УХВАЛА

30 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 234/4224/15-ц

провадження № 61-17466ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Жданової В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 грудня 2017 року та постанову Донецького апеляційного суду від 23 вересня 2020 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління акціонерного товариства Ощадбанк» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ Ощадбанк») до ОСОБА_1 , третя особа - приватне підприємство «Владі (далі - ПП «Владі»), про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2020 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 грудня 2017 року та постанову Донецького апеляційного суду від 23 вересня 2020 року, здана до поштового відділення зв`язку 23 листопада 2020 року, про що свідчить відбиток поштового штемпеля на конверті, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого частиною першою статті 390 ЦПК України.

У клопотанні, доданому до касаційної скарги, заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, посилаючись на те, що копію постанови Донецького апеляційного суду від 23 вересня 2020 року отримав 06 жовтня 2020 року, в підтвердження чого надає конверт поштової кореспонденції. Крім того, зазначає, що з 20 жовтня 2020 року хворіє, знаходиться на ізоляції в зв`язку з коронавірусною хворобою (COVID-19), в підтвердження чого надає довідку комп`ютерної томографії від 06 листопада 2020 року.

Частиною третьою статті 390 ЦПК України передбачено, що строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, він підлягає поновленню.

Разом з тим, подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки заявником судовий збір у розмірі, визначеному підпунктом 7 пунктом 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», сплачений не в повному обсязі.

У квітні 2015 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ПП «Владі», в якому просило стягнути солідарно з відповідачів суму боргу за кредитним договором від 26 грудня 2013 року № 26-15-23/13, що утворилася станом на 30 березня 2015 року в розмірі 5 091 736 грн 86 коп.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду - квітень 2015 року) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2015 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі була встановлена у розмірі 1 218 грн.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду - квітень 2015 року) за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми (1 218 х 3 = 3654; 3654 х 200% = 7308).

У червні 2017 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ Ощадбанк»звернулось до суду з заявою про збільшення позовних вимог, в якій просило стягнути солідарно з відповідачів суму боргу за кредитним договором від 26 грудня 2013 року № 26-15-23/13, що утворилася станом на 12 травня 2017 року в розмірі 8 015 226 грн 63 коп.

Тобто, у червні 2017 року позивач збільшив позовні вимоги, з якими звернувся у квітні 2015 року, на 2 923 489 грн 77 коп.

У абзаці другому частини другої статті 6 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час збільшення позивачем позовних вимог - червень 2017 року) визначено, що у разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред`явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою. У разі зменшення розміру позовних вимог питання щодо повернення суми судового збору вирішується відповідно до статті 7 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час збільшення позивачем позовних вимог - червень 2017 року) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 600 грн.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на час збільшення позивачем позовних вимог - червень 2017 року) за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми (2923489,77 - 1,5 % = 43852,33; 43852,33 х 200% = 87704,66).

Таким чином, судовий збір за подання касаційної скарги у справах цієї категорії становить 95 012 грн 66 коп. (87704,66 + 7308 = 95012,66)

Згідно з квитанцією № 0.0..1 від 10 листопада 2020 року заявником сплачений судовий збір у розмірі 7 308 грн.

Отже, заявник має доплатити судовий збір у розмірі 87 704 грн 66 коп. (95012,66 - 7308 = 87704,66).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (стандарт IBAN) UA0026007, код класифікації доходів бюджету 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначений статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки всупереч пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі не зазначено підставу (підстави), передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, на якій (яких) подається касаційна скарга.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У випадку оскарження судових рішень з підстав невідповідності висновків суду постанові Верховного Суду, що не була врахована в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 1 пункт 5 частини 2 статті 392 ЦПК України) або у зв`язку з необхідністю відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові Верховного суду (абзац 2 пункт 5 частини 2 статті 392 ЦПК України) у касаційній скарзі, крім відповідної постанови Верховного Суду, повинно бути зазначено відповідний пункт частини 2 статті 389 ЦПК України та обґрунтування і мотивування такої підстави.

У випадку оскарження судових рішень на підставі частини 4 статті 389 ЦПК України з посиланням на частину 1 статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини 1 статті 411 ЦПК України, який є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.

У випадку оскарження судових рішень на підставі частини 3 статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини 3 статті 411 ЦПК України, з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.

Отже, у касаційній скарзі повинно бути зазначено конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України та/або пункт (абзац та/або пункт) статей 392 та/або 411 ЦПК України, який (які) відповідно до змісту касаційної скарги є підставою (підставами) подання цієї касаційної скарги та обґрунтування (мотивування) наявності цієї підстави (підстав).

За таких обставин, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, яку викласти з урахуванням вимог цієї ухвали, разом із копіями уточненої скарги та додатками відповідно до кількості учасників справи.

Частиною другою статті 393 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявникові строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 грудня 2017 року та постанови Донецького апеляційного суду від 23 вересня 2020 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 грудня 2017 року та постанову Донецького апеляційного суду від 23 вересня 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 21 грудня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. С. Жданова