Справа № 569/8103/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі

головуючого судді Гордійчук І.О.,

секретаря судового засідання Трохимчук В.М.

за участі позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_3 . Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище ОСОБА_4 . Також просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн., щомісячно, та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн., щомісячно. Окрім того, просить суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1000 грн., щомісячно, до досягнення ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років. Також просить суд стягнути з відповідача усі понесені судові по справі, які за попереднім розрахунком позивача становлять 2240 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що протягом останніх п`яти років сімейне життя між сторонами погіршилося. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, виховання дітей, відповідач вчиняє насильство в сім`ї. Позивач також зазначає, що діти перебувають повністю на її утриманні. Відповідач не докладає зусиль щодо спілкування та утримання дітей, не цікавиться їх життям, здоров`ям та інтересами. Примирення між сторонами неможливе, та суперечить інтересам позивача і дітей. Позивач з кінця 2017 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, власного доходу не має.

Ухвалою суду від 29.05.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху.

15.06.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження по справі.

20.08.2020 р. ухвалою суду сторонам надано строк на примирення, терміном на один місяць.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2020 р. справу передано на розгляд судді Гордійчук І.О. на підставі розпорядження керівника апарату суду №354 від 30.09.2020 р.

Ухвалою суду від 01.10.2020 року прийнято справу до свого провадження та поновлено провадження по справі.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Просила позов задовольнити повністю, з підстав та мотивів, які в ньому наведені.

Представник відповідача діючи в інтересах довірителя, у судовому засіданні визнав позовні вимоги частково, зокрема в частині розірвання шлюбу між сторонами. В частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей, не заперечив проти стягнення аліментів у розмірі 700 грн. на двох дітей. Заперечив проти стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача до досягнення меншою дитиною трьох років. Заперечення на позов мотивує тим, що відповідач не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на утримання дітей у визначеному позивачем розмірі. Відповідач отримує лише 2100 грн. пенсії по інвалідності третьої групи, та знаходиться у психіатричному закладі на лікуванні, вирішується питання про визнання його недієздатним .

Враховуючи вимоги ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_1 , виданого 24.06.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , зареєстрували шлюб 24.06.2005 року. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові ОСОБА_4 , дружині ОСОБА_4 .

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 виданого 25.10.2017 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, та малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 виданого 28.04.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції.

Згідно з частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що позивач має бажання розлучитися та відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Спору між сторонами відносно місця проживання дітей не має.

Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Суд прийшов до переконання про доцільність розірвання шлюбу, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання.

Відповідно до частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 частини 3 статті 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно із ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно вимога позивача про залишення їй прізвища « ОСОБА_4 » після розірвання шлюбу підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню суд враховує наступне.

Відповідно до вимог статті 182 СК України обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Також даною статтею визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що для дітей віком до 6 років з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум становить 1779 грн., з 1 липня 1859 грн., з 1 грудня 1921грн.

Для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум становить 2218 грн., з 1 липня 2318 грн., з 1 грудня 2395 грн.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Позивач заявила вимогу про стягнення з відповідача на її користь, на утримання дітей аліментів в розмірі по 2500 грн., щомісячно.

Позивачу не відомо про дохід відповідача, з матеріалів справи про це встановити не можливо, як і не спростовано дані твердження представником відповідача. Натомість представник відповідача зазначив, що відповідач є інвалідом третьої групи і єдиним його доходом є пенсія по інвалідності, проте дані твердження також жодними належними доказами не підтверджено.

Позивачем належними доказами не доведено матеріальне становище, як своє так і платника аліментів.

Встановити достатність заробітку (доходу) відповідача з матеріалів справи не можливо.

А тому, з врахуванням вищенаведених правових норм та не доведеністю заявлених позивачем вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дітей аліментів у розмірі на малолітнього сина ОСОБА_5 , 2017 року народження по 1000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, на малолітнього сина ОСОБА_6 , 2009 року народження по 1200 грн. до досягнення дитиною повноліття, з розрахунку 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде достатнім для забезпечення дітям належні умови для фізичного, духовного та культурного розвитку, а також відповідатиме чинному законодавству, не порушуючи також і інтересів і становища, як відповідача так і позивача.

При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 22.05.2020 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їх дітей, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.

Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Судом досліджено довідку про склад сім`ї по АДРЕСА_1 . (а.с.36)

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, однак позивачем належними доказами не доведено матеріальне становище, як своє так і платника аліментів.. Позивачем не доведено, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1000 грн. щомісячно. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, у розмірі 100 грн. щомісячно.

Тому в даній частині позовна вимога підлягає задоволенню частково.

Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

В зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, на підставі ч.1 ст.142 ЦПК, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що складає 420 гривні 40 копійок.

Крім того, відповідно до вимог ст.141ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліметів при зверненні до суду.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а саме витрат на правову допомогу слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано суду квитанцію на суму 1400 грн. від 12.06.2020 р. з призначенням платежу «юридичні послуги», акт приймання передачі виконаних робіт до договору від 10.06.2020 року. Однак, довіреність чи ордер, що підтверджують повноваження представника суду не надано.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 24 червня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №739 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 прізвище « ОСОБА_4 ».

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.05.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень 00 копійок щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.05.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 100 (сто) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 22.05.2020 року і до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у розмірі 420 ( чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5

Повний текст судового рішення складено 20.11.2020 р.

Суддя І.О.Гордійчук