сто вісімдесят чотири гривні) 40 копійок за період 11.12. 2012 року по 29.10.2019 року судом перевірена і суд з нею погоджується.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 9605,00 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 525, 526, 530, 610, 611, 612, 625, 629, 1046, 1049 ЦК України, ст. ст. 12,76,77,78,79,80,81, 211, 223, 263,265,280,285,289 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних, - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сума інфляційних збитків у ролзмірі 1 685 433,06 (Один мільйон шістсот вісімдесят п`ять тисяч чотириста тридцять три гривні) 06 копійок та 3% річних, що складає 215 751, 34 (Двісті п`ятнадцять тисяч сімсот пятдесят одна гривня) 34 копійки, а разом становить 1 901 184, 40 (Один мільйон дев`ятсот одну тисячу сто вісімдесят чотири гривні) 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору у розмірі 9 605,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , , ІНП: НОМЕР_1

ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_2 .

Суддя: