печерський районний суд міста києва
Справа № 2-471/12
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Соколова О.М.

при секретарі судових засідань - Шевченко О.В.,

за участю: приватного виконавця Уманець Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Уманець Н.О. про примусове проникнення до житла боржника,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Уманець Н.О. звернулась до суду з поданням, в якому просить постановити ухвалу про надання дозволу приватному виконавцю на примусове проникнення до житла боржника, а саме: до квартири АДРЕСА_1 , з необхідністю виконання рішення суду та для проведення опису та арешту квартири АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні приватний виконавець подання підтримала, просила задовольнити.

Вислухавши пояснення приватного виконавця, дослідивши матеріали подання, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на виконанні в приватного виконавця Уманець Н.О. перебувають матеріали виконавчого провадження № 62898292 з примусового виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва №2-471/12 від 17.02.2014 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 95 від 29.05.2007 року в сумі 13412856,36 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

27.08.2020 приватним виконавцем відкрито виконавче провадження № 62898292 та направлено сторонам до відома. Боржник особисто отримала вказану постанову 01.09.2020 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Постановою приватного виконавця від 27.08.2020 року накладено арешт на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , відповідний запис внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 37913216.

Згідно листа Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 01.09.2020 року боржник зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

18.09.2020 року приватним виконавцем здійснено вихід за адресою АДРЕСА_1 з метою проведення опису та арешту майна боржника, проте на неодноразові стуки та дзвінки, двері ніхто не відчинив, доступу до квартири надано не було, про що складено відповідний акт.

21.09.2020 приватним виконавцем направлено вимогу боржнику, якою зобов`язано бути присутньою під час проведення виконавчих дій щодо опису та арешту квартири АДРЕСА_1 , а також зобов`язано надати приватному виконавцю безперешкодний доступ до вказаної квартири 25.09.2020.

25.09.2020 виходом до вказаної квартири за адресою АДРЕСА_1 з метою проведення опису та арешту майна боржника, проте на неодноразові стуки та дзвінки, двері ніхто не відчинив, доступу до квартири надано не було, про що складено відповідний акт, вимогу приватного виконавця боржником не виконано.

Додатково залишено вимогу якою зобов`язано божника надати доступ до квартири. 29.09.2020.

29.09.2020 виходом до вказаної квартири за адресою АДРЕСА_1 з метою проведення опису та арешту майна боржника, проте на неодноразові стуки та дзвінки, двері ніхто не відчинив, доступу до квартири надано не було, про що складено відповідний акт, вимогу приватного виконавця боржником не виконано.

Приватний виконавець вказує, що на станом на 30.09.2020 боржником не погашено заборгованість та яка складає 14754711 грн.,що складається з 13 412 856,36 грн основного боргу, 1 341 285,63 основної винагороди приватного виконавця та 569 грн. витрат виконавчого провадження.

Положеннями ст. 30 Конституції України передбачено, що не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Відповідно до статті 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», на яку в поданні посилається приватний виконавець, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 6 частини третьої вказаної статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Відповідно до пункту 13 частини шостої тієї ж статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Виходячи вищенаведеного щодо виконавчого провадження, суд звертає увагу на те, що право приватного виконавця на звернення до суду з поданням про примусове проникнення у тому разі, якщо необхідно проникнути до житла чи іншого володіння, яке безпосередньо належить фізичній особі-боржнику, для вчинення відповідних виконавчих дій, а також до володіння іншої особи, в тому числі й юридичної, в якому знаходиться майно фізичної особи-боржника.

Відповідно до пункту 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України від 02.04.2012 №512/5, акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події. Текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин. У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт. У констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції. У кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються). Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка "від підпису відмовився" проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта. До акта можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Судом встановлено, що акти державного виконавця за 18.09.2020 року та 25.09.2020 року 29.09.2020 року при виході приватного виконавця до будинку АДРЕСА_1 , складено з порушеннями «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України від 02.04.2012 №512/5.

Так, з даних актів вбачається, що вони складені в присутності лише помічника приватного виконавця, без участі понятих, також не містить найменування боржника, підписаний одноособово привтаним виконавцем, а також не містить відомостей про кількість примірників акта та кому вони надсилаються.

тобто на думку суду є неприйнятними доказами.

Крім того, приватним виконавцем станом на час звернення з вказаним поданням не надано суду доказів, що нею вжито будь-яких інших заходів щодо виконання рішення суду, зокрема, довідок наявності чи відсутності грошових коштів у боржника в інших установах банку, цінних паперів, транспортних засобів.

Враховуючи те, що доказів, які б надавали підстави суду надати суду дозвіл на примусове входження до житла боржника, виконавцем суду не надано, суд дійшов висновку, що у задоволенні даного подання слід відмовити в зв`язку з відсутністю для цього законних підстав.

Окрім цього, на думку суду надання дозволу на примусове проникнення до житла, є передчасним та таким, яке може нести негативні правові та інші наслідки для третіх осіб в тому числі боржника, так як законом охороняються права та інтереси громадян України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Уманець Н.О. про примусове проникнення до житла боржника.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до вимог ст.ст. 3, 8, 9, 21, 30, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 1-23, 439 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Уманець Н.О. про примусове проникнення до житла боржника - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Соколов