РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2272/20

30 листопада 2020 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Зберун К.Ф.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №564/2272/20 за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування матеріальних збитків, моральної шкоди завданої злочином та понесення витрат

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків, моральної шкоди завданої злочином та понесення витрат.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 26.04.2019 близько 20:00 години відповідач, перебуваючи в магазині «Крамниця», що у м.Костопіль по вул.Пилипа Орлика 81-а, де позивач здійснює підприємницьку діяльність, вступив з ним у словесний конфлікт в ході якого завдав позивачу середньої тяжкості тілесних ушкоджень. За вказаним фактом 27.04.2019 було внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.1 ст.122 КК України. Вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 10.10.2019 у справі №564/1388/19 відповідача визнано винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та призначено відповідне покарання. При цьому, під час судового розгляду відповідач визнав свою вину у вчиненні правопорушення. Вказує, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях та переживаннях, фізичному болю, емоційному стресі, порушенні повсякденного укладу життя. Також вказує, що позивачу було завдано матеріальних збитків, які полягають у витратах на лікування, втраті додаткового середнього місячного заробітку, необхідності санаторно-курортного лікування. Просить стягнути з відповідача 30490 грн. матеріальних збитків, 80000 грн. моральної шкоди та 8000 грн. судових витрат.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та пояснив, що внаслідок протиправних дій відповідача позивачу було завдано матеріальних збитків у вигляді втрати останнім додаткового заробітку, витрат на лікування та обстеження, а також витрат на санаторно-курортне лікування, які позивач має понести за рекомендацією лікарів з метою відновлення стану здоров`я після отриманих тілесних ушкоджень. Пояснив, що завдана моральна шкода полягає у значних душевних стражданнях та фізичному болю, які позивач переніс і продовжує переносити внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, у змінах в психоемоційному стані позивача, у необхідності налагоджувати свій звичайний ритм життя, який змінився внаслідок необхідності проведення лікування. Просив позов задоволити у повному обсязі.

Відповідач позов визнав часткового на суму 30000 грн., мотивуючи тим, що не заперечує факту завдання тілесних ушкоджень та розуміє, що позивачу довелось проходити курс лікування, що завдало останньому матеріальних збитків, а тому не заперечує проти стягнення витрат на лікування, які позивач поніс, а іншу частину суми визнає у відшкодування моральної шкоди.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази дійшов наступних висновків.

Так, вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 10 жовтня 2019 року у справі №564/1388/19 встановлено, що 26.04.2019 року, близько 20:00 год., ОСОБА_1 , перебуваючи в приміщенні магазину «Крамниця», що в м.Костопіль по вул.Пилипа Орлика 81а вступив у словесний конфлікт з ОСОБА_2 , в ході якого кулаком лівої руки наніс удар останньому в область обличчя, в результаті чого ОСОБА_2 впав на підлогу, після чого ОСОБА_1 наніс йому ще не менше двох ударів ногою в область голови. В результаті вказаних неправомірних дій ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заподіяно середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді забійно-рваних ран слизової обох губ, забійної гематоми м`яких тканин потиличної ділянки, забою головного мозку (підтверджений описом патологічної неврологічної симптоматики притаманної для даного виду закритої черепно-мозкової травми), субдуральний (під тверду мозкову оболонку) та паренхіматозний (в речовину головного мозку) крововиливи правої скроневої частки (підтверджений рентгенологічно). У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав, надав показання на підтвердження обставин, викладених в обвинувальному акті, пояснив, що готовий відшкодувати завдані ним збитки потерпілому.

Вироком суду визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 /два/ роки. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 /один/ рік.

Вирок суду набрав законної сили 12.11.2019.

Із виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 31.08.2015 вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Із трудової книжки НОМЕР_1 виданої на ім`я ОСОБА_2 вбачається, що з 14.09.2018 по 21.07.2019 позивач працював оператором заправних станцій другого розряду Товариства з обмеженою відповідальністю «статус Ойл», що також підтверджується виробничою характеристикою від 07.06.2019. Звільнений з роботи за власним бажанням.

За період з грудня 2018 по травень 2019 ОСОБА_2 нараховано заробітну плату в загальній сумі 30322,19 грн., що підтверджується довідкою ТзОВ «Статус Ойл» від 06.06.2019 №38.

В період з 27.04.2019 по 02.05.2019 ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Костопільська центральна районна лікарня» Костопільської районної ради з діагнозом: закрита ЧМТ, струс головного мозку, що підтверджується листком непрацездатності серії АДН №916148, виданим КНП «Костопільська центральна районна лікарня» 02.05.2019.

Вказана обставина також підтверджується епікризом від 02.05.2019.

З епікриза №2684 вбачається, що з 30.05.2019 по 10.06.2019 ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні Костопільської ЦРЛ з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку (26.04.2019), контузійне вогнищеве правої скроневої ділянки в ст. резорбції у вигляді розсіяної неврологічної симптоматики, цефалічного, вестибуло-кохлеарного та антено-невротичного синдромів з емоційно-вольовою нестійкістю.

Вказана обставина також підтверджується листком непрацездатності від 10.06.2019 серії АДН №916668, виданим КНП «Костопільська центральна районна лікарня» Костопільської районної ради.

З листка непрацездатності виданого КНП «Костопільська центральна районна лікарня» Костопільської районної ради серії АДН №916593, виданого на продовження листка №916668 ОСОБА_2 проходив лікування та був непрацездатний у період з 11.06.2019 по 02.07.2019.

За період лікування ОСОБА_2 також проходив обстеження, що підтверджується протоколом обстеження КП «Рівненський обласний клінічний лікувально-діагностичний центр ім.Віктора Поліщука» Рівненської обласної ради від 02.05.2019, направленням на стаціонарне лікування виданим 03.05.2019 Рівненською ЦМЛ, направленням Костопільського міжрайонного відділення комунального закладу «Обласне бюро судово-медичної експертизи» від 21.05.2019, консультаційним висновком спеціаліста від 22.05.2019, результатами МСКТ головного мозку та основи черепа від 22.05.2019, консультаційним висновком спеціаліста №3892 від 01.07.2019.

У березні 2020 року ОСОБА_2 також звертався із скаргами на стан здоров`я після отриманих тілесних ушкоджень та проходив обстеження, що підтверджується записами в амбулаторній карті № 28942 ОСОБА_2 , консультативним висновком лікаря кардіолога від 09.03.2020 та даними магнітно-резонансної томографії від 18.03.2020.

Також за період з 27.04.2019 по 20.06.2019 позивачем було придбано ліків та оплачено вартість проведення обстеження на загальну суму 10950,33 грн., що підтверджується чеками за вказаний період.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч.1 ст.1177 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.1195 Цивільного кодексу України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Суд враховує, що внаслідок завданих відповідачем ОСОБА_1 тілесних ушкоджень ОСОБА_2 останній змушений був проходити курс лікування у зв`язку з чим придбавав ліки та проводив оплату вартості обстеження, що підтверджується квитанціями за період з 27.04.2019 по 20.06.2020 на загальну суму 10950,33 грн.

Такі витрати підтверджені належними та допустимими доказами, які приймаються судом.

Разом з тим, суд не приймає до уваги як доказ понесення витрат на лікування квитанцію на суму 558,48 грн., оскільки дату такої квитанції та перелік придбаного за нею неможливо прочитати, зокрема з оглянутого в судовому засіданні оригіналу квитанції.

Суд також не приймає до уваги як доказ понесення витрат на лікування квитанцію до прибуткового касового ордеру №01519 від 02.05.2019 на суму 500 грн., оскільки призначення вказаного платежу - благодійні внески, а отже це добровільний платіж і не є витратами, які позивач поніс або змушений був понести для відновлення свого порушеного права.

Суд також не приймає до уваги як доказ понесення витрат на лікування квитанцію від 09.03.2020 на суму 328,80 грн, від 18.03.2020 на суму 1080 грн., від 18.03.2020 на суму 732,27 грн., оскільки вказані витрати не стосуються лікування у квітні-липні 2019 року, позивачем не надано доказів проведення амбулаторного чи стаціонарного лікування та необхідність придбання ліків у березні 2020 році і їх придбання не підтверджена відповідним призначенням лікаря.

Суд також не приймає до уваги наданий позивачем на підтвердження лікування листок непрацездатності серії АДЧ №424528 від 30.01.2020, оскільки останній виданий на ім`я ОСОБА_3 і не стосується лікування безпосередньо ОСОБА_2 .

Також суд не приймає як доказ необхідності понесення витрат на санаторно-курортне лікування в сумі 18480 грн., оскільки згідно довідки №130/1982 для одержання путівки на санаторно курортне лікування від 02.07.2019 року таке лікування є рекомендованим, а отже, в розумінні ст.22 Цивільного кодексу України, не є витратами які позивач мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відтак, вимога про стягнення матеріальної шкоди підлягає до задоволення частково на суму 10950,33 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, то суд враховує наступне.

Згідно ст.23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року №5 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Так суд дійшов висновку, що потерпілому ОСОБА_2 вчиненим відповідачем кримінальним правопорушенням спричинено моральну шкоду і внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, позивач переніс як фізичний біль, так і психологічні страждання через втрату здоров`я, тривалий час лікувався і зв`язку з цим порушився звичний нормальний спосіб життя позивача, був змушений пристосовуватись до негативних умов існування. Тому, враховуючи обставини справи, характер та глибину моральних страждань ОСОБА_2 , їх наслідки й інші негативні впливи внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, суд дійшов переконливого висновку, що з врахуванням вимог розумності і справедливості, відшкодування моральної шкоди необхідно визначити у розмірі 15000,00 грн.

Відтак, позовна вимога про стягнення моральної шкоди підлягає до задоволення частково на вказану суму.

Враховуючи викладене, позов ОСОБА_2 підлягає до задоволення частково.

Щодо стягнення понесених судових витрат, то суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.3 ст.133 Цивільного процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.2 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги №9/19 від 03.06.2019 та акт до договору №09/19 від 03.06.2019 року щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості №09/19 від 16.09.2020.

Згідно вказаного акту представником позивача надано наступні послуги: 1) надання правничої допомоги клієнту, шляхом представництва та захисту інтересів та відновлення прав ОСОБА_2 під час судового розгляду обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КК України, кримінальна справа №564/1388/19 в сумі 2000 грн.; 2) консультування, написання, підготовка до подання та подання цивільного позову в інтересах ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування завданої моральної та матеріальної шкоди, позивачу та представлення його інтересів по даній справі, в суді першої інстанції, незалежно від кількості судових засідань в сумі 6000 грн.

Відтак, враховуючи, що послуги правничої допомоги на суму 2000 грн. надані під час судового розгляду у справі №564/1388/19, а саме по розгляду кримінального провадження №0000251 від 27.04.2019 по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України, то суд дійшов висновку, що вартість таких послуг не підлягає стягненню, оскільки останні не стосуються розгляду цивільної справи №564/2272/20.

Відтак, з відповідача на користь позивача піддягають стягненню судові витрати в сумі 6000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивачем заявлено дві позовні вимоги, однак він звільнений від сплати судового збору, а відповідач визнав позов частково, суд дійшов переконливого висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 142, 176, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 289, 352, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування матеріальних збитків, моральної шкоди завданої злочином та понесення витрат - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) 25950,33 грн. у рахунок відшкодування шкоди, завданої злочином, з яких 10950,33 грн. матеріальних збитків, 15000,00 грн. моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) 6000,00 грн. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) в дохід держави 840,80 грн. судового збору за подання позовної заяви.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня проголошення.

Якщо у судовому засіданні оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення - 30.11.2020.

СуддяВ. В. Левчук