печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2020 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Бусик О.Л.

при секретарі Диба І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман та партнери», особи, які можуть набути статус учасників справи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман та партнери», особи, які можуть набути статус учасників справи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову заявник обґрунтовує тим, що Адвокатським об`єднанням «Гапоненко Роман і партнери» було укладено договори найму (оренди) між:

ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі належних останнім частинам права власності;

ОСОБА_3 1/2 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Між Адвокатським об`єднанням «Гапоненко Роман і партнери» та ТОВ «Столиця Сервіс Груп» було укладено Договір про надання послуг спостереження за сигналізацію № 75-ОХР від 12.06.2020 року та додаткових угод до нього.

26.10.2020 р. ОСОБА_3 було подано до ТОВ «Столиця Сервіс Груп» вимогу про розірвання договорів про надання послуг з охорони нерухомого майна, у якій йдеться, що нібито вказані вище договори найму (оренди) є розірваними. А договір найму (оренди) № 03-3 з додатковою угодою № 1 від 30.07.2020 р. - нібито не укладений.

Тобто, вказаними діями порушуються права заявника: як, користувача квартирами; як адвоката в розумінні положень Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» про недоторканість володіння адвоката, у зв`язку із чим заявник має намір звернутись до суду із позовною заявою про усунення перешкод у користуванні майном.

На даному етапі є необхідність у забезпеченні майбутніх позовних вимог шляхом заборони ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії спрямовані на передання (здачу в оренду (найм)) іншим особам квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .

Розгляд заяви здійснено судом у строки, визначені ч. 1 ст. 153 ЦПК України, в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання, що відповідає вимогам ч. 13 ст. 7 та ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 2 ст.149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 81 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення чи неможливості його виконання без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заявник, обґрунтовуючи наявність підстав вжиття заходів забезпечення позову, не надав жодних доказів про те, яким чином обмежуються його права власниками вказаних квартир, а саме: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Із долучених до заяви доказів таких обставин встановити не можливо.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частиною 4 ст. 41 Конституції України встановлено принцип непорушності приватної власності.

За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Тобто, обмежуючи власників розпоряджатись своїм майном мають існувати реальні підстави, що вказані особи діють недобросовісно, та свідомо не визнають право заявника користуватись майном, що передано у користування на підставі договору (найму) оренди квартир.

На даному етапі неможливо встановити чи є договори (найму) оренди квартир розірваними чи навпаки діючими, як наслідок дії ОСОБА_3 не можливо визнати такими, що спрямовані на утруднення виконання майбутнього рішення суду за результатом розгляду позову.

За таких обставин суд вважає, що застосування заборони відповідачам вчиняти будь-які дії, спрямовані на передання (здачу в оренду (найм)) іншим особам квартири може завдати непоправних збитків та призвести до невиправданої непропорційності й порушення збалансованості інтересів сторін.

Позовними вимогами майбутньої позовної заяви є усунення перешкод позивачу в користуванні орендованими квартирами, відтак, за одного лише припущення позивача про потенційну можливість відповідача передати в оренду вказані квартири третім особам, суд не вбачає підстав вважати, що виконання можливого рішення про задоволення позову в межах заявлених позовних вимог буде утрудненим або неможливим.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що заявником не доведено існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду та ефективного захисту її прав у разі невжиття заходів забезпечення позову, суд вважає, що у задоволенні заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 149 153, 260 261, 353 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман та партнери», особи, які можуть набути статус учасників справи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя О.Л. Бусик