Справа № 496/4917/20
Провадження № 2/496/2082/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Горяєв І.М., розглянувши заяву представника позивача адвоката Левіта В.С. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики грошей, -

В С Т А Н О В И В :

В проваджені Біляївського районного суду Одеської області знаходиться цивільна справа за вищезазначеним позовом.

24.11.2020 року разом з позовною заявою, представник позивача, надав заяву про забезпечення позову, в якій просив суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 25.11.2020 року, в задоволенні заяви представника позивача адвоката Левіта В.С. про забезпечення позову було відмовлено.

На адресу Біляївського районного суду Одеської області 27 листопада 2020 року від представника заявника повторно надійшла заява про забезпечення позову в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом: накладення арешту на квартиру під АДРЕСА_1 , яка в цілому складається із двох житлових кімнат, житловою площею 30, кв.м., загальною площею 55,4 кв.м., оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позову або взагалі зробити таке виконання неможливим.

Обґрунтовуючи вказану заяву про забезпечення позову, представник заявника посилається на те, що 13.11.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошей. Згідно умов пункту 1 вказаного договору Позикодавець передав, а Позичальник прийняв у приватну власність грошову суму в розмірі 580 000 (п`ятсот вісімдесят тисяч) гривень, що в еквіваленті, за домовленістю сторін, становить 20 000 (двадцять тисяч) доларів США (надалі за текстом Договору - позика). Згідно умов пункту 2 вказаного договору Позика передана Позикодавцем Позичальнику безпосередньо при підписанні Сторонами цього Договору готівкою. Згідно пункту 3 договору сторони домовилися, що Позичальник зобов`язаний повернути (погасити) суму грошових коштів, зазначену в п. 1 цього Договору, в повному обсязі до 19.11.2020 року включно, який може бути продовжений за взаємною згодою сторін. Всупереч викладеним умовам договору, відповідач вказану позику не повернув, чим порушив власні зобов`язання, що стало підставою для звернення з позовом до суду. Щодо зустрічного забезпечення, то представник позивача вважає, що з метою забезпечення можливого відшкодування збитків у випадку їх заподіяння відповідачам вжиттям заходів забезпечення позову, дотримуючись принципу співмірності, по справі необхідно застосувати зустрічне забезпечення, що буде сприяти реалізації такої основної засади цивільного судочинства, як пропорційність (статті 2, 11 ЦПК) та визначити розмір зустрічного забезпечення у розмірі 1000 грн.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

На підставі п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що предметом спору є стягнення боргу з відповідача на користь позивача, згідно договору позики грошей від 13.11.2020 року.

Згідно свідоцтва про право власності виданого 14 березня 2011 року виконавчим комітетом Хлібодарської селищної ради Біляївського району Одеської області відповідачу належить на праві власності квартира під АДРЕСА_1 , яка в цілому складається із двох житлових кімнат, житловою площею 30, кв.м., загальною площею 55,4 кв.м.

Вартість вказаної квартири складає 645257 грн., що підтверджується звітом №181020 про незалежну оцінку.

Судом перевірено аргументованість вимоги про забезпечення позову щодо застосовування заходів забезпечення позову, враховано те, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також судом враховано, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, враховуючи те, що позивачем надано відомості про належність нерухомого майна відповідачу, а також співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про обґрунтованість зазначеної заяви, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Що стосується заходів зустрічного забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Частиною 3 статті 154 ЦПК України передбачено вичерпний перелік випадків, коли суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, а саме, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Судом встановлено, що позивач має зареєстроване місце проживання, а саме АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою №В1-145601-ф/л від 11.09.2019 року про реєстрацію місця проживання/перебування фізичної особи на території м. Одеси. Тобто відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

Крім того, єдиним обмеженням для відповідача, яке може бути спричинене забезпеченням позову, є неможливість відчуження вказаної квартири, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав в даному випадку для зустрічного забезпечення.

Отже, суд прийшов до висновку про задоволення заяви представника заявника про забезпечення позову у вищевказаний спосіб, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 149, 151 154, 353 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача адвоката Левіта В.С. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики грошей задовольнити.

Накласти арешт на квартиру під АДРЕСА_1 , яка в цілому складається із двох житлових кімнат, житловою площею 30, кв.м., загальною площею 55,4 кв.м.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали надіслати зацікавленим особам для відома.

Строк пред`явлення ухвали до виконання згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Горяєв І.М.