Справа № 703/2005/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2020 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Кирилюк Н.А.,

з секретарем Римським Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 703/2005/20,

за участю

представника позивача адвоката Терещенка С.І.

та відповідача ОСОБА_1 ,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 .

Після його смерті відкрилась спадщина на домоволодіння АДРЕСА_1 , складське приміщення з прибудовою по АДРЕСА_2 в цьому ж селі та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9838 га, розташовану на території Великояблунівської сільської ради Смілянського району.

Позивач стверджує, що він є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після батька, спадщину прийняв шляхом звернення до нотаріуса із відповідною заявою. Також зазначив, що заяву про прийняття спадщини подав його рідний брат по матері ОСОБА_1 , який не є спадкоємцем після ОСОБА_3 .

Одержати свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_2 не може у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. У зв`язку з цим, постановою нотаріуса йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача щодо заявлених позовних вимог.

В судове засідання позивач не з`явився, його представник позов підтримав та просив його задоволити з наведених в ньому підстав.

Відповідач не заперечував проти задоволення позову та пояснив, що померлий доводився йому вітчимом. Він проживав з ним і матір`ю з 4-х років. Після того, як мати померла близько 10 років тому назад, почав проживати у власному будинку. Він дійсно подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини після ОСОБА_3 , оскільки йому пояснювали, що так потрібно робити після смерті батьків. В подальшому йому роз`яснили, що він не є кровним родичем померлого, а тому не може бути його спадкоємцем. В зв`язку з цим він не вчиняв будь-яких дій щодо оформлення права власності не спадщину та на неї не претендує.

Встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Велика Яблунівка Смілянського району Черкаської області помер ОСОБА_3 .

Як встановлено із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 померлий доводився позивачу батьком.

Відповідно до повідомлення КП «ЧООБТІ» від 13 травня 2020 року за ОСОБА_3 було зареєстроване право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 . В склад домоволодіння входить житловий будинок з прибудовою, сарай-літня кухня-гараж, погріб, вбиральня, огорожа, колодязь. Склад домоволодіння підтверджується також технічним паспортом на нього.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30 березня 2020 року померлому належала, також, земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9838 га в адмінмежах Великояблунівської сільської ради Смілянського району Черкаської області.

Відповідно до накладної № 47 від 24 травня 2006 року ОСОБА_3 було виділено склад для цементу за інвентарним номером № 176/00. Підставою цього зазначено протокол № 32 від 10 березня 2006 року.

Позивачем надано також виписку з протоколу загальних зборів членів співвласників майнових і земельних паїв реформованого КСП «Тясмин» від 08 листопада 2006 року, згідно з яким 08 листопада 2006 року на загальних зборах слухали заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про виділення в натурі майна, в тому числі складу цементу за інвентарним номером 176/00 та вирішили виділити згідно поданих заяв майно в натурі.

Наведеному складу було присвоєно поштову адресу АДРЕСА_3 , що підтверджується рішенням виконавчого комітету Березняківської сільської ради Смілянського району Черкаської області № 5 від 22 січня 2020 року.

З довідки Смілянського відділку КП «ЧООБТІ» від 26 лютого 2020 року встановлено, що право власності на вказаний склад не зареєстроване. Згідно довідки виконавчого комітету Березняківської сільської ради від 24 січня 2020 року ОСОБА_3 мав у користування одне складське приміщення для цементу та є його власником.

Постановою нотаріуса від 03 червня 2020 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок з підстав відсутності правовстановлюючих документів на це нерухоме майно. Крім того, в цій постанові зазначено, що крім ОСОБА_2 , який є спадкоємцем за законом, із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_1 , який не подав документи, що підтверджують родинний зв`язок із спадкодавцем або складений на його ім`я заповіт.

Норми права, які застосовує суд.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу ( ст. 1258 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України).

У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст. 1263 ЦК України).

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України).

У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. У п`яту чергу також право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї (ст. 1264 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Як встановлено ст. 1218, ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України вся спадщина вважається належною позивачу з часу смерті спадкодавця.

Позиція суду щодо заявлених вимог.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Предметом спору у справі за позовом ОСОБА_2 є визнання права власності на спадкове майно, що залишилось після батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом. А тому, належними відповідачами за його позовними вимогами повинні бути спадкоємці ОСОБА_3 за заповітом, за його наявності, або за законом, визначені у ст. 1261-1275 ЦК України, а у разі неприйняття ними спадщини - орган місцевого самоврядування.

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1 та зазначаючи його відповідачем по вказаній справі позивач виходив з того, що він подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, відтак претендує на спадкове майно.

Суд не погоджується з таким твердженням позивача, оскільки для визначення особи, яка має відповідати у справах про спадкування необхідна наявність двох факторів: особа повинна бути спадкоємцем, тобто особою визначеною у заповіті, а у разу його відсутності законом, а також, що ця особа прийняла спадщину шляхом звернення із відповідною заявою до нотаріуса або шляхом спільного проживання із спадкодавцем.

В позовній заяві позивач стверджує, що ОСОБА_1 не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 . В постанові нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії також зазначено, що ОСОБА_1 під час подачі заяви про прийняття спадщини не подав документи, що підтверджують родинний зв`язок із спадкодавцем або складений на його ім`я заповіт. З довідки виконкому Березняківської сільської ради № 161 від 19 лютого 2020 року встановлено, що на день смерті ОСОБА_3 так і по даний час в його домоволодінні інші особи не були зареєстровані та не проживали.

Суд зазначає, що всі ці докази були приєднані позивачем до позовної заяви, що вказує на його обізнаність під час звернення до суду з указаним позовом про відсутність інших спадкоємців ОСОБА_3 , які прийняли спадщину.

Ні позивачем в позовній заяві, ні його представником в ході розгляду справи не наведено підстав, які б указували на виникнення в ОСОБА_1 спадкових прав на спірне майно та наявність між сторонами спору про право. Представником, також, не вказано спадкоємцем якої черги є відповідач за відсутності заповіту, відповідно, не доведено, що він є учасником спірних правовідносин.

Під час проведення підготовчого засідання судом встановлювалася позиція представника позивача щодо учасників судового розгляду, в тому числі щодо належності відповідача з урахуванням того, що до закінчення підготовчого засіданні відповідач направив до суду заяву про те, що він не заперечує проти задоволення позову, оскільки в нього відсутній кровний зв`язок із померлим.

Однак, представник наполягав на тому, що саме ОСОБА_1 є належним відповідачем за даним позовом, з клопотанням про заміну відповідача чи залучення співвідповідача не звертався.

Під час розгляду справи зазначив, що ОСОБА_1 є належним відповідачем, оскільки може претендувати на спадкове майно як спадкоємець за заповітом, або ж як особа, яка проживала із спадкодавцем однією сім`єю. Однак, наведені обставини повністю спростовуються приєднаними позивачем до позовної заяви доказами та про які було відомо позивачу на час звернення до суду із наведеним позовом.

В постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року по справі № 641/2646/17 зазначено, що неприйняття спадщини або недоведення того, що особа є спадкоємцем за законом або за заповітом, позбавляє суд права робити висновок, що така особа є належним відповідачем у справі за позовом іншої особи, яка претендує на таку спадщину.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Суд також зазначає, що за клопотанням сторони позивача, не припиняючи розгляду справи, суд вправі замінити первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучити до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Однак, враховуючи категоричну позицію представника позивача з приводу вказаного питання, а також відсутність повноважень суду на самостійне залучення чи заміну відповідача, суд був позбавлений можливості вирішити це питання.

Враховуючи наведене, суд вважає, що в позові належить відмовити в зв`язку з пред`явленням позову до неналежного відповідача. На думку суду, в даному випадку відсутні інші, окрім ОСОБА_5 , спадкоємці після ОСОБА_3 , а тому належним відповідачем повинна бути відповідна територіальна громада в особі Березняківської сільської ради Смілянського району Черкаської області як органу місцевого самоврядування.

В пункті 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зазначено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача

Таким чином, суд не надає оцінку по суті заявлених вимог, оскільки вони заявлені до неналежного відповідача.

Керуючись ст. 5, 12, 13, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) про визнання права власності на спадкове майно відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30 листопада 2020 року.

Головуючий: Н. А. Кирилюк