Провадження № 2-др/161/35/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання - Борсук К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Луцьку цивільну справу №161/19713/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «ГЦНТП-плюс», фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Луцька міська рада, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «ГЦНТП-плюс», фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Луцька міська рада, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, відмовлено.

До постановлення рішення суду представник відповідач зробив письмову заяву про надання доказів про понесені судові витрати в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України (а.с.17 зворот).

20 жовтня 2020 року на адресу суду надійшла заява відповідача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі стосовно розподілу понесених ним судових витрат на правничу допомогу адвоката.

Оскільки ця заява подана у п`ятиденний строк, який визначений у ст.8 ст.141 ЦПК України, вона прийнята до розгляду судом.

Позивач у судове засідання для розгляду питання про постановлення додаткового рішення суду не з`явився. У заяві від 13 листопада 2020 року навів свою заперечення на заяву, які полягають у тому, що копії наданих відповідачем документів про понесені судові витрати на правничу допомогу адвоката не завірені належним чином. Також у договорі про правову допомогу не зазначено його ціни, а у його предметі не вказано про складання відзиву на позов та участі у судових засіданнях адвокатом.

Крім того, на думку позивача, відповідач всупереч приписам ч.8 ст.141 ЦПК України, до постановлення рішення у справі не зробив заяву про надання доказів понесених витрат після ухвалення рішення, а його заява, що міститься у відзиві, є неналежною, оскільки сам відзив подано на «зустрічну позовну заяву», яка в матеріалах справи відсутня.

Відповідачі та треті особи у судове засідання не прибули, своїх представників не направили.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що слід ухвали додаткове рішення суду, з наступних підстав.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вже зазначав суд, докази на підтвердження розміру витрат на правову допомогу адвоката були подані відповідачем в межах п`ятиденного строку, який визначений ч.8 ст.141 ЦПК України.

При цьому суд відхиляє доводи позивача про те, що відповідач не робив заяву в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України, оскільки така письмова заява відповідача наявна в матеріалах справи, а процесуальний документ, в якому вона міститься, правового значення не має (а..с. 17 зворот).

Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні позовних вимог було відмовлено, всі судові витрати відповідача ОСОБА_2 , слід покласти на позивача.

Визначаючи розмір таких витрат, суд враховує положення ч.4 ст.141 ЦПК України, які передбачають, що якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Як слідує з матеріалів справи, у першій заяві по суті спору - відзиві на позов, відповідач ОСОБА_2 в попередньому (орієнтовному) розрахунку вказав, що планує понести витрати у розмірі 2 400,00 грн. на правову допомогу адвоката та 15 грн. на витрати на відправку позивачу рекомендованим листом відзиву.

В заяві про ухвалення додаткового рішення суду відповідач ОСОБА_2 просить суд стягнути більшу суму судових витрат, а саме у розмірі 5 400,00 грн.

Будь-яких пояснень відповідача ОСОБА_2 що він не міг передбачити такі збільшені витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку, матеріали справи не містять. У зв`язку з вищенаведеним, суд відмовляє відповідачу ОСОБА_2 у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення та присуджує до стягнення лише 2 400,00 грн., як визначено у попередньому (орієнтовному) розрахунку.

Вказані витрати на професійну правничу допомогу підтверджується договором про надання правової (правничої допомоги), ордером, актом прийому-передачі наданих послуг, квитанцією до прибуткового касового ордеру (а.с.160-162).

Суд відхиляє доводи позивача, що договір про надання правової допомоги є неналежним, оскільки у ньому не зазначена його ціна, оскільки порядок оплати послуг адвоката був врегульований у розділі 5 договору, який передбачав обумовлення вартості послуг у відповідних актах прийому-передачі.

Також суд вважає помилковими доводи позивача про те, що за договором не було передбачено складання відзиву на позов, оскільки складання заяв по суті справи, яким, зокрема, є і відзив, є основною складовою надання професійної правничої допомоги адвокатом.

Керуючись ст.ст.141, 270ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 400,00 грн. (дві тисячі чотириста гривень).

Додаткове рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_2 виданий Луцьким МВС УМВС України у Волинській області 26.01.2000.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЦНТП-плюс», місце знаходження: 43000, м. Луцьк, вул. Ковельська, 9, .

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , місце знаходження: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Луцька міська рада, місце знаходження: 43025, Волинська область, м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 19, .

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк