Справа № 175/2723/19
Провадження № 2/175/751/19
РІШЕННЯ
Іменем України

01 жовтня 2020 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бойка О.М.
при секретарі Сотник Г.В.,
за участю представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача - адвоката Темченко С.Л.
відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Військової Частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований та фактично проживає у квартирі АДРЕСА_1 . Будинок перебуває на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська та закріплений на праві оперативного управління за військовою частиною НОМЕР_1 . Факт проживання ОСОБА_2 із сім`єю за вказаною адресою підтверджується актом встановлення місця проживання. Тобто фактично між військовою частиною та ОСОБА_2 укладено договір найму службового приміщення в кв. 6 будівлі АДРЕСА_2 . Тобто ОСОБА_2 зобов`язаний вчасно сплачувати квартплату та комунальні послуги шляхом внесення нарахованої суми в касу військової частини. Загальна сума нарахувань за комунальні посту луги становить 54612,69 гривень з травня 2014 року по квітень 2017 року). За період з травня 2014 року по квітень 2017 року ОСОБА_2 має заборгованість за житлово-комунальні послуги, а саме: заборгованість за квартирною платою, заборгованість за зовнішнє освітлення, заборгованість із постачання холодної води, заборгованість за користування електричною енергією на загальну суму 40 277 грн. 99 коп. У добровільному порядку ОСОБА_2 сплатив 14 333 гривень. Проте наявність боргу, змусило військову частину звернутися до суду з позовом.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за квартплату, зовнішнє освітлення, постачання холодної води та за постачання електричної енергії за період з травня 2014 року по квітень 2017 рік у сумі 40 277 грн. 72 коп.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Темченко С.Л. у судовому засіданні не погодився з фактом наявності у нього заборгованості за комунальні послуги та з оплати електричної енергії, оскільки вважав, що сума, нарахована не вірно, а оплата за спожиту електроенергію нарахована за тарифами, встановленими для юридичних осіб, а він є фізичною особою, в будинку, що він проживає немає централізованого опалення та газопостачання, квартира обладнана електричною плитою, а опалення квартири здійснюється за допомогою електроприладів, що не було враховано позивачем при нарахуванні йому заборгованості, як того вимагають умови типового договору що фактично склався між сторонами. Крім того, з урахуванням суми сплаченої за весь період, а саме 14 333 гривні вважав, що в нього відсутня заборгованість перед позивачем.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_2 , є власністю Міністерства оборони України та знаходиться на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро та закріплений на праві оперативного управління за Військовою частиною НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_3 зареєстрований та фактично проживає громадянин ОСОБА_2 (квартиронаймач) ОСОБА_3 (дружина) та ОСОБА_4 (син) , що підтверджується довідкою про склад сім`ї та реєстрацією (а.с. 8).

ОСОБА_2 вселений та користується зазначеним службовим житловим приміщенням на підставі ордеру № 244 від 11.09.1992 року.

Тобто, фактично між позивачем та відповідачем склались договірні відносини пов`язані із наймом житлового приміщення, відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобов`язується вчасно сплачувати квартплату та комунальні послуги шляхом внесення нарахованої суми в касу військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до умов договору про наймання службового житлового приміщення наймодавець (позивач) зобов`язується надати наймачу ( ОСОБА_2 ) службове приміщення, комунальні послуги (у тому числі електропостачання) та тарифи встановити на підставі економічно обґрунтованих розрахунків.
Однак, як пояснив представник позивача у судовому засіданні, ОСОБА_2 тривалий час не в повному обсязі здійснює оплату, за житлово-комунальні послуги, квартирну плату, за постачання холодної води та плату за електроенергію, заборгувавши військовій частині НОМЕР_1 за період з травня 2014 року по квітень 2017 року за комунальні послуги на загальну суму 40 277 грн. 99 коп. На сьогоднішній день заборгованість перед військовою частиною не погашена.

Статтями 66-67 Житлового кодексу України передбачено, що плата за користування житлом(квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Розмір плати за користування житлом (квартирної плати) встановлюється Кабінетом Міністрів України. Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Статтею 68 Житлового кодексу встановлено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна вата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки , що випливають з договору найму житлового приміщення.

Відповідно до п.6.2 Наказу Міністра оборони України № 737 від 30.11.2011 року «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» оплата комунальних послуг та енергоносіїв, спожитих військовослужбовцями, які розміщені в казармах і переобладнаних будівлях, здійснюється військовою частиною за рахунок кошторису Міністерства оборони України. Військовослужбовці офіцерського складу, а також особи рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і перебувають у шлюбі, та особи, звільнені з військової служби в запас або відставку, які залишились перебувати на квартирному обліку у гарнізонах ЗС України і проживають у казармах та переобладнаних будівлях, компенсують військовій частині вартість отриманих ними комунальних послуг і спожитих енергоносіїв за тарифами для населення.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується сторонами у судовому засіданні, ОСОБА_2 з вересня 1992 року отримав службове житло, яким користується та має економічно обґрунтовані нарахування за комунальні послуги, а саме: за квартирною платою з 01 травня 2014 року по травень 2017 року у розмірі 1918,4 гривень, нарахування за зовнішнє освітлення під`їзду з травня 2014 року по 01 травня 2017 року у розмірі 609,28 гривень, нарахування із постачання холодної води з травня 2014 року по 01 травня 2017 року у розмірі 982,08 гривень. Наявність зазначених нарахувань визнано сторонами, та не ким не оспорюється. Зазначені обставини підтверджують довідкою наданою позивачем (а.с. 108-110) Проте відповідач сплатив позивачу за 2014-2017 року плату за комунальні послуги у розмірі 14333 гривень. Зазначені обставини також визнано сторонами та ніким не оспорюється. (а.с. 110)

Проте, судом встановлено, що позивач Військова частина НОМЕР_1 вже зверталась до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із заявою про видачу судового наказу із зазначеними вимогами. (а.с. 53-56) Судом було видано наказ, проте ухвалою суду від 03 квітня 2017 року наказ було скасовано. Саме тому, суд приходить до висновку, що позивачем не було пропущено строк позовної давності встановлений законом у три роки.

Що стосується вимог позивача про стягнення заборгованості за користування електричною енергією з травня 2014 року по 01 травня 2017 року в сумі 51103 грн. 41 коп.

Судом встановлено, що постачання ОСОБА_2 електричної енергії з травня 2014 року по 01 травня 2017 року відбувалось за тарифами, встановленими для юридичних осіб (а.с. 108-110). При цьому представник військової частини не надав будь-якого обґрунтування та доказів правомірності своїх дій щодо нарахування оплати за тарифами для юридичних осіб, в той час як відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В частині надання послуг з електропостачання, правовідносини сторін регулюються Житловим кодексом України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про електроенергетику», ЗУ «Про засади функціонування ринку електричної енергії України», ЗУ «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг».

Так, відповідно до ст. 2 ЗУ «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг (станом на момент виникнення правовідносин сторін ) Після внесення змін до закону - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
Порядок організації діяльності національної комісії, визначається Законом України "Про природні монополії".
Відповідно до ст.1 ЗУ «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі Регулятор, або НКРЕ), є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
Відповідно до затверджених Постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики № 348 від 27 березня 2014 року тарифів, тариф для населення, яке проживає в багатоквартирних будинках, не газифікованих природним газом і в яких відсутні або не функціонують системи централізованого теплопостачання в період з 01 травня по 30 вересня 2013 року було встановлено у розмірі 1 кВт/год = 28,02 коп., проте позивачем нараховано відповідачу борг та тарифом встановленим для юридичних осіб у розмірі, значно вищому в декілька разів ніж, як передбачено умовами договору економічно обґрунтованими тарифами.

Відповідно до постанови НКРЕ від 23.05.2014 року № 749 встановлено нові тарифи для населення з 01 червня 2014 року. Так у період з 01 травня 2014 по 30 вересня 2014 року за обсяг спожитий до 250 кВт/год електроенергії 1 кВт =23,7 коп., а за обсяг спожитий понад 250 та до 800 кВт/год 1 кВт=32,22 коп.

Крім того, відповідно постанови НКРЕ № 220 від 26.02.2015 року за період з 01 квітня по 31 серпня 2015 року включно встановлено тариф на електроенергію, що відпускається населенню, яке проживає в багатоквартирних будинках, не газифікованих природнім газом і в яких відсутні або не функціонують системи централізованого теплопостачання (у тому числі в сільській місцевості) за обсяг спожитий до 3600 кВт у розмірі 36,6 копійок, у період з 01 вересня 2015 року по 29 лютого 2016 року включно 45,6 коп. за 1 кВт/год (без ПДВ), за таких обставин, нарахування позивачем відповідачу, у вищевказані періоди, електроенергії по тарифам за розмірами, встановленими, як для юридичної особи, що підтверджується відповідною довідкою з особового рахунку, є значно завищеними та економічно необґрунтованими, що свідчить про невиконання саме позивачем в цій частині умов договору найму службового житлового приміщення, тому позовні вимоги в даній частині задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач надав відповідачу комунальних послуг у вигляді квартирної плати, водопостачання та зовнішнього освітлення з травня 2014 року по 01 травня 2017 року на загальну суму 3509, 76 гривень (1918,4 гривень + 609,28 гривень + 982,08 гривень) Проте, з урахуванням сплаченої відповідачем за цей період суми за всі види комунальних послуг у розмірі 14333 гривень, зазначені заборгованість яку нараховує позивач за даний вид комунальних послуг повинна бути врахована позивачем та списана з відповідача.

Що стосується заборгованості відповідача за користування електричною енергією з травня 2014 року по 01 травня 2017 року в сумі 51103 грн. 41 коп. суд вважає, що позивачем необґрунтовано її нараховано за тарифами встановленими для юридичних осіб. Крім того, з урахуванням різниці між сплаченими відповідачем сумами за інші комунальні послуги (квартирної плати, водопостачання та зовнішнього освітлення з травня 2014 року по 01 травня 2017 року на загальну суму 3509, 76 гривень) та фактично сплаченою суми у розмірі 14333 гривень, заборгованість відповідача за електричну енергію може бути погашена за умови нарахування послуг за тарифами для населення встановленими НКРЕП. Проте позивач зазначених нарахування не зробив, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Що стосується вимог відповідача про стягнення з позивача витрат на правову допомогу, суд вважає ці вимоги передчасними для вирішення, та не вбачає перешкод для вирішення цього питання після набрання рішенням законної сили, шляхом винесення додаткового рішення.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 6, 7, 9, 10, 11, 12, 13, 18, 19, 23, 28, 48, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 89, 128, 133, 141, 177, 209, 229, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 15, 16 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Військової Частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Бойко