Провадження №2/592/3093/20

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Князєв В.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину квартири набуту під час шлюбу, -

встановив:

Позивач звернулася до суду та свої вимоги мотивує тим, що з 12.09.2015 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.09.2020 шлюб між сторонами було розірвано. Під час шлюбу, а саме 06.08.2019, вона з ОСОБА_2 за договором купівлі продажу квартири придбали двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка була оформлена на ОСОБА_2 . Вказана квартира була придбаними ними в інтересах сім`ї під час шлюбу, є об`єктом права спільної сумісної власності, підлягає поділу між нею та відповідачем у рівних частинах. У зв`язку з цим, позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , якому надсилалась копія позовної заяви з додатками, відзив на позов не подав, надав до суду заяву в якій позовні вимоги ОСОБА_1 визнав у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини.

Відповідно до ст. 368 ЦК України,- спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Згідно ст. 60 СК України,- майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

Відповідно до ст. 61 СК України,- об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.09.2015 (а.с.9). Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 18.09.2020 шлюб між сторонами було розірвано.

З копії договору купівлі продажу квартири від 06.08.2019 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що квартира, загальною площею 46,85 кв.м, житловою площею 32,6 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві власності ОСОБА_2 (а.с.10-11, 12).

Згідно ст. 69 СК України, - дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Відповідно до ст. 70 СК України, - у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

За час шлюбу подружжя ОСОБА_3 придбало наступне майно: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, -сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності.

Жодних домовленостей між позивачем та відповідачем щодо розміру часток в спільному сумісному майні немає, шлюбний договір не укладався.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскільки квартира АДРЕСА_1 була придбана сторонами за час шлюбу, то за позивачем слід визнати право власності на 1/2 частину спірної квартири.

На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 1405,50 грн. судових витрат, понесених ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовом про визнання права власності на 1/2 частину квартири набуту під час шлюбу.

Керуючись ст. ст. 60, 61, 69 - 71 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд ,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину квартири набуту під час шлюбу задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1405 грн. 50 коп. понесених судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення 26.11.2020.

Суддя В.Б. Князєв