Справа № 589/3098/18
Провадження № 2/589/73/20
12 листопада 2020 року
Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Євдокімової О.П.
при секретарі судового засідання Юрочко Л.М.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка справу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат, трьох процентів річних, нарахованих на суму боргу по невідшкодованій моральній та матеріальній шкоді заподіяній в результаті скоєння злочину,-
ОСОБА_1 діючи в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернулися до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат, трьох процентів річних, нарахованих на невідшкодовану моральну шкоду, матеріальну шкоду, заподіяну смертю внаслідок злочину та збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої втратою годувальника, у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати.
Свої вимоги мотивували тим, що рішенням Шосткинського міськрайонного суду та Апеляційного суду Сумської області, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачів стягнуто моральну та матеріальну шкоду, від сплати якої останній ухиляється і до цього часу не сплатив присуджені кошти, а тому посилаючись на положення статей 509, 625, 1208 ЦК України, просили постановити рішення суду, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні витрати на невідшкодовані кошти за заподіяння шкоди скоєним злочином, збільшити розмір відшкодування завданої злочином шкоди, у зв`язку з втратою годувальника, та 3 проценти річних на невідшкодовані кошти за заподіяння шкоди скоєним злочином.
Позовні вимоги позивачем декілька разів змінювались і остаточно позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 :
збільшити розмір відшкодування завданої злочином шкоди, у зв`язку з втратою годувальника за період з 30.01.2017р. по 31.12.2017р. у розмірі 780,85грн. та 01 січня 2020 року у розмірі 990,60 грн щомісяця.
В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, мотивуючи тими ж обставинами, викладеними ним у позові та у заявах про збільшення розміру позовних вимог
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи без її участі.
Відповідач, якого належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, заяв чи клопотання про відкладення розгляду справи не надав, про причини неявки не повідомив. Відзив на позовну заяву не надав. За таких обставин суд, зі згоди позивача, визнав можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи.
Суд, заслухавши думку позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.
З наявних у матеріалах справи судових рішень встановлено, що рішенням Шосткинського місьрайонного суду Сумської області від 25.08.2012 року, залишеним в цій частині без змін рішенням суду апеляційної інстанції, з ОСОБА_2 , як винуватого в доржньо-транспортній пригоді, крім іншого, стягнуто 100000 грн. в рахунок компенсації моральної шкоди неповнолітній ОСОБА_1 , а також шкоду, завдану малолітній ОСОБА_1 , яка перебувала на утриманні загиблої у ДТП матері, у зв`язку з втратою годувальника.
Судом також встановлено з облікової картки про зведене виконавче провадження № 34454292 /а.с. 8-9/, що на момент розгляду справи присуджені вказаним судовим рішенням кошти відповідачем позивачу ОСОБА_1 , не сплачені в результаті чого виникла заборгованість.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.
Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджує вказане вище судове рішення, яке в цій частині набрало законної сили, та порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача ОСОБА_1 , виникло право на застосування наслідків такого порушення, передбачених статтею 625 ЦК України.
Відповідач жодних заперечень з цього приводу до своїх заяв про перенесення розгляду справи не подав та зазначений розрахунок не спростував.
В свою чергу відповідач жодних заперечень з цього приводу до своїх заяв про перенесення розгляду справи не подав та зазначений розрахунок не спростував.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення.
Крім цього відповідно до положень ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).
Згідно з ч. 2 ст. 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду.
Таким чином збільшення розміру мінімальної заробітної плати є підставою для збільшення розміру щомісячних виплат у зв`язку з втратою годувальника.
Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10.07.2018р. у справі розмір щомісячної виплати у зв`язку з втратою годувальника, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 визначений в розмірі 671 грн. 23 коп., виходячи з мінімальної заробітної плати в розмірі 3723 грн.

Відповідно до студентського квитка позивач є студентом медичного факультету СумДУ, з терміном навчання до 30.06.2021р., що відповідачем не спростовувалося.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 01 січня на 2017 рік мінімальну заробітну плату у місячному розмірі встановлено в 3 200 грн.

Таким чином, коефіціент, на який має бути проіндексована сума 304 грн. 15 коп. становить відношення мінімальної заробітної плати станом на січень 2019 р. (на момент подання позовної заяви до суду) до мінімальної заробітної плати станом на травень 2018 р. Отже розмір щомісячного платежу по відшкодуванню шкоди завданою втратою годувальника становитиме 870,23грн .

При цьому позивач просить стягувати таку суму, починаючи з 01 січня 2019 року та з 1 січня 2020р., проте оскільки підставою для збільшення розміру відшкодування є не саме по собі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, а заява потерпілого про це, тому, на думку суду, ОСОБА_1 , має право на збільшення розміру щомісячних виплат у зв`язку з втратою годувальника з моменту звернення до суду - 3 січня 2019 року і до 31 грудня 2019 року включно та з 2 січня 2020 року і до 31 грудня 2020 року включно . При цьому, суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 07 травня 2018 року у справі № 476/72/17 щодо періоду, з якого має бути проведено збільшення розміру відшкодування шкоди у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», встановлено новий розмір мінімальної заробітної плати - 4 173грн на місяць, з якої визначається розмір відшкодування.

З огляду на положення ч. 2 ст. 1208 ЦК України, у зв`язку із збільшенням мінімальної заробітної плати до 4 173 грн., позивач має право з 01 січня 2019 року на розмір відшкодування шкоди до 870,23грн на утримання ОСОБА_1 щомісяця.

Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», встановлено новий розмір мінімальної заробітної плати - 4723 грн на місяць, з якої визначається розмір відшкодування.

З огляду на положення ч. 2 ст. 1208 ЦК України, у зв`язку із збільшенням мінімальної заробітної плати до 4723 грн., позивач має право з 01 січня 2020 року на розмір відшкодування шкоди до 990,60 на утримання ОСОБА_1 щомісяця.

Оскільки розмір відшкодування збільшено законом, а відшкодування виплачується без врахування Закону України «Про державний бюджет України на 2019 та 2020 рік», то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, відповідача слід зобов`язати виплачувати позивачеві на утримання неповнолітнього ОСОБА_1 , щомісячно, починаючи: з 01 січня 2019 року по 870,23 грн а з 01 січня 2020 року по 990,60 грн. відшкодування у зв`язку з втратою годувальника, до закінчення навчання, але не більш як до досягнення нею 23 років.

Відповідачем вказаний розрахунок не спростований, власних розрахунків з даного приводу суду не подано, а тому даний розрахунок судом приймається, як достовірний.

Таким чином, суд вважає правомірним позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат, трьох процентів річних, нарахованих на невідшкодовану моральну шкоду, матеріальну шкоду, заподіяну смертю внаслідок злочину та збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої втратою годувальника, у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати, задовольнити

Відповідно до ст. 141 ЦПК України та п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 320 грн. 00 коп. пропорційно розміру задоволених вимог, від оплати якого позивача звільнено вказаним Законом.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст. 141 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. ст. 509, 625, 1208 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 76-81, 83, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , інфляційні витрати в сумі 43190, 92 грн. /сорок три тисячі сто дев`яносто грн. 92 коп./ нарахованих за період з 01.09.2016 року по 31.12.2019 р./ та 3 проценти річних в сумі 19771,72 /дев`ятнадцять тисяч сімсот сімдесят одна грн. 72 коп./, нарахованих за період з 01.07.2016 року по 31.12.2019/.

Стягнути з ОСОБА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 875,23 грн. /вісімсот сімдесят п`ять грн. 23 коп./ щомісячно як відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, починаючи з 02 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року, а з 03 січня 2020р. і до закінчення її навчання, але не більш як до досягнення 23 років стягувати в розмірі 990,60 грн. /дев`ятсот дев`яносто грн. 60 коп./ щомісячно.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суду Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 13.11.2020 року о 08-30 год.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області О.П.Євдокімова