Справа № 219/4848/20
Провадження № 2-к/219/5/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

судді Лапченко О.М.,

за участі секретаря Єлісеєвої С.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бахмут Донецької області клопотання інспекції Міністерства по податкам та зборам Республіки Білорусь по місту Новополоцьку про визнання та виконання на території України рішення суду Россонського району Вітебської області Республіки Білорусь від 24 червня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в частині стягнення з ОСОБА_2 державного мита, надіслане на розгляд Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції Донецькій області, -

встановив:

До Артемівського міськрайнного суду Донецької області надійшло клопотання інспекції Міністерства по податкам та зборам Республіки Білорусь по місту Новополоцьку про визнання та виконання на території України рішення суду Россонського району Вітебської області Республіки Білорусь від 24 червня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в частині стягнення з ОСОБА_2 державного мита в сумі 171 білоруський рубль 40 копійок.

Розгляд клопотання призначено з дотриманням норм розділу ІХ ЦПК України.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11.08.2020 року боржника ОСОБА_2 повідомлено про надходження вказаного клопотання та надано місячний строк для подачі можливих заперечень, що узгоджується з ч.1 ст.467 ЦПК України.

Згідно з виконавчим листом ОСОБА_2 мешкає у м. Єнакієве Донецької області, що віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 № 1085-р., при цьому, з 27 листопада 2014 року припинено приймання поштових відправлень на/з територію(ї) Донецької та Луганської областей до/з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, у т.ч. до/з м. Єнакієве (згідно з інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті УДППЗ Укрпошта).

Згідно з ч.11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Інформацію для боржника, місцем проживання якого є тимчасово непідконтрольна територія Донецької області - АДРЕСА_1 - розміщено на сторінці суду офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (здійснити повідомлення поштою за місцезнаходженням, шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв`язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення неможливо). Повідомлення учасника процесу про судовий розгляд у наведений спосіб слід вважати належним в контексті статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» та ч.11 ст.128 ЦПК України.

У відповідності до ч.5 ст.467 ЦПК України неявка не є перешкодою для розгляду клопотання.

Суд, розглянувши клопотання, надавши оцінку матеріалам справи, приходить до наступних висновків.

Правове регулювання порядку розгляду зазначеного клопотання здійснюється нормами Європейської конвенції про визнання та приведення до виконання рішень іноземних арбітражів від 10 червня 1958 року, багатосторонньої угоди «Про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності» ратифікованою 19 грудня 1992 року та підписаною Україною 20 березня 1992 року, Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах»,ратифікованої 10 листопада 1994 року та підписаної Україною 22 січня 1995 року, а також нормативно-правовими актами України.

Відповідно до ст.53 Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах», клопотання про вирішення примусового виконання рішення подається в компетентний суд сторони, що домовляється, де рішення підлягає виконанню. Воно може бути подано до суду, який виніс рішення по справі у першій інстанції. Цей суд направляє клопотання суду, компетентному винести рішення по клопотанню.

Також, згідно з п.5.1 Розділу «Питання визнання і виконання іноземних судових рішень в Україні» Наказу Міністерства юстиції України від 27 червня 2008 року №1092/5/54 «Про затвердження Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень» (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 липня 2008 року за №573/15264), рішення іноземного суду визнається та виконується в Україні, якщо його визнання та виконання передбачено міжнародним договором України або за принципом взаємності у відносинах з іноземною державною, рішення суду якої має виконуватися в Україні.

Згідно з п.5.2. даної Інструкції, Клопотання заінтересованої особи про визнання і виконання рішення іноземного суду чи іншого компетентного органу (іноземне клопотання) подається безпосередньо до суду України з урахуванням пункту 5.3 цієї Інструкції. Іноземне клопотання, якщо це передбачено міжнародним договором України, може бути подано до іноземного суду, який розглянув справу і ухвалив рішення у першій інстанції і який надсилає іноземне клопотання на розгляд компетентного суду України через Мін`юст.

Відповідно до п. 5.3. Інструкції, іноземне клопотання розглядається судом України за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження не відоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом України за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Згідно з п. 5.4. Інструкції, Мін`юст, отримавши іноземне клопотання відповідно до абзацу другого пункту 5.2, перевіряє наявність та чинність міжнародного договору України у відносинах із запитуючою державою, а також наявність документів, необхідних відповідно до міжнародного договору для визнання та виконання рішення іноземного суду в Україні.

Якщо клопотання відповідає міжнародному договору України, Мін`юст через головне територіальне управління юстиції направляє іноземне клопотання до суду України за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника чи його майна.

Відповідно до п.5.5. Інструкції, розгляд іноземного клопотання здійснюється згідно з Цивільним процесуальним кодексом України, а стосовно рішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу із Законом України "Про міжнародний комерційний арбітраж". У разі, якщо міжнародний договір містить інші норми, застосовуються положення міжнародного договору.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 24 грудня 1999 року № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», виклик у судове засідання може підтверджуватись оригіналом або засвідченою копією документа, за допомогою якого мав здійснюватися виклик згідно з міжнародним договором або законодавством держави, де розглядалася справа.

У відповідності до п.12 Постанови ВСУ клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Пунктом 10 вищевказаної Постанови Верховного Суду України визначено, що під визначеним міжнародними договорами України судовим порядком розгляду клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) розуміється порядок провадження в цивільних справах, встановлений ЦПК. Тому при розгляді зазначених клопотань повинні застосовуватися відповідні інститути ЦПК, які згідно із засадами цивільного судочинства забезпечили б права стягувача та боржника, об`єктивне, правильне і своєчасне вирішення питання.

Процесуальні правовідносини, які спрямовані на визнання та виконання рішень іноземних суддів в Україні врегулюванні у розділі ІХ чинного Цивільно-процесуального кодексу України.

Рішенням суду Россонського району Вітебської області Республіки Білорусь від 24 червня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 33 % заробітку чи іншого доходу щомісячно, але не менше 75 % прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з 29.10.2018 року до повноліття дітей, а також стягнуто державне мито на користь держави в розмірі 171 білоруський рубль 40 копійок (а.с.7-8).

Довідкою суду Россонського району Вітебської області Республіки Білорусь підтверджено, що вказане рішення суду не оскаржене, набрало законної сили 13.07.2019 року та підлягає виконанню.

Згідно довідки суду Россонського району Вітебської області Республіки Білорусь ОСОБА_2 відповідно до норм Цивільного процесуального кодексу Республіки Білорусь був своєчасно і в належній формі сповіщений про час і місце розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, рішення щодо якого винесено судом Россонського району Вітебської області Республіки Білорусь 24 червня 2019 року (а.с.6).

Рішення суду Россонського району Вітебської області Республіки Білорусь від 24 червня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_2 в доход держави державного мита в сумі 171 (сто сімдесят одна) білоруський рубль 40 (сорок) білоруських копійок на території Республіки Білорусь не виконувалося (а.с.6).

29.07.2019 року був виданий виконавчий лист щодо стягнення державного мита (а.с.3).

Клопотання подано через Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції в Донецькій області, що відповідає порядку, встановленому частиною 1 статті 53 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та ч.2 ст.465 ЦПК України.

Таким чином, строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні та порядок подання такого клопотання дотримані.

Підстав для відмови в задоволенні клопотань про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, передбачені ст. 468 ЦПК України, не встановлено.

Згідно зі ст.462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Згідно ст.54 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, укладеної державами - членами Співдружності Незалежних Держав у м. Мінську від 22.01.1993 року (ратифікованої Верховною Радою України) клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані.

Відповідно до ст.81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Враховуючи вищевказане, суд приходить до переконання, що є всі підстави для визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Россонського району Вітебської області Республіки Білорусь від 24 червня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в частині стягнення з ОСОБА_2 державного мита в сумі 171 білоруський рубль 40 копійок.

Згідно ч.8 ст.467 ЦПК України якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Так, рішенням суду Россонського району Вітебської області Республіки Білорусь від 24 червня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 стягнуто судовий збір в дохід держави у розмірі 171 білоруський рубль 40 копійок. Національним банком України станом на 30.11.2020 року встановлено офіційний курс гривні до білоруського рубля 11,023 гр. за 1 білоруський рубль. Отже, при виконання вказаного рішення на території України підлягає стягненню з державне мито - 171 руб. 40 коп., що в гривневому еквіваленті становить 1 889 гр. 34 коп.

Згідно ч.1 ст.470 ЦПК України на підставі рішення іноземного суду та ухвали про надання дозволу на його примусове виконання, що набрала законної сили, суд видає виконавчий лист, який пред`являється для виконання в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.ст. 462-468, 471-473 ЦПК України, статтею 53 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, суд, -

у х в а л и в:

клопотання інспекції Міністерства по податкам та зборам Республіки Білорусь по місту Новополоцьку про визнання та виконання на території України рішення суду Россонського району Вітебської області Республіки Білорусь від 24 червня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в частині стягнення з ОСОБА_2 державного мита задовольнити.

Надати дозвіл на примусове виконання рішення суду Россонського району Вітебської області Республіки Білорусь від 24 червня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в частині стягнення з ОСОБА_2 державного мита в розмірі 171 білоруський рубль 40 копійок.

Відповідно до ч.8 ст.467 ЦПК України визначити суму державного мита в національній валюті за курсом Національного банку України у розмірі 1 889 гр. 34 коп. Отримувач: Головне управління Міністерства фінансів Республіки Білорусь по Вітебській області № BY32АКВВ, м. Мінськ ВАТ «АСБ Білорусьбанк» УНП 300594330, призначення платежу 03002, БИК АКВВВ Y2Х.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.М. Лапченко