Провадження № 4-с/761/191/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Мальцева Д.О.

за участю секретаря Чугаєва І.В.

державний виконавець Амборський А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ОСОБА_2 , стягувач ОСОБА_3 , боржник - ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - скаржник, боржник) звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва із скаргою на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ОСОБА_2 (далі по тексту - виконавець), стягувач - ОСОБА_3 (далі по тексту - стягувач), боржник - ОСОБА_4 , відповідно до якої просив скасувати постанови виконавця у ВП № 48144382, зокрема постанову щодо зміну (доповнення) реєстраційних даних від 24.06.2020, постанову про поновлення вчинення виконавчих дій від 24.06.2020, постанову про заміну сторони виконавчого провадження від 24.06.2020, постанову про закінчення виконавчого провадження від 24.06.2020, постанову про стягнення виконавчого збору від 24.06.2020, постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 24.06.2020, постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.06.2020, постанову у ВП № 62414863 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 25.06.2020, постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.06.2020.

Скарга обґрунтована тим, що державний виконавець не мав права вносити зміни в зупиненому виконавчому провадженні та не мав права вносити зміни в АСВП без внесення змін в процесуальні документи - попередні постанови виконавця та за відсутності описок, помилок у вхідній/вихідній кореспонденції, чим порушив ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та чинне законодавство, а саме під час зупинення виконавчих дій, без поновлення виконавчого провадження, виконавець вніс зміни до АСВП, а саме замість резолютивна частина: стягнення боргу у розмірі 4 907 179, 77 грн. зазначити Резолютивна частина: стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 67/П/76/200-840 від 29.11.2007 у сумі 613 719, 41 доларів США, що еквівалентно 4 905 459, 27 грн. Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «КБ «Надра» судовий збір у розмірі 3 441, 00 грн. - по 1720, 50 грн. з кожного. Оскільки виконавець незаконно виніс постанову від 24.06.2020 у ВП № 48144382 про зміну (доповнення) реєстраційних даних, всі інші постанові, прийняті на її підставі також підлягають скасуванню.

Державний виконавець в своїх поясненнях зазначив, що у Відділі примусового виконання рішень Управлення забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі по тексту - Відділ), перебувало на примусовому виконанні виконавче провадження № 48144382 з примусового виконання виконавчого листа № 761/25534/13-ц від 25.06.2015 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 67/П/76/2007-840 від 29.11.2007 у сумі 613 719, 41 доларів США, що еквівалентно 4 905 459, 27 грн.

26.05.2020 виконавцем на підставі заяви представника скаржника та ст. 56 Закону винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій.

На підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 04.06.2020 по справі № 761/25534/13-цзамінено сторону стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ОСОБА_3. 24.06.2020 виконавцем, керуючись ч. 5 ст. 15, ч. 5 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про поновлення виконавчих дій, постанову про заміну сторони виконавчого провадження. Крім того, у зв`язку з повним погашенням заборгованості одного з боржників перед новим кредитором виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки рішення фактично виконано. Крім того, 24.06.2020 виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП № 48144382. При цьому, постанови про стягнення виконавчого збору від 24.06.2020 та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виділені в окреме провадження № 62414863 щодо примусового виконання вказаних постанов. 25.06.2020 постановою державного виконавця винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 62414863.

Таким чином, виконавець діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Також вказав, що оскарження постанов про стягнення виконавчого збору від 24.06.2020 та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження повинні розглядатись за правилами адміністративного судочинства. Справа щодо скасування вказаних постанов вже була розглянута Окружним адміністративним судом м. Києва (справа № 640/15529/20). За таких обставин просив в задоволенні скарги відмовити в повному обсязі.

14.07.2020 ухвалою суду скаргу призначено до розгляду.

Державний виконавець в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справу повідомлені належним чином.

В силу положень ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З огляду на наведене суд вирішив продовжити розгляд справи за відсутності інших учасників справи.

Суд, заслухавши пояснення скаржника, представника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», дослідивши матеріали скарги, дійшов наступного висновку.

Так, згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження», визначено органи та особи, які здійснюють примусове виконання рішень, зокрема, згідно частини першої вказаної статті, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний:1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 34 Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі , зокрема, звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 35 Закону, після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі , зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до положень ст. 42 Закону, на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Крім того, в ідповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону, автоматизованою системою виконавчого провадження забезпечується: 1) об`єктивний та неупереджений розподіл виконавчих документів між державними виконавцями; 2) надання сторонам виконавчого провадження інформації про виконавче провадження; 3) виготовлення документів виконавчого провадження; 4) централізоване зберігання документів виконавчого провадження; 5) централізоване зберігання інформації про рахунки органів державної виконавчої служби та приватних виконавців, відкриті для цілей виконавчого провадження; 6) підготовка статистичних даних; 7) реєстрація вхідної і вихідної кореспонденції та етапів її проходження; 8) передача документів виконавчого провадження до електронного архіву; 9) формування Єдиного реєстру боржників.

Крім того, відповідно до п. 14 Розділу ІІ «Учасники виконавчого провадження» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, у разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування без процедури реорганізації (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець за наявності підтвердних документів (про внесення змін до установчих документів, довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, довідки органу державної реєстрації актів цивільного стану, копії паспорта) своєю постановою змінює назву сторони виконавчого провадження. Така постанова виконавця приєднується до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувачу чи до суду. Якщо під час проведення виконавчих дій встановлено дані, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, або виявлено технічну помилку, описку в реєстраційних даних вхідної та вихідної кореспонденції, виконавець своєю постановою змінює або доповнює реєстраційні дані в автоматизованій системі. Така постанова виконавця долучається до матеріалів виконавчого провадження.

У судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управлення забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало на примусовому виконанні виконавче провадження № 48144382 з примусового виконання виконавчого листа № 761/25534/13-ц від 25.06.2015 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 67/П/76/2007-840 від 29.11.2007 у сумі 613 719, 41 доларів США, що еквівалентно 4 905 459, 27 грн.

26.05.2020 виконавцем на підставі заяви представника скаржника та ст. 56 Закону винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій.

На підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 04.06.2020 по справі № 761/25534/13-ц у виконавчому провадженні замінено сторону стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ОСОБА_3

24.06.2020 державним виконавцем винесено постанову про змін (доповнення) реєстраційних даних, відповідно до якої виконавцем встановлено, що під час реєстрації виконавчого документа не в повній мірі зазначено резолютивну частину рішення суду, а тому внесено відповідні зміни в автоматизовану систему виконавчого провадження, а саме: замість «Резолютивна частина: стягнення боргу у розмірі 4 907 179, 77 грн.» зазначено «Резолютивна частина: Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 67/П/76/2007-840 від 29.11.2007 у сумі 613 719, 41 доларів США, що еквівалентно 4 905 459, 27 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «КБ «Надра» судовий збір у розмірі 3 441, 00 грн. - по 1720, 50 грн. з кожного.».

Крім того, у зв`язку із заміною сторони стягувача виконавцем, керуючись ч. 5 ст. 15, ч. 5 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про поновлення виконавчих дій та постанову про заміну сторони виконавчого провадження.

Копії вказаних постанова направлено учасникам виконавчого провадження.

Крім того, у зв`язку з повним виконання рішення суду, виконавцем 24.06.2020 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

24.06.2020 виконавцем також винесено постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 в розмірі 61 371, 94 долари США та 172, 05 грн.

24.06.2020 виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 62414863 за постановою про стягнення виконавчого збору № 48144382, виданої 24.06.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Держави в особі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 61 371, 94 долари США та 172, 05 грн. виконавчого збору.

25.06.2020 виконавцем також винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження про стягнення із ОСОБА_1 розміру мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 195, 96 грн.

24.06.2020 виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, а саме стягнення з ОСОБА_1 на користь держави витрат пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у сумі 1275, 76 грн.

24.06.2020 виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 62414922 на підставі постанови про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь держави витрат виконавчого провадження № 48144382.

Копії постанов направлено учасникам виконавчого провадження.

Скаржник, обґрунтовуючи скаргу, зазначає, що державний виконавець не мав права вносити зміни в зупиненому виконавчому провадженні та не мав права вносити зміни в АСВП без внесення змін в процесуальні документи - попередні постанови виконавця та за відсутності описок, помилок у вхідній/вихідній кореспонденції, чим порушив ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

З врахуванням наведеного, скаржник звернувся до суду із вказаною скаргою.

Крім цього, просив поновити йому строк для подання зазначеної скарги, оскільки отримав оскаржувані постанови лише 27.06.2020, а тому останнім днем оскарження є 07.07.2020.

Так, згідно положень ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свободи.

При цьому, відповідно до вимог ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року № 6, відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Такий строк є процесуальним, може бути поновлений за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому, заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

За таких обставин, оскільки скаржник отримав оскаржувану постанову 27.06.2020, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та відомостями з офіційного веб-сайту ПАТ «Укрпошта» за результатами відстеження відправлення, надісланого скаржнику ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) з присвоєним трек-номером 035, суд дійшов висновку, що скаржником строк для звернення до суду із вказаною скаргою пропущений з поважних причин, а відтак вважає за можливе поновити його.

Так, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України).

Згідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічні положення містяться і в ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як визначено в ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За вимогами ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права і свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, а також положень норм чинного законодавства, виконавець має право своєю постановою змінювати або доповнювати реєстраційні дані в автоматизованій системі.

Прямої заборони на вчинення відповідних дій під час зупинення виконавчих дій положення норм чинного законодавства не містять.

Крім того, зміни, внесені виконавцем поставною від 24.06.2020 до автоматизованої системи відповідають змісту виконавчого листа № 761/25534/13-ц від 25.06.2015, виданого Шевченківським районним судом м. Києва.

Інших доказів, які свідчили б про порушення державним виконавцем під час внесення змін до АСВП прав скаржника ані матеріали справи, ані матеріали виконавчого провадження не містять.

Відтак, в судовому засіданні не було встановлено, що дії державного виконавця призвели до порушення прав скаржника.

За таких обставин, оскільки незаконність та протиправність постанови про зміни (доповнення) реєстраційних даних від 24.06.2020 не підтвердилась в судовому засіданні, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав і задоволення скарги в іншій частині та скасування постанов державного виконавця, винесених після вказаної постанови.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 447 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ОСОБА_2 , стягувач ОСОБА_3 , боржник - ОСОБА_4 .

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Дата скаладння повного тексту ухвали - 10.11.2020.

Суддя: