УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-2100/09

Провадження № 6/638/205/20

26.11.2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Подус Г.С.

за участю секретаря Коваленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

встановив:

03.02.2020 року до Дзержинського районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_1 з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Заява обґрунтована тим, що 17.11.2009 року Дзержинським районним судом м. Харкова було винесено ухвалу, якою подання головного державного виконавця задоволено, а ОСОБА_1 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України. ОСОБА_1 зазначає, що всі виконавчі провадження відносно нього були завершені.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився.

Представник ТОВ «Вердикт капітал», в судове засідання не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили суд відмовити у задоволенні клопотання.

Суд, дослідивши матеріали заяви дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог статті 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Судом встановлено, що Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.11.2009 року, тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, до виконання ним своїх зобов`язань покладених на нього рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.08.2009 року та рішенням Подільського районного суду м. Києва від 03.11.2008 року.

З наданої ОСОБА_1 роздруківки вбачається, що не всі виконавчі провадження завершено.

Також жодних відомостей про виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.08.2009 року та рішення Подільського районного суду м. Києва від 03.11.2008 року, до суду не було надано.

Відповідно до статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно статті 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянин України має право виїхати з України, крім випадків передбачених цим законом, та в`їхати в Україну.

Положеннями статті 6 цього закону визначено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо: він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону; стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання; він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань; він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 , враховуючи встановлені судом зазначені факти, суд дійшов висновку, що підстав для задоволення заяви не вбачається.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 27.11.2020 року.

Головуючий: