04.11.2020 Справа № 363/1632/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючогосудді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Гриб Л.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, третя особа - Відділ у Вишгородському районі Головного управління Держгеокадастру у Київський області, про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації,

встановив:

позивачка звернулася до суду із позовом, у якому просила визнати недійсним та скасувати державну реєстрацію державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,12 га, розташованої за адресою Київська область, Вишгородський район, Сувидська сільська рада, кадастровий номер :23:020:0105, виданого на ім`я ОСОБА_3 .

Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником земельної ділянки площею 0,12 га, яка знаходиться в садівницькому товаристві «Полімер» на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області. Однак державним кадастровим реєстратором відділу у Вишгородському районі Головного управління Держгеокадастру у Київської області їй відмовлено у внесенні до Державного земельного кадастру відомостей про належну їй земельну ділянку у зв`язку з накладенням меж на 50,0166% з земельною ділянкою :23:020:0030, що належить ОСОБА_4 та накладенням меж на 49,9834% з земельною ділянкою :23:020:0105, що належить ОСОБА_3 .

Представник позивачки в суді просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав, пояснив, що позивачка є першочерговим володільцем своєї земельної ділянки, яка належить їй з 1999 року, однак не може внести до Державного земельного кадастру відомості про своє право власності на неї, оскільки існує вказане перетинання.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 02 жовтня 2019 року пред`явлену позовну заяву залишено без руху, оскільки позовна заява не містила визначеної адреси місця проживання відповідача, що унеможливило здійснення належного повідомлення відповідача про розгляд справи та виконання вимог ст. 190 ЦПК України. Будь-які інші засоби зв`язку для повідомлення відповідача про розгляд справи в позові також не зазначені.

На виконання вказаної ухвали суду представником позивача подано уточнену позовну заяву із зазначенням адреси відповідача ОСОБА_3 АДРЕСА_1 .

На виконання вимог ч. 1 ст. 187 ЦПК України судом направлено запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області.

З отриманої відповіді судом встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , подав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що він ніколи не був власником земельної ділянки з кадастровим номером :23:020:0105, а відтак є неналежним відповідачем по справі.

З поземельної книги відкритої 16 травня 2016 року вбачається, що власником земельної ділянку площею 0,12 га, розташованої на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області, кадастровий номер :23:020:0105 є ОСОБА_3 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечив.

Представник Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, до суду не прибув та про причини своєї неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи подав заяву про розгляд справи за його відсутності та письмові пояснення з приводу спору, в яких зазначив, що видача державних актів на право власності на земельні ділянки здійснювалась територіальними органами Держкомзему України при проведенні державної реєстрації земельної ділянки лише до 01 січня 2013 року, отже, правові підстави у Головного управління скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку відсутні.

Держателем Державної реєстрації прав, що забезпечує його створення та функціонування є Міністерство юстиції України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав.

На даний час, Держгеокадастр та його територіальні органи здійснюють державну реєстрацію земельних ділянок, а не прав на них. 3 огляду на п. 2 ст. 26 Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Заслухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Так, зі справи встановлено, що ОСОБА_2 , є власником земельної ділянки площею 0,12 га, яка знаходиться в садівницькому товаристві «Полімер» на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області на підставі Державного акту на право приватної власності серії ІІ-КВ № 071878 від 28.04.1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2524.

З поземельної книги відкритої 16 травня 2016 року вбачається, що власником земельної ділянки площею 0,12 га, розташованої на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області, кадастровий номер :23:020:0105 є ОСОБА_3 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №185501607 від 21 жовтня 2019 року право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :23:020:0105 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно не зареєстровано.

З метою подальшого присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру, позивачці 21 травня 2018 року Державним підприємством «Центр державного земельного кадастру» на виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

24 жовтня 2018 року державним кадастровим реєстратором відділу у Вишгородському районі Головного управління Держгеокадастру у Київської області прийнято рішення №РВ- 018 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру через невідповідність електронного документу установленим вимогам, а саме з наявним перетином земельної ділянки на 50,0166 % з земельною ділянкою :23:020:0030 на 49,9834 % з земельною ділянкою :23:020:0105.

Згідно листа №320/108-17 від 03.08.2017 року Головного Управління Держгеокадастру у Вишгородському районі копія технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) суміжних землекористувачів до відділу не передавалися.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 21 вересня 2016 року визнано недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №243757, яким ОСОБА_4 надано у власність земельну ділянку, кадастровий номер: :23:020:0030, площею 0.0600 га в СТ «Полімер» Сувидської сільської ради.

Скасовано держану реєстрацію державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №243757, яким ОСОБА_4 надано у власність земельну ділянку, кадастровий номер: :23:020:0030, площею 0.0600 га в СТ «Полімер» Сувидської сільської ради та зобов`язано ОСОБА_4 повернути земельну ділянку кадастровий номер: :23:020:0030 площею 0.0600 га в СТ «Полімер» Сувидської сільської ради ОСОБА_2 .

Ухвалюючи вказане рішення, суд виходив з того, що постановою Київського адміністративного суду від 17.06.2013р. №810/1417/13-а, скасовано розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації Київської області №150 від 03.05.2008 р. в частині передачі безоплатно у власність земельної ділянки ОСОБА_4 в СТ «Полімер» розміром 0,0600 га.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 78 ЗК України в право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Як передбачено ч.ч. 1, 3, 4, 7, 9, 10 ст. 791 ЗК України в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Як передбачено ч. 1 ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Як передбачено ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, в суді позивачкою жодними належними, допустимими та достатніми доказами не доведено в який правовий спосіб (на підставі чого) та коли саме у відповідача виникло право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :23:020:0105.

Жодних правоустановчих документів на вказану земельну ділянку, які мали б бути подані в силу вимог ч. 6 ст. 177 ЦПК України, суду не подано, відомості про отримання відповідачем державного акту про право власності на земельну ділянку в справі відсутні.

Відсутні в справі й дані про те, коли була сформована земельна ділянка відповідача, враховуючи те, що їй присвоєно кадастровий номер.

Сам тільки факт накладання земельної ділянки відповідача на частину земельної ділянки позивачки про порушення її прав відповідачем і необхідність скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку свідчити не може.

В суді не доведено, внаслідок яких протиправних, незаконних рішень дій чи бездіяльності відповідачів порушено права позивачки.

Не доведеним в суді залишився й факт того, що право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 в останньої виникло раніше ані ж у відповідача ОСОБА_3 та в подальшому було ним порушено, що призвело до накладання меж земельних ділянок сторін.

Беручи до уваги викладене, суд доходить висновку, що позов в суді є недоведеним та необґрунтованим, а тому достатніх підстав для його задоволення не встановлено.

На підставі викладеного і керуючись 259, 265, 268 ЦПК України,

вирішив:

в задоволенні позову відмовити.

Повне судове рішення складено 16 листопада 2020 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий 17 грудня 1996 року Московським РУ ГУ МВС України в м. Києві, РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою АДРЕСА_3 .

Відповідачі: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий 26 січня 1996 року Печерським РУ ГУ МВС України в м. Києві, РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Вишгородська районна державна адміністрація Київської області, , знаходиться за адресою Київська область, м. Вишгород, пл. Шевченка, 1.

Третя особа: Відділ у Вишгородському районі Головного управління Держгеокадастру у Київський області, знаходиться за адресою Київська область, м. Вишгород, пл. Шевченка, 1.

Суддя