КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року м. Київ

Справа № 753/13082/15 Головуючий у суді першої інстанції: Шклянка М.П.

Апеляційне провадження №: 22-ц/824/813/2020 доповідач: Гаращенко Д.Р.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

Головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Борисової О.О.,Пікуль А.А.

при секретарі Гавриленко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю та поділ майна подружжя, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням.

Просила суд визнати за нею право користування квартирою АДРЕСА_1 , та зобов`язати відповідача усунути перешкоди у здійсненні права користування квартирою.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06 липня 2015 року провадження у справі було відкрито.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року було накладено арешт на спірну квартиру та заборону відповідачу відчужувати та вчиняти будь які дії щодо переєстрації права власності.

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 , про визнання майна особистою приватною власністю та поділ майна подружжя.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04 серпня 2015 року провадження у справі було відкрито.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року обидві справи було об`єднано в одне провадження.

15 січня 2016 року позивач подала заяву про зменшення позовних вимог про поділ майна подружжя.

15 вересня 2018 року позивач уточнила позовні вимоги та остаточно просила суд визнати 35/100 частки квартири АДРЕСА_1 особистою приватною власністю ОСОБА_2 ; визнати частку 65/100 квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя;

Поділити спільно нажите майно між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Виділити ОСОБА_1 в порядку поділу майна подружжя у приватну власність майно на загальну суму 973 784 грн., а саме:

Холодильник ELECTROLUX вартістю 19 176 грн;

Електровитяжку VENTO вартістю 6 095 грн;

Телевізор LG 55 вартістю 28 000 грн;

Пусодомийну машину BOSCH вартістю 14 362 грн;

Електричну плиту ELECTROLUX вартістю 7 486 грн;

Кондиціонер LG ART cool вартістю 12 765 грн;

Комплект фільтру води «Профі стандарт » вартістю 3 450 грн;

Мікрохвильову піч ELECTROLUX вартістю 13 725 грн;

Духову електричну шафу ELECTROLUX вартістю 9 625 грн;

Бойлер електричний GARANTERM вартістю 5 200 грн;

Дзеркало у ванній кімнаті овальне з орнаментом вартістю 2 500 грн;

Шафу-купе дзеркальну з орнаментом вартістю 27 500 грн;

Гардероб з полицями дзеркальний з фіанітом вартістю 23 100 грн;

Пральну машину ELECTROLUX вартістю 18 500 грн;

Зволожувач повітря ORION вартістю 2 600 грн;

Диван шкіряний розкладний білого кольору вартістю 26 000 грн;

Стіл для обідів дерев`яний розкладний білого кольору з 4-ма стільцями вартістю 26000 грн;

Кухню вбудовану білу з робочою поверхнею та полицею вартістю 92 000 грн;

Кухонну мийку вартістю 5 200 грн;

Спальний гарнітур білий з фарбованого дуба: двоспальне ліжко вартістю 26 000 грн; дві при ліжкові тумбочки вартістю 15 600 грн; косметичний стіл з овальним дзеркалом вартістю 14 300 грн; табуретку вартістю 1 300 грн; комод вартістю 18 200 грн;

Матрац спальний виробництва Італія вартістю 26 000 грн;

Картину пейзаж ліс з озером (художник В.Власенко) у золотистій рамі вартістю 5 200 грн;

Електричний пилосос ZELMER вартістю 4 700 грн;

Чотири полиці скляні з діодним підсвітленням вартістю 3 700 грн;

Два світильники балконні (бра) білого кольору вартістю 2 600 грн;

Біле покривало на ліжко та дві наволочки до нього вартістю 2 000 грн;

Ковдру синтепонову та дві подушки вартістю 4 000 грн;

Супутникову тарілку та тюнер вартістю 4 500 грн;

Супутникову тарілку та тюнер (НТВ +) вартістю 7 900 грн;

Стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Просила врахувати під час поділу спільного сумісного майна вартість легкового автомобіля марки TOYOTA CAMRY, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , бежевого кольору, номер кузова НОМЕР_2 в сумі 468 000 гривень, який було відчужено ОСОБА_1 без згоди ОСОБА_2 .

Виділити у приватну власність ОСОБА_2 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя наступне майно:

65/100 частки квартири АДРЕСА_1 вартістю 1 076 011 грн. 30 копійок та визнати за ОСОБА_2 право власності на 65/100 частки квартири АДРЕСА_1 ;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 51 113 грн 65 копійок грошової компенсації за різницю вартості спільного майна подружжя.

Визнати за ОСОБА_2 право на користування квартирою АДРЕСА_1 . Зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у здійснені нею права користування зазначеною квартирою.

Усунути перешкоди ОСОБА_2 у праві користування квартирою АДРЕСА_1 , зобов`язавши ОСОБА_1 передати ОСОБА_2 ключі від вхідних дверей квартири.

В обґрунтування позову позивач посилалась на те, що з 08 жовтня 2005 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 р.

Дітей від шлюбу в сторін не має.

З вересня 2014 року сторони припинили спільне проживання, ОСОБА_2 почала проживати окремо, спільного господарства з відповідачем не вела.

Відносини сторони відновили в червні 2015 року.

В подальшому сторони проживали спільно, вели спільне господарство, частково виконали зобов`язання по погашенню кредиту.

В липні 2015 року їх стосунки були припинені, оскільки ОСОБА_1 продовжував підтримувати стосунки з іншої жінкою.

Згоди на добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, сторонами не досягнуто.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 грудня 2017 року позов було задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , 23 січня 2018 року, подав апеляційну скаргу.

У скарзі, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволені позову ОСОБА_2 у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог посилався на те, що судом першої інстанції не було встановлено, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Судом першої інстанції не було надано жодної оцінки доказам внесення відповідачем грошових коштів у спірне майно, відповідно до яких кошти управителю фонду фінансування будівництвом вносились з метою отримання у власність спірної квартири, так і стосовно ремонтних робіт.

В обґрунтування свого рішення про визнання за позивачем права власності на 35/100 спірної квартири суд першої інстанції зазначив, що позивачем нібито було сплачено кошти в розмірі 114 660,00 грн за Договором про участь у фонді фінансування будівництва № КНТР-011638/кВ від 31 липня 2006 року, що становить 35% від вартості об`єкту інвестування, проте такий висновок не відповідає дійсності та суперечить доказам, які містяться в матеріалах справи.

Суд не прийняв до уваги, що на момент сплати цих коштів спірна квартира ще не існувала, у 2006 році відповідачем ОСОБА_1 за Договором участі у фінансуванні будівництва було придбано лише майнові права на майбутню квартиру.

Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

У порушення вимог ч. 4 ст. 334 ЦК України суд не надав належної правової оцінки тій обставині, що спірна квартира, як об`єкт майнового права, з`явилась тільки після її державно реєстрації, а саме в 2008 році, і її вартість як об`єкта нерухомого майна відрізняється від вартості майнових прав.

Судом не надано належної правової оцінки тій обставині, що грошові кошти за об`єкт інвестування в розмірі 114 660, 00 грн сплачувались ОСОБА_1 .

Ніяких доказів того, що власні кошти позивача в сумі 175 000 грн були направлені саме на оплату частини вартості майнових прав згідно Договору про участь у фонді фінансування будівництва № КНТР-011638/кв від 31 липня 2006 року до суду надано не було.

Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Суд першої інстанції припинив право власності ОСОБА_1 на квартиру без дослідження можливості дотримання умов, передбачених ст. 365 ЦК України.

Частка в спільному майні подружжя, що була виділена відповідачу речами домашнього вжитку - виділена за завищеними цінами, які не відповідають дійсності та не підтверджуються жодним доказом, судом не було враховано, що більшість з предметів домашнього вжитку, що виділені судом відповідачу в рахунок вартості спірної квартири, є елементами вбудованих меблів або елементів інтер`єру, та не можуть використовуватись окремо від квартири, де вони змонтовані.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Суд першої інстанції безпідставно зменшив розмір компенсації вартості частки квартири на вартість автомобіля TOYOTA CAMRY, державний номер НОМЕР_1 , оскільки 03 квітня 2015 року, в період шлюбу, зазначений автомобіль було реалізовано третій стороні - ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , яке міститься в матеріалах справи.

У судове засідання апелянт та його представник не з'явились, повідомлялись належним чином про дату, час і місце розгляду справи за адресами, які були зазначені особисто апелянтом в апеляційній скарзі, та за номерами телефонів, які є в справі, причини неявки суду не повідомили.

На телефоні дзвінки секретаря судового засідання, за номерами телефонів, наявними в матеріалах справи, ОСОБА_1 не відповідав.

Треті особи в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням неналежної поведінки апелянта, навмисного не отримання повісток та ігнорування викликів до суду колегія суддів ухвалила слухати справу у його відсутності.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник проти апеляційної скарги заперечували, просили її відхилити, рішення суд першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та її адвоката, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 08 жовтня 2005 року, який було розірвано рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 року.

Дітей у сторін від шлюбу не має.

Встановлено, що під час шлюбу подружжя придбали наступне майно:

Квартиру АДРЕСА_1 ; Автомобіль TOYOTA CAMRY, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , бежевого кольору, номер кузова НОМЕР_4 ;

Майно домашнього вжитку:

Холодильник ELECTROLUX; Електровитяжка VENTO; Телевізор LG 55; Посудомийна машина BOSCH; Електрична плита ELECTROLUX; Кондиціонер LG ART cool; Комплект фільтру води « Профі стандарт »; Мікрохвильова піч ELECTROLUX; Духова електрична шафа ELECTROLUX; Бойлер електричний GARANTERM; Дзеркало в ванній кімнаті овальне з орнаментом; Шафа - купе дзеркальна з орнаментом; Гардероб з полицями дзеркальний з фіанітом; Пральна машина ELECTROLUX; Зволожувач повітря ORION; Диван шкіряний розкладний білого кольору; Стіл для обідів дерев`яний розкладний білого кольору з 4-ма стільцями; Кухня вбудована біла з робочою поверхнею та полицею; Кухонна мийка вартістю; Спальний гарнітур білий з фарбованого дуба : двоспальне ліжко вартістю; дві при ліжкові тумбочки вартістю; косметичний стіл з овальним дзеркалом; табуретка; комод; Матрац спальний виробництва Італія; Картина - пейзаж ліс з озером (художник В.Власенко) у золотистій рамі; Електричний пилосос ZELMER вартістю; Чотири полиці скляні з діод ним підсвітленням; Два світильники балконні ( бра ) білого кольору; Біле покривало на ліжко та дві наволочки до нього; Ковдра синтепонова та дві подушки; Супутникова тарілка та тюнер; Супутникова тарілка та тюнер ( НТВ + ); Дві штори із гардинами та тюлем вартістю.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції прийшов до висновку про виділення майна домашнього вжитку відповідачу, оскільки він більше двох років одноособово користувався даним майном, перешкоджаючи позивачу користуватися як спірною квартирою, так і спірним рухомим майном. Також суд першої інстанції в описової частині рішення зазначив, що при поділі майна подружжя він враховує вартість легкового автомобіля марки TOYOTA CAMRY, 2006 року випуску, відчуження якого було здійснено відповідачем без згоди другого подружжя ОСОБА_2 .

У результаті ухваленого рішення позивачу було виділено фактично всю спірну квартиру, а відповідачу майно домашнього вжитку.

Стягнуто з позивача на користь відповідача компенсацію різниці вартості майна.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що сторонами під час шлюбу на підставі Договору про участь у фонді фінансування будівництва №КНТР-011638/кв від 31 липня 2006 року, укладеному з ОСОБА_1 , була придбана квартира АДРЕСА_1 .

Квартира була зареєстрована в КП Київське МБТІ 10 квітня 2008 р. за реєстровим номером 45425 на ім`я відповідача на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 03 квітня 2008 р.

При укладенні Договору про участь у фонді фінансування будівництва позивач ОСОБА_2 надавала свою письмову згоду на укладення договору її чоловіком ОСОБА_1 (том 1 а.с. 7, 37-42).

Матеріалами справи встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 на рахунок ККУП «ФК «Житлоінвест» було перераховано наступні грошові кошти : 01 серпня 2006 року 100 800 грн., 04 вересня 2006 р. 13 860 грн. ( том 1 а.с. 15 - 16 ).

20 вересня 2006 року між ОСОБА_1 та АКБ «Укрсоцбанк» було укладено Договір кредиту №42.06-07/388 на суму 41 000 доларів США для фінансування будівництва вищевказаного нерухомого майна.

Поручителем по зобов'язанням по кредитному договору згідно з Договором поруки № 02-10/2538 від 18 вересня 2006 року виступила позивач ОСОБА_2 , яка надала згоду на отримання даного кредиту ОСОБА_1 як його дружина.

Суд першої інстанції зазначив, що на момент розгляду справи в суді першої інстанції непогашена заборгованість за вищевказаним кредитним договором становить 4 672 долари США 98 центів ( том 1 а.с. 220 ).

Позовних вимог щодо врахування кредитної заборгованості при поділі майна подружжя сторони не заявляли.

Судом першої інстанції встановлено, що меморіальним ордером № 10-008 від 21 вересня 2006 року ПАТ «Укрсоцбанк» було перераховано гроші в сумі 213 000 грн. з кредитних коштів на компанію забудовника - ККУП «Фінансова компанія «Житло - інвест» 213 000.00 гривень (том 1 а.с. 17 ).

Всього за спірну квартиру АДРЕСА_1 , протягом серпня - вересня 2006 року сторонами було сплачено 327 660 грн.

Суд першої інстанції встановив, що позивач ОСОБА_2 за Договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладеному 24 червня 2006 р. отримала 175 000 гривень, як вартість 1/2 частини квартири, що належала ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації комунального житлового фонду Дарницької райдержадміністрації м. Києва від 11 серпня 2000 р. та Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Сьомою Київською державною нотаріальною конторою від 03 червня 2006 року ( том 1 а.с. 12-14, 43, 50 ).

Суд першої інстанції встановив, та колегія суддів погоджується з цим висновком, що отримані ОСОБА_2 гроші від продажу її частини квартири відповідно до ст. 57 Сімейного кодексу України є її особистим майном.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до умов Договору про участь у фонді фінансування будівництва №КНТР-011638/кв від 31 липня 2006 року було сплачено 100 800 грн (01 серпня 2006 року) та 13 860 грн (04 вересня 2006 року).

Загалом 114 660 грн. (том 1 а.с. 15 - 16).

Доказів щодо іншого походження зазначених коштів, крім отриманих ОСОБА_2 за Договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 24 червня 2006 р. матеріали справи не містять.

Відповідач не надав суду першої інстанції будь-яких доказів на спростування доводів позивача про те, що частина коштів в сумі 114 660 грн була витрачена саме з особистих коштів позивача на інвестування за Договором про участь у фонді фінансування будівництва № КНТР-011638/кв від 31 липня 2006 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на придбання спірної квартири були використанні особисті кошти ОСОБА_2 в сумі 114 660 грн., що складає 35,00 % від вартості спірної квартири в сумі 327 660 грн., яка була сплачена ОСОБА_1 за Договором про участь у фонді фінансування будівництва №КНТР-011638/кв від 31 липня 2006 року.

Відповідно до ст. 57 Сімейного Кодексу України колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання за нею права власності на 35/100 квартири АДРЕСА_1 суд першої інстанції задовольнив вірно.

Також суд першої інстанції встановив, що 65/100 спірної квартири є спільною власністю подружжя.

Однак рішення суду першої інстанції про виділ спірної квартири повністю у власність позивача колегія суддів вважає безпідставним та помилковим.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України зазначена частина квартири підлягає поділу між подружжям.

При визначенні вартості спірної квартири колегія суддів вважає, що при поділі нерухомого майна належить застосовувати вартість, визначену експертним висновком експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами судової оціночно-будівельної експертизи від 28 травня 2019 року, призначену на підставі ухвали Апеляційного суду м. Києва від 04 червня 2018 року про визначення ринкової вартості квартири АДРЕСА_1 із застосуванням порівняльного методичного підходу. Згідно з експертним висновком ринкова вартість спірної квартири становить 1 636 923 грн.

Вартість 65/100 частин спірної квартири становить1 064 000 грн.

Колегія суддів приймає до уваги висновок судового експерта державної експертної установи, який був попереджений про кримінальну відповідальність, оскільки експертиза призначена судом за ініціативою сторін по справі.

Будь-яких заперечень з приводу неправильності проведеного експертного висновку з боку сторін не надходило.

Судом першої інстанції також встановлено, що під час шлюбу подружжям було придбано 07 серпня 2012 року легковий автомобіль марки TOYOTA CAMRY, 2006 року випуску, бежевого кольору, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 (том 1 а.с. 8).

Згідно з письмовою довідкою з органів поліції від 08 квітня 2016 року судом першої інстанції встановлено, що спірний автомобіль був проданий відповідачем ОСОБА_4 за Довідкою-рахунком ААЕ 085144 від 03 квітня 2015 р., що була видана ТОВ «Авто-Пауер» (том 2 а.с. 106, 153), його матері ОСОБА_3 - третій особі по справі.

Згідно з довідкою поліції на момент розгляду справи в суді першої інстанції спірний легковий автомобіль марки TOYOTA CAMRY, 2006 року випуску, бежевого кольору, номер кузова НОМЕР_4 перебуває у ОСОБА_3 (том 2. а.с. 245 ).

Судом першої інстанції встановлено, що спірний автомобіль було продано відповідачем до ухвалення рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 р. про розірвання шлюбу, без згоди позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не мав права без письмової згоди своєї дружини здійснювати продаж спірного автомобіля.

Згідно з висновком експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 12 травня 2020 року № 2605/ 20-54 ринкова вартість автомобіля TOYOTA CAMRY, 2006 року випуску, станом 03 квітня 2015 року складала 344 406,85 грн.

Колегія суддів вважає, що при поділі майна сума вартості проданого автомобіля має бути врахована.

Доводи апелянта про те, що при вирішенні спору необхідно враховувати вартість автомобіля, яка була встановлена на момент його продажу, та те, що кошти від продажу були використані в інтересах сім'ї, колегія судді не приймає за відсутністю доказів.

Матеріалами справи встановлено, що сторони не заперечують наявність у спільній сумісній власності подружжя зазначеного в позові майна домашнього вжитку, яке знаходиться в спірній квартирі АДРЕСА_1 , а тому зазначене відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

При визначенні вартості майна домашнього вжитку колегія суддів керується консультаційним висновком щодо ринкової оцінки вартості об`єктів рухомого майна від 07 листопада 2016 р., виготовленим ТОВ «Оціночна консалтингова компанія», який був виконаний спеціалістом, що має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, видане Фондом державного майна України, та зареєстрований в Державному реєстрі оцінювачів (том 3 а.с. 65-86 ).

Призначена судом експертиза не була проведена, оскільки експерт не мав допуску для проведення зазначеної експертизи та надав суду повідомлення про неможливість проведення комплексної товарознавчої та мізцевознавчої експертизи.

Також колегія вважає, що майно домашнього вжитку належить поділити наступним шляхом.

У порядку поділу спільного сумісного майна виділити ОСОБА_2 наступне майно :

Холодильник ELECTROLUX вартістю 15 660 грн.

Електровитяжки VENTO вартістю 2 521 грн.

Посудомийна машина BOSCH вартістю 8 086 грн.

Електроплита ELECTROLUX вартістю 6 260 грн.

Духова електрична шафа ELECTROLUX вартістю 7 999 грн.

Гардероб з полицями дзеркальними з фіанітом вартістю 5 913 грн.

Пральна машина ELECTROLUX вартістю 11 302 грн.

Кухня вбудована біла з робочою поверхнею та полицею вартістю 19 087 грн.

Кухонна мийка вартістю 1 435 грн.

Спальний гарнітур білий з фарбованого дуба : двоспальне ліжко вартістю; дві при ліжкові тумбочки вартістю ; косметичний стіл з овальним дзеркалом вартістю ; табуретка вартістю; комод загальною вартістю 43 595 грн.

У порядку поділу спільного сумісного майна виділити ОСОБА_1 наступне майно :

Телевізор LG 55 вартістю 23 477 грн.

Шафа купе дзеркальна з орнаментом 3 543 грн.

Зволожувач повітря ORION вартістю 1155 грн.

Диван шкіряний розкладний білого кольору 18 393 грн.

Стіл для обідів дерев'яний розкладний білого кольору з 4 стільцями вартістю 3 913 грн.

Матрац спальний виробництва Італія вартістю 11 400 грн.

Картина пейзаж ліс з озером (художник В.Власенко) у золотистій рамі вартістю 5 200 грн.

Електричний пилосос ZELMER вартістю 4000 грн.

Два світильника балконі вартістю 1 301 грн.

Чотири полиці скляні з дійодним підсвітленням вартістю 1037 грн.

З урахуванням викладеного колегія суддів прийшли до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Оскільки обидві сторони здійснювали певні судові витрати під час судового розгляду колегія суддів покладає їх на сторони.

Вважає, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 грудня 2017 року в частині вирішення позовних вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 376, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 грудня 2017 року в частині вирішення позовних вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наступне майно :

65/100 частин квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 54.4 кв. м. житловою площею 17.1 кв. м. вартістю 1 064 000 грн.

Холодильник ELECTROLUX вартістю 15 660 грн.

Електровитяжка VENTO вартістю 2 521 грн.

Телевізор LG 55 вартістю 23 477 грн.

Пусодомийна машина BOSCH вартістю 8 086 грн.

Електрична плита ELECTROLUX вартістю 6 260 грн.

Кондиціонер LG ART cool вартістю 9 261 грн.

Комплект фільтру води « Профістандарт » вартістю 1 147 грн.

Мікрохвильова піч ELECTROLUX вартістю 13 812 грн.

Духова електрична шафа ELECTROLUX вартістю 7 999 грн.

Бойлер електричний GARANTERM вартістю 3 635 грн.

Дзеркало в ванній кімнаті овальне з орнаментом вартістю 1 887 грн.

Шафа - купе дзеркальна з орнаментом вартістю 3 543 грн.

Гардероб з полицями дзеркальний з фіанітом вартістю 5 913 грн.

Пральна машина ELECTROLUX вартістю 11 302 грн.

Зволожувач повітря ORION вартістю 1 155 грн.

Диван шкіряний розкладний білого кольору вартістю 18 393 грн.

Стіл для обідів дерев`яний розкладний білого кольору з 4-ма стільцями вартістю 3913 грн.

Кухня вбудована біла з робочою поверхнею та полицею вартістю 19 087 грн.

Кухонна мийка вартістю 1 435 грн.

Спальний гарнітур білий з фарбованого дуба: двоспальне ліжко; дві при ліжкові тумбочки; косметичний стіл з овальним дзеркалом вартістю; табуретка; комод загальною вартістю 43 596 грн.

Матрац спальний виробництва Італія вартістю 11 400 грн.

Картина (художник пейзаж ліс з озером (художник В.Власенко) у золотистій рамі вартістю 5 200 грн.

Електричний пилосос ZELMER вартістю 4 000 грн.

Чотири полиці скляні з діод ним підсвітленням вартістю 1 037 грн.

Два світильники балконні (бра) білого кольору вартістю 1 301 грн.

Біле покривало на ліжко та дві наволочки до нього вартістю 832 грн.

Ковдра синтепонова та дві подушки вартістю 2 608 грн.

Супутникова тарілка та тюнер вартістю 1 565 грн.

Супутникова тарілка та тюнер (НТВ + ) вартістю 1 565 грн.

Дві штори із гардинами та тюлем вартістю 14 000 грн.

Грошові кошти вартості автомобіля Toyota Camry 2006 р. випуску у сумі 344 406,85 грн.

Загальною вартістю 1 652 883, 85 (один мільйон шістдесят п`ять дві тисячі вісімсот вісімдесят три гривні 85 копійок.

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати особистою приватною власністю ОСОБА_2 наступне майно :

65/200 частин квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 54.4 кв.м. житловою площею 17.1 кв. м. вартістю 532 000 (п`ятсот тридцять дві тисячі) гривень.

Холодильник ELECTROLUX вартістю 15 660 грн.

Електровитяжки VENTO вартістю 2 521 грн.

Посудомийна машина BOSCH вартістю 8 086 грн.

Електроплита ELECTROLUX вартістю 6 260 грн.

Духова електрична шафа ELECTROLUX вартістю 7 999 грн.

Гардероб з полицями дзеркальними з фіанітом вартістю 5 913 грн.

Пральна машина ELECTROLUX вартістю 11 302 грн.

Кухня вбудована біла з робочою поверхнею та полицею вартістю 19 087 грн.

Кухонна мийка вартістю 1 435 грн.

Спальний гарнітур білий з фарбованого дуба : двоспальне ліжко вартістю; дві при ліжкові тумбочки вартістю ; косметичний стіл з овальним дзеркалом вартістю; табуретка вартістю; комод загальною вартістю 43 595 грн.

Загальною вартістю 653 859 (шістсот п`ятдесят три тисячі вісімсот п`ятдесят дев`ять) гривень.

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 наступне майно: 65/200 частин квартири АДРЕСА_1 . загальною площею 54,4 кв.м., житловою площею 17.1 кв.м. 532 000 (п`ятсот тридцять дві тисячі) гривень.

Телевізор LG 55 вартістю 23 477 грн.

Шафа купе дзеркальна з орнаментом 3 543 грн.

Зволожувач повітря ORION вартістю 1155 грн.

Диван шкіряний розкладний білого кольору 18 393 грн.

Стіл для обідів дерев`яний розкладний білого кольору з 4 стільцями вартістю 3 913 грн.

Матрац спальний виробництва Італія вартістю 11 400 грн.

Картина вартістю 5200 грн.

Електричний пилосос ZELMER вартістю 4000 грн.

Два світильника балконі вартістю 1 301 грн.

Чотири полиці скляні з дійодним підсвітленням вартістю 1037 грн.

Грошові кошти у розмірі вартості автомобіля Toyota Camry 2006 р. випуску 344 406.85 грн.

Загальною вартістю 999 024,85 (дев`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч двадцять чотири) гривень 85 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) компенсацію вартості частки у спільному майні у розмірі 172582 (сто сімдесят дві тисячі ) гривень 93 копійки.

В частині вирішення позовних вимог про визнання майна особистою власністю та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду з підстав визначених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 26.11.2020 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді О.В. Борисова

А.А. Пікуль