ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/930/20 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ходоровський М.В.

суддів - Гірський Б. О., Бершадська Г. В.,

секретаря - Панькевич Т.І.

з участю - представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 її представника ОСОБА_3 ,

представника треьої особи Будз Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22 липня 2020 року (головуючий суддя Сливка Л.М., повний текст рішення складено 03 серпня 2020 року) у справі № 607/11728/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , треті особи приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко Олександра Сидорівна, Державне підприємство Центр державного земельного кадастру Тернопільська регіональна філія, Комунальне підприємство Земельно-кадастрове бюро про визнання недійсними та скасування договору дарування земельної ділянки, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та проектно-технічної документації земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , треті особи - приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко Олександра Сидорівна, Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» Тернопільська регіональна філія, Комунальне підприємство «Земельно-кадастрове бюро» про визнання недійсними та скасування договору дарування земельної ділянки від 16 листопада 2009 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко Олександрою Сидорівною, зареєстрованого в реєстрі за №4364, та про визнання недійсним витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 13288710 від 11 лютого 2016 року на земельну ділянку площею 0,0414 га, кадастровий номер :12:010:0059 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 , зареєстрованої за ОСОБА_2 та проектно-технічної документації земельної ділянки площею 0,0414 га, кадастровий номер :12:010:0059 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 , на прізвище ОСОБА_2 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 19 червня 2002 року він та ОСОБА_5 уклали договір дарування серії АЕК № 879157 21/50 частин будинковолодіння по АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Мартюк Л.О., зареєстрований в реєстрі за № 2871, відповідно до якого ОСОБА_5 передав йому безоплатно у власність 21/50 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 , зокрема: цегляний житловий будинок загальною площею 39,05 кв.м., надвірні будівлі - дерев`яна вбиральня, огорожа, які належали ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Тернопільської нотаріальною конторою 04 лютого 1999 року, зареєстрованого Тернопільським міським госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 10 лютого 1999 року за № 830.

Цього ж дня між ними було укладено договір дарування АЕК № 879156 земельної ділянки по АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Мартюк Л.О., зареєстрований в реєстрі за № 2868, відповідно до якого ОСОБА_5 передав йому безоплатно у власність 0,0228 га з належної ОСОБА_5 земельної ділянки, площею 0,0414 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташовану на території Тернопільської міської ради по АДРЕСА_1 . Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ТР№ 017671, виданого Тернопільською міською радою 17 травня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1836.

23 жовтня 2002 року ним отримано Державний акт про право приватної власності на землю серії Р1 №6658812, виданий Тернопільською міською радою народних депутатів на підставі договору дарування.

13 липня 2017 року під час звернення у КП «Земельно-кадастрове бюро із заявою стосовно виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі стало відомо, що ОСОБА_5 без врахування того, що він у 2002 році частину земельної ділянки із загальної площі 414 кв.м. - площею 228 кв.м. подарував йому, безпідставно у 2009 році цю ж земельну ділянку площею 228 кв.м. разом із іншою частиною площі 186 кв.м. подарував ОСОБА_2 , що проживає. за адресою: АДРЕСА_1 , яка 11.02.2016р. у Тернопільському міському управлінні юстиції зареєструвала за собою право власності на земельну ділянку площею 0,0414 га за №13288710 із кадастровим номером :12:010:0059.

Посилаючись на те, що він будучи законним власником земельної ділянки, позбавлений права належним чином використовувати її та розпоряджатись нею, позивач просив його вимоги задовольнити.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22 липня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним Договір дарування земельної ділянки від 16 листопада 2009 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко Олександрою Сидорівною, зареєстрований в реєстрі за №4364. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 640 гривень сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга мотивована тим, що на момент укладення оспорюваного договору дарування 16 листопада 2009р. у ОСОБА_5 був належним чином виготовлений, зареєстрований, ніким не скасований чи визнаний недійсним, документ, а саме державний акт, що посвідчував його право власності на земельну ділянку площею 0,0414 га, з присвоєним кадастровим номером :12:010:0059. Вказаний державний акт, а також Витяг з бази даних автоматизованої системи ведення земельного кадастру виданий Тернопільською регіональною філією ДП «Центр державного кадастру» 04.11.2009р. були надані ОСОБА_5 16.11.2009р. Відповідачу та приватному нотаріусу Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко Олександрі Сидорівні для посвідчення Договору дарування вказаної земельної ділянки. Відповідно до положень Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 N 20/5 (чинної на момент укладення спірного правочину) вищезазначені документи належним чином посвідчували право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,0414 га, з кадастровим номером :12:010:0059, а тому нотаріусом цілком правомірно було посвідчено оспорюваний Договір дарування земельної ділянки від 16.11.2009р. Окрім цього, навіть виходячи з висновку суду першої інстанції ОСОБА_4 по укладеному між ним та ОСОБА_5 договору дарування земельної ділянки від 19 червня 2002 року не передавалась вся належна ОСОБА_5 земельна ділянка по АДРЕСА_1 , для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а лише її частина площею 0,0228 га. Отже, Тернопільський міськрайонний суд при ухваленні рішення не мав жодних правових підстав визнавати недійсним спірний договір дарування земельної ділянки в частині безоплатної передачі від ОСОБА_5 у її, ОСОБА_2 , власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :12:010:0059, площею 0,0186 га. Також звертає увагу на те, що суд безпідставно не застосував строк позовної давності, так як відповідачу було відомо про існування оспорюваного договору ще у 2013 році.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

У судовому засіданні ОСОБА_2 , її представник та представник третьої особи апеляційну скаргу підтримали; представник ОСОБА_4 заперечив відносно апеляційної скарги та пояснив, що рішення суду є законним, обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що 19 червня 2002 року позивач ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали договір дарування серії АЕК № 879157 21/50 частин будинковолодіння по АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Мартюк Л.О., зареєстрований в реєстрі за № 2871. Відповідно до вказаного договору ОСОБА_5 передав ОСОБА_4 безоплатно у власність 21/50 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 , зокрема: цегляний житловий будинок загальною площею 39,05 кв.м., надвірні будівлі - дерев`яна вбиральня, огорожа, які належали ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Тернопільської нотаріальною конторою 04 лютого 1999 року, зареєстрованого Тернопільським міським госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 10 лютого 1999 року за № 830 (а.с. 42, 136 т. 1).

Також, 19 червня 2002 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали договір дарування АЕК № 879156 земельної ділянки по АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Мартюк Л.О., зареєстрований в реєстрі за № 2868. Відповідно до вказаного договору ОСОБА_5 передав ОСОБА_4 безоплатно у власність 0,0228 га з належної ОСОБА_5 земельної ділянки, площею 0,0414 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташовану на території Тернопільської міської ради по АДРЕСА_1 . Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ТР№ 017671, виданого Тернопільською міською радою 17 травня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1836 (а.с. 41, 136 т. 1).

Відповідно до Державного акту про право приватної власності на землю серії Р1 №6658812 виданого 23 жовтня 2002 року Тернопільською міською радою народних депутатів ОСОБА_4 встановлено, що на підставі договору дарування від 19 червня 2002 року за № 2870 йому передано у приватну власність земельну ділянку площею 228 кв.м. в межах згідно із планом. Земельна ділянка розташована на території Тернопільської міської ради по АДРЕСА_1 . Землю передано для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №4019 (а.с. 138 т. 1).

Стосовно до реєстраційного посвідчення, виданого 09 серпня 2002 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, - бюро посвідчує те, що 21/50 частина будинковолодіння АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі договору дарування 21/50 частини будинковолодіння посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Мартюк Л.О. 19.06.2002 р. за реєстровим № 2971 і записано в реєстрову книгу за № 830 (а.с. 13, 139 т. 1).

Згідно із заявою ОСОБА_5 від 14 вересня 2002 року, посвідченої Василишин С.Й., приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу, зареєстрованої в реєстрі за № 812, - ОСОБА_5 не заперечив проти вилучення земельної ділянки площею 145 кв.м. гр. ОСОБА_4 для обслуговування житлового будинку, із земельної ділянки загальною площею 227 кв.м., що знаходиться у його користуванні і розташована по АДРЕСА_1 . У постійному користуванні йому, ОСОБА_5 залишається земельна ділянка розміром 82 кв.м.(а.с. 140 т. 1).

Відповідно до розпорядження заступника Тернопільського міського голови № 41 від 23 квітня 2003 року будинковолодінню, що належить позивачеві ОСОБА_4 присвоєно адресний номер АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді за № 48 від 17 липня 2017 року директора Комунального підприємства «Земельно-кадастрове бюро на заяву ОСОБА_4 - його повідомлено про те, що на його заяву щодо виготовлення Технічної документації на встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 згідно Державного акта від 23.10.2002 р. № 4019, під час підготовчих робіт виявлено, що за даною адресою зареєстровано відомості в базі ДЗК на земельну ділянку площею 0,0414 га кадастровий номер :12:010:0059 за гр. ОСОБА_2 (а.с. 23, 141 т. 1).

Згідно із відповіді від 18 серпня 2017 року наданої заступником начальника Відділу у м. Тернополі Міськрайонного управління у Тернопільському районі та у м. Тернополі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області на заяву представника ОСОБА_4 - згідно даних Державного земельного кадастру державну реєстрації земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 проведено ДП «Центр державного земельного кадастру» у 2009 році (кад. номер :12:010:0059). Згадана земельна ділянка перебуває у приватній власності (а.с. 25 т. 1).

Як убачається із Інформації Державного земельного кадастру про право власності на речові права на земельну ділянку - Витяг від 22 серпня 2017 року - земельна ділянка кадастровий номер :12:010:0059 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0414 га, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 , дата державної реєстрації права власності 11 лютого 2016 року, номер запису в державному реєстрі прав 13288710, орган, що здійснив державну реєстрацію Тернопільське міське управління юстиції (а.с. 26 т. 1).

Відповідно із Технічною документацією із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, землевласник ОСОБА_5 , АДРЕСА_1 , виготовлену на замовлення ОСОБА_5 - 17 червня 2009 року на замовлення ОСОБА_5 начальником Управління Держкомзему у м. Тернополі було погоджено технічне завдання на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, по АДРЕСА_1 , загальною площею 414,0 га. Серед документів, наданих ОСОБА_5 для виконання робіт було оголошення із газети «RIA ПЛЮС « про втрату державного Акту ТР № 017761 (а.с. 67-85 т. 1).

Відповідно із рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 365 від 28 квітня 1999 року та додатку до нього ОСОБА_5 передано у власність земельну ділянку площею 414 кв. м., у користування - площею 227 кв.м. по АДРЕСА_1 (а.с. 72,73 т. 1).

Відповідно до Договору дарування земельної ділянки від 16 листопада 2009 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко Олександрою Сидорівною, зареєстрованого в реєстрі за №4364 - 16 листопада 2009 року ОСОБА_5 подарував відповідачці ОСОБА_2 належну йому земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0414 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Відчужувана земельна ділянка належить ОСОБА_7 на підставі дублікату державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧЗ № 08016 виданого виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 08 жовтня 2009 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 69, виданого взамін втраченого Державного акту серії ІV-ТР № 017671 (а.с. 95-97 т. 1).

Згідно із свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції 26 березня 2009 року, ОСОБА_2 26 березня 2009 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_5 відповідно із актовим записом за № 275. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_8 ( а.с. 98 т. 1).

Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань - Тернопільським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, реєстратор слідчий Василик В.І. 04 січня 2018 року зареєтроване кримінальне №00000050 за ч. 1 ст. 358 КК України за заявою позивача ОСОБА_4 від 04 січня 2018 року про те, що відповідачка ОСОБА_2 підробила документи, що дають право власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , яка перебуває у його власності ( а.с. 115 т. 1).

Відповідно із Висновком експерта за результатами проведення судово- почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів Тернопільського відділення Київського науково - дослідного інституту судових експертиз № 941/942/19-22 від 10 березня 2020 року вбачається, що підписи від імені ОСОБА_6 у двох примірниках договору дарування частини земельної ділянки під будинком, який був укладений 19 червня 2002 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Мартюк Л. О., запис в реєстрі за № 28968), а також підпис навпроти запису № 2868 у вказаному реєстрі нотаріальних дій виконано рукописним текстом без попередньої підготовки до їх виконання та використання технічних засобів відтворення. Записи «Р.С. Різничок» у двох примірниках договору дарування частини земельної ділянки розміром 0,0228 га, який був укладений 19 червня 2002 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Мартюк Л.О., запис в реєстрі за № 2868), виконано ОСОБА_5 . Підписи від імені ОСОБА_6 у двох примірниках договору дарування частини земельної ділянки розміром 0,0228 га, який був укладений 19 червня 2002 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Мартюк Л.О., запис в реєстрі за № 2868), виконано ОСОБА_5 ( а.с. 219-231 т. 2).

Визнаючи недійсним у повному обсязі договір дарування земельної ділянки, суд першої інстанції виходив з того, що спірним договором порушені права та охоронювані законом інтереси позивача ОСОБА_4 , як власника земельної ділянки; ОСОБА_6 не мав права на безоплатну передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0186 га., яка залишилась у його власності після дарування 19 червня 2002 року ОСОБА_4 земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0228 га з належної ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,0414 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд.

Повністю з таким висновком суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України установлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом ч.1 ст. 12 ЦПК України, Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За умовами ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

За приписами ч. 3 та 5 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

За вимогами статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Виходячи із змісту ст.ст. 203, 717 ЦК України, договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.

Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі (частина перша статті 718 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття (частина перша статті 722 ЦК України).

Вище зазначено, що 19 червня 2002 року ОСОБА_4 та ОСОБА_6 уклали два договори дарування, за якими ОСОБА_4 отримав у власність 21/50 частин будинковолодіння по АДРЕСА_1 та 0,0228 га з належної ОСОБА_6 земельної ділянки, площею 0,0414 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по АДРЕСА_1 . За наслідками цих укладених правочинів позивач ОСОБА_4 отримав Державний акт про право приватної власності на землю серії Р1 №6658812, виданий 23 жовтня 2002 року Тернопільською міською радою народних депутатів, згідно із яким ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 19 червня 2002 року за № 2870 передано у приватну власність земельну ділянку площею 228 кв. м. в межах згідно із планом. Земельна ділянка розташована на території Тернопільської міської ради по АДРЕСА_1 . Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №4019. Крім цього, відповідно із реєстраційним посвідченням, виданим 09 серпня 2002 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, бюро посвідчує те, що 21/50 частина будинковолодіння АДРЕСА_2 зареєстрована за ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі договору дарування 21/50 частини будинковолодіння посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Мартюк Л.О. 19.06. 2002 р. за реєстровим № 2971 і записано в реєстрову книгу за № 830.

Натомість 16 листопада 2009 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко Олександрою Сидорівною, було посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №4364, Договір дарування земельної ділянки між ОСОБА_5 та відповідачкою ОСОБА_2 . Відповідно до цього договору ОСОБА_6 подарував відповідачці земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0414 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , власником 0,0228 га із якої є позивач ОСОБА_4 , і яка станом на день укладення спірного договору дарування ОСОБА_6 на праві власності не належала.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

Оскільки ОСОБА_6 укладаючи із ОСОБА_2 спірний Договір дарування земельної ділянки від 16 листопада 2009 року, подарував їй земельну ділянку, вже відчужену ним ОСОБА_4 , відповідно із договором дарування земельної ділянки АЕК № 879156 від 19 червня 2002 року, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визнав, що договір дарування порушує права позивача.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що після дарування ОСОБА_4 0,0228 га ОСОБА_6 мав право на безоплатну передачу у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0186 га., яка залишилась у його власності після дарування 19 червня 2002 року ОСОБА_4 , з належної ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,0414 га.

Виходячи з наведеного, рішення суду слід скасувати лише в частині дарування 0,0228 га земельної ділянки.

Доводи відповідача про те, що наявний у справі Державний акт про право приватної власності на землю серії Р1 №6658812, що виданий 23 жовтня 2002 року Тернопільською міською радою народних депутатів ОСОБА_4 не відповідає формі, затвердженій Постановою Кабінету Міністрів України від 02 квітня 2002 № 449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою», на ньому відсутній кадастровий номер земельної ділянки, що дає підстави для висновку про не виникнення у ОСОБА_4 права власності на дану земельну ділянку, колегія суддів до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19.06.2002 року посвідчуючи укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 договір дарування земельної ділянки площею 0,0228 га приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Мартюк Л.О. вчинила відповідний посвідчувальний напис на оригіналі Державного акту про право власності на землю ТР № 017671, виданого Тернопільською міською радою 17.05.1999 року про те, що 19.06.2002 року по реєстру № 2868 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Мартюк Л.О. посвідчено договір дарування частини земельної ділянки площею 0,0228 га на ім`я ОСОБА_4 . Дана обставина стверджується належним чином завіреною копією Технічної документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0,0414 га в АДРЕСА_1 , що надана Комунальним підприємством Земельно-кадастрове бюроу складі якої наявна копія Державного Акту на право приватної власності на землю ІУ-ТР № 017671 виданого гр. ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 414 кв.м., виданий 17.05.1999 року та зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1836, на титульній сторінці якого наявний посвідчувальний напис нотаріуса про те, що 19.06.2002 року по реєстру № 2868 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Мартюк Л.О. посвідчено договір дарування частини земельної ділянки площею 0,0228 га на ім`я ОСОБА_4 .

Таким чином не має підстав для висновку, що ОСОБА_4 не зареєстрував своє право власності на дарунок (земельну ділянку).

Не заслуговують на увагу й доводи в апеляційній скарзі щодо пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами.

Стосовно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.2, 376, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22 липня 2020 року в частині визнання недійсним у повному обсязі Договору дарування земельної ділянки від 16 листопада 2009 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко Олександрою Сидорівною, зареєстрованого в реєстрі за №4364, скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Визнати недійсним Договір дарування земельної ділянки від 16 листопада 2009 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко Олександрою Сидорівною, зареєстрований в реєстрі за №4364 лише в частині дарування 0,0228 га. земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 листопада 2020 року.

Головуючий

Судді