ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1782/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №707/1589/20 Категорія: на ухвалу Тептюк Є. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Новікова О.М., Храпка В.Д., Бондаренка С.І.

за участю секретаря:Чуйко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Якименка Олега Володимировича на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 10 вересня 2020 року (повний текст виготовлено 11 вересня 2020 року) за заявою ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» про заміну стягувача в судовому наказі у справі № 2н-22/2010, стягував - ПАТ «Універсал Банк», боржник - ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал», діючи через представника за довіреністю Шевчук Н.М., звернулось до суду з заявою про заміну стягувача у судовому наказі від 23.06.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором № CL74028 від 06.08.2008.

Заява мотивована тим, що між ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги №UB-ОР/16-132 від 14.11.2016, за умовами якого ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 у кредитному договорі №CL74028 від 06.08.2008.

Посилаючись на те, що первісний кредитор вибув з виконавчого провадження, а ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» набуло прав нового кредитора, обґрунтовуючи заяву тим, що заміна сторони у зобов`язанні її правонаступником може бути проведена на будь-якій стадії судового процесу, заявник просив суд задовольнити його заяву та замінити сторону стягувача у судовому наказі у справі № 2н-22/2010 з ПАТ «Універсал Банк» на ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» за правом грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № CL74028 від 06.08.2008.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 10 вересня 2020 року заяву задоволено.

Суд мотивував своє рішення тим, що заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і за відсутності виконавчого провадження.

На вказану ухвалу представник ОСОБА_1 адвокат Якименко О.В. подав апеляційну скаргу, вважаючи, що ухвала постановлена з порушенням цивільно-процесуального закону, оскільки заява подана представником товариства, який не має статусу адвоката. Апелянт вважає, що у заявника відсутні повноваження на представництво інтересів у суді. Крім того, заявником пропущено встановлений строк для звернення із судовим наказом, що був виданий Черкаським районним судом Черкаської області 23 червня 2010 року.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу такими доводами, скаржник просить оскаржувану ухвалу скасувати.

У наданому відзиві на апеляційну скаргу представникТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» Шевчук Н.М. не погодився з доводами апеляційної скарги. Просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Розгляд справи провести без участі представника заявника.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги за таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи встановлено, що 23 червня 2010 року у справі №2н-22/10 Черкаським районним судом Черкаської області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 35788,95 грн. та судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 178,94 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 30 грн.

Судовий наказ не оскаржено, не скасовано, це рішення набрало законної сили та направлено 03.08.2010 на адресу стягувача ПАТ «Універсал Банк» (а.с. 34-37).

14.11.2016 між ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги №UB-ОР/16-132 від 14.11.2016, за умовами якого ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 у кредитному договорі №CL74028 від 06.08.2008.

За змістом статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

З аналізу положень статей 516, 517 ЦК України вбачається таке: заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом; ця заміна не впливає на обов`язок боржника погашати кредит взагалі, у тому числі первісному кредитору у випадку неповідомлення його про передачу права вимоги іншій особі.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Заміна сторони виконавчого провадження внаслідок відступлення права вимоги до боржників можлива як під час виконання судового рішення, так і поза межами виконавчого провадження.

З огляду на вищенаведені норми права колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги є правонаступництвом, і правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заява про заміну сторони у судовому наказі подана особою, яка не підтвердила свої повноваження на представництво юридичної особи, оскільки не є адвокатом.

Оцінюючи такі доводи скаржника, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 19, ч. 1 ст.160 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, судовий наказ видано про стягнення суми в розмірі 35788,95 грн. Заява про заміну кредитора від 29.07.2020 підписана представником ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» Шевчук Н.М., яка діяла на підставі довіреності від 27.05.2020, що була видана строком до 27.08.2020.

Відповідно до умов довіреності від 27.05.2020 ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» надало право ОСОБА_2 процесуальні права бути представником товариства у судах з метою стягнення заборгованості за кредитними договорами та іншими цивільно-правовими договорами, укладеними з боржниками (а.с. 48).

Вказана довіреність підписана директором ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» Усенко М.І., який діє на підставі статуту Товариства (а.с. 16).

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (частина перша статті 58 ЦПК України).

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника (частина третя статті 58 ЦПК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що в процесуальному законодавстві розмежовано такі категорії, як «самопредставництво» і «представництво». Тобто допускається можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи, як в порядку самопредставництва, так і іншими особами, як представниками юридичної особи. Для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної без додаткового уповноваження.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Подібні висновки зроблені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 9901/39/20 (провадження № 11-137заі20).

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Стаття 62 ЦПК України містить перелік документів, що підтверджують повноваження представників.

Відповідно до п.1 ч. 1, ч. 3 цієї статті, повноваження представника підтверджується довіреністю фізичної або юридичної особи.

Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто заформалізованого ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Так як, справа стосується стягнення суми в розмірі 35788,95 грн., у зв`язку з чим відповідно до статті 19 ЦПК України справа є малозначною, тому в силу ч. 2 ст. 60 ЦПК України для підтвердження повноважень на процесуальне представництво юридичної особи, зокрема при зверненні з заявою про заміну кредитора у зобов`язанні, достатнім є надання довіреності від імені керівника юридичної особи.

Крім того, частиною третьою статі 131-2 Конституції України у редакції Закону України від 02 червня 2016 року № 1401-VІІІ, який набув чинності 30 вересня 2016 року, та на яку посилається апелянт у скарзі, передбачено, що виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Підпунктом 11 пункту 16-1 Перехідних положень Конституції України у редакції Закону України від 02 червня 2016 року № 1401-VІІІ, встановлено, що 11) представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Враховуючи те, що провадження у вказаній справі розпочато у 2010 році, тобто до набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VІІІ, тому в даному випадку не діє правило про обов`язковість представництва інтересів осіб у суді виключно адвокатами.

З огляду на викладене, з метою уникнути надмірного формалізму при вирішені питання щодо прийняття заяви, колегія суддів дійшла висновку про те, що заява про заміну стягувача у судовому наказі у даній справі підписано особою, уповноваженою відповідно до норм цивільно-процесуального законодавства представляти інтереси ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал».

Посилання апелянта на пропущений заявником строк на звернення із судовим наказом необґрунтовані і спростовуються матеріалами справи.

Інших підстав для скасування оскаржуваної ухвали апеляційна скарга не містить, тому у її задоволенні належить відмовити.

Судові витрати залишаються за скаржником.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Якименка Олега Володимировича залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 10 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30 листопада 2020 року.

Судді