Справа № 307/1875/20
Провадження № 2/307/1127/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2020 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сойми М.М., за участю секретаря с/з Ваш Е.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ державної реєстрації Тячівської міської ради Закарпатської області про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та зняття їх з реєстраційного обліку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ державної реєстрації Тячівської міської ради Закарпатської області про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 , та зняття їх з реєстраційного обліку.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу від 01 липня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Русин Н.І.. Однак, з моменту придбання в ньому залишаються зареєстрованими відповідачі по справі, хоч у вказаному будинку не проживають протягом тривалого часу. На даний час реєстрація місця проживання відповідачів у належному їй будинку перешкоджає їй вільно володіти, розпоряджатися та користуватися ним в повному обсязі або відчужити його та отримувати субсидії на житлово-комунальні послуги. Вона неодноразово просила їх знятися з реєстрації в належному їй будинку, однак такі усно відмовляються, мотивуючи таку відмову відсутністю часу на вирішення таких питань. Просить визнати відповідачів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з мотивів, викладених в позовній заяві та просить позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися з невідомої суду причини, хоч належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи за місцем їх реєстрації, відзив на позовну заяву не подали, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності на підставі письмових доказів, що є у матеріалах справи.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ державної реєстрації Тячівської міської ради Закарпатської області в судове засідання не з`явився, хоч належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у відсутності представника на підставі письмових доказів, що є у матеріалах справи.

Заслухавши думку позивачки та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 являється власницею житлового будинку АДРЕСА_1 та приналежної до нього земельної ділянки, які їй належать згідно договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 01 липня 2019 року та договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1013 га, що розташована в АДРЕСА_1 від 01 липня 2019 року, посвідчених приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Русин Н.І. (а.с. 11,12,13,14).

Відповідачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , також зареєстровані у вказаному будинку, що підтверджено довідкою Відділу державної реєстрації Тячівсько міської ради від 06 червня 2020 року (а.с. 17).

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 71 ЖКУ, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 p., Першого протоколу та протоколів N 2, N 4, N 7 та N 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316,317,319,321 ЦК).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 01 липня 2019 року не проживають у належному позивачу на праві власності будинку АДРЕСА_1 , тобто понад встановлений законом строк, збереження права користування ним, поважних причин не проживання чи перешкод їм у користуванні таким, суду не надано.

За таких обставин, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є такими, що втратили право користування вказаним житловим будинком.

Враховуючи викладене та той факт, що відповідачі не проживають у спірному будинку понад шість місяців без поважних причин і втратили право на користування житловим будинком, то суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд констатує, що згідно зі ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

У відповідності до п.3 Правил реєстрації місця проживання, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС України) у день подання особою документів (п.1.3. Порядку).

Отже, зважаючи на вище викладене, суд доходить висновку, що вимога позивача про примусове зняття відповідача ОСОБА_5 з реєстраційного обліку до задоволення не підлягає, оскільки відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється компетентними державними органами на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням .В свою чергу, рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, після набуття ним законної сили, є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою у зв`язку з чим вимога позивача про зняття відповідача з реєстраційного обліку, є такою, що заявлена передчасно, оскільки судове рішення, яке є підставою для зняття з реєстрації ще не пред`являлося до виконання, відтак відсутнє порушене право позивача.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід стягнути на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати в розмірі по 280, 30 гривень із кожного.

Керуючись ст. ст. 141, 223, 258, 259, 263-265, ЦПК України, ст. ст. 150, 156, 162, 167 ЖК України, ст. 405 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в розмірі по 280, 30 (Двісті вісімдесят гривень 30 копійок) гривень із кожного.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач 1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач 2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач 3: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації АДРЕСА_1 . реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ державної реєстрації Тячівської міської ради Закарпатської області, адреса розташування: м. Тячів, вул. Шевченка, 2, Закарпатської області, .

Повний текст рішення складено 01 грудня 2020 року.

Головуюча суддя : М. М. Сойма