БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1232/2020
Провадження № 2/497/645/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

25.11.2020 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання - Бекметова Х.В.,

розглянувши за відсутністю сторін заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

21.09.2019 року позивач звернулася до суду з позовом, яким просить розірвати шлюб між нею і відповідачем, стверджуючи, що шлюбні відносини в них фактично припинені, оскільки вони разом вже не проживають з червня 2020 року, між ними досягнута домовленість про місце проживання і утримання сина, спір про спільне майно відсутній.

Також позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти для утримання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - в розмірі 1 / 4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % (п`ятдесяти відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, тобто, - до ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на те, що відповідач, який є батьком дитини, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги для утримання сина, який проживає з нею, позивачем.

Сторони у судове засідання не з`явилися, позивач надала суду заяву про розгляд позову за її відсутністю, не заперечуючи проти заочного розгляду справи, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не надавати строку для примирення, бажаючи розірвання шлюбу. Відповідач був повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, будь-яких пояснень, заперечень та жодних доказів на спростування позову суду не надав, тому суд обґрунтовано ухвалив справу розглянути заочно.

Розглянувши надані суду документи та матеріали, заяви позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справа підлягає заочному розгляду, а позовні вимоги - задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини:

- 04.03.2011 року між громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 04.03.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області, а/з №27), дружині присвоєно прізвище " ОСОБА_1 ";

- від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 в сторін народився син - ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про його народження (серії НОМЕР_2 , яке було видане 12.05.2011р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції в Одеській області, а/з №92), - згідно якого відповідач є батьком дитини (а.с.10).

Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

З матеріалів даної справи вбачається, що позивач продовжувати шлюбні відносини не бажає, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням її до шлюбу та шлюбним відносинам, що потягне за собою неприпустиме порушення її права на вільний вибір.

Відповідно до ст.112, її ч.2 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для розгляду позову про розірвання шлюбу. Таким чином, згідно чинного законодавства, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, а також те, що спору між сторонами про місце проживання дитини, з представлених суду відомостей, - не вбачається, а також не вбачається з матеріалів справи спору між сторонами щодо майна, задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу не суперечить вимогам законодавства України.

Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, наполягання сторін на задоволенні позову, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд враховує те, що сторонам відомі норми чинного законодавства наслідки розірвання шлюбу судом, а саме: згідно ч.2ст.114 СК України, в разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу; а ч.3ст.115 СК України визначено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду.

Крім того, законодавством України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч.1ст.141 СК України). Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. В разі виїзду одного з батьків за кордон на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти стягуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо після виконання аліментних зобов`язань згідно з частиною четвертою цієї статті один з батьків не виїхав на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договорів про правову допомогу, та залишився або повернувся для постійного проживання в Україну, порядок стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми встановлюється законодавством. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, згідно з яким з одного із батьків стягуються аліменти, він виїжджає для постійного проживання у державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, з нього за рішенням суду до його виїзду за межі України може бути стягнуто аліменти за весь період до досягнення дитиною повноліття. Якщо після набрання законної сили рішенням суду про сплату аліментів за весь період до досягнення дитиною повноліття особа, з якої стягуються аліменти, продовжує постійно проживати в Україні або повертається в Україну для постійного проживання та змінюються обставини, які вплинули на визначення розміру аліментів, у судовому порядку може бути встановлено періодичне стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми. Якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 СК України регламентовано, що розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Пленум Верховного Суду України в постанові №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснив, що за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Оскільки відповідач не надав суду будь-яких заяв чи заперечень, з урахуванням обставин, які перелічені в ст.182 СК України, суд вважає за можливе при визначенні розміру аліментів, стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання їхнього малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - в розмірі 1 / 4 частки від усіх видів доходів відповідача - щомісячно, але не менше встановленого законом 50-ти відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти розмірів прожиткового мінімума, щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду з даним позовом і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно з вимогами ч.6ст.141 ЦПК України, також підлягає стягненню на користь держави з відповідача судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок стосовно вимоги про стягнення аліментів, оскільки позивач за таку вимогу звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.141,180,181,182,184,191 СК України, ст.ст.12,80,263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що був зареєстрований 04.03.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції в Одеській області (актовий запис №27).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ), - на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (РНОКПП НОМЕР_3 ), - аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - в розмірі 1 / 4 частини усіх видів доходів боржника щомісяця, але не менш, ніж передбачені законодавством 50 відсотків прожиткового мінімуму, визначеного Законодавством для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів, визначеного законодавством для дитини відповідного віку, - починаючи з дня звернення позивачем до суду з позовом - з 21.09.2020 року, і до досягнення дитиною повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ,) на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Заочне рішення суду може бути переглянуте Болградським районним судом Одеської області за заявою відповідача, яка може бути ним подана до канцелярії суду протягом двадцяти днів з часу отримання копії судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення; а відповідачем - після отримання ухвали суду про результати розгляду заяви про скасування заочного рішення. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку його оскарження.

Повний текст рішення складений 25.11.2020 року.

Суддя А.В. Кравцова