Справа №295/9896/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Лєдньова Д.М.

з участю секретаря с/з Вольської К.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, де зазначив, що 02.12.2019 року за участю транспортних засобів AUDI, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля BMW, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої позивач ОСОБА_1 та його дружина отримали тілесні ушкодження. Крім того, було пошкоджено транспорті засоби.

За результатом розгляду адміністративного провадження постановою Богунського районного суду м.Житомира від 27.02.2020 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до висновку експертного товарознавчого дослідження заподіяний власнику транспортного засобу AUDI збиток становить 262 423,50 грн. Витрати на проведення експертного товарознавчого дослідження склали 1900,00 грн.

Позивач зауважує, що страховою компанією відшкодовано 65 000,00 грн., решта грошової суми в порядку досудового врегулювання відповідачем не сплачена.

Особа вказує на заподіяння тілесних ушкоджень, суттєві зміни в організації способу життя, а також необхідності відновлення порушеного емоційного стану шляхом, зокрема, лікування разом із сім`єю в ДП «Санаторій для дітей з батьками «Скадовськ».

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача 180 423,50 грн. як різницю між загальним розміром заподіяних збитків і сумами, отриманими в порядку страхових виплат та внаслідок відчуження залишків транспортного засобу, стягнути 1900,00 грн. витрат, пов`язаних з проведенням товарознавчого дослідження, відшкодувати моральну шкоду в розмірі 49 000,00 грн., вирішити питання про судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином. Справа розглянута у відсутності учасника на підставі п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України.

Судом встановлено наступні обставини.

02.12.2019 року о 19 год. 30 хв. в м.Житомирі по вул. Перемоги, 93 водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем BMW, номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та, перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки, допустив виїзд на зустрічну смугу, де допустив зіткнення з автомобілем AUDI, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, а пасажири автомобіля AUDI ОСОБА_1 і ОСОБА_3 - тілесні ушкодження.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 27.02.2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільна правова відповідальність відповідача як володільця транспортного засобу BMW, номерний знак НОМЕР_2 , було застрахована відповідно до договору (полісу № АО/6495/65), укладеного з Акціонерним товариством «Страхова Група «ТАС». Умовами договору страхування (полісу) лімітом страхової суми в разі заподіяння шкоди майну потерпілому визначено грошову суму в розмірі 130 000,00 грн., франшиза 2500,00 грн.

Відповідно до висновку № 16 експертного авто товарознавчого дослідження від 07.02.2020 року розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу AUDI, номерний знак НОМЕР_1 , складає 262 423,50 грн. Відповідно до результатів проведених досліджень вартість відновлювального ремонту в сумі 712 797,00 грн. перевищує ринкову вартість досліджуваного транспортного засобу, а тому, за умов економічної недоцільності відновлювального ремонту, матеріальний збиток визначено на рівні вартості автомобіля.

Квитанцією АТ Комерційний Банк «ПриватБанк» від 09.08.2020 року підтверджено перерахування на користь ОСОБА_1 грошової суми в розмірі 65 000,00 грн., яка визнана позивачем як сума страхового відшкодування.

Між сторонами виник спір, пов`язаний з виплатою матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N 1961-IV у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

У відповідності до п.12.1 статті 12 Закону України N 1961-IV страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За положеннями п. 36.6 статті 36 Закону України N 1961-IV страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц зазначила, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

З огляду на викладене суд приходить до висновку про безпідставність заявлених позивачем вимог в частині, що не перевищують ліміту страхового відшкодування.

З приводу розміру заподіяних збитків, що могли перевищувати таку суму, слід зазначити таке.

Згідно з ч. ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч.2 ст. 30 Закону України N 1961-IV якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У своїй постанові від 30 січня 2019 року по справі № 753/21303/16-ц Верховний Суд вказував на існуючу практику та зауважував, що у разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.

Як слідує з досліджених в їх взаємному зв`язку доказів по справі позивач не визнавав транспортний засіб фізично знищеним, залишки автомобіля на користь страховика не передавав.

Згідно з п.7.17-7.20 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 N 142/5/2092, якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним.

У цьому випадку може бути визначена вартість утилізації КТЗ. Вартість утилізації КТЗ визначається як сума ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишилися. У разі наявності даних щодо продажу аналогічного КТЗ у такому самому технічному стані за вартість утилізації КТЗ, що оцінюється, може прийматися ціна продажу зазначеного аналогічного КТЗ. Вартість технічно справних складників визначається на підставі результатів їх діагностування на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві автосервісу, а у разі необхідності - дефектування.

Згідно з ч.ч. 3-5 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано доказів на підтвердження розміру заподіяних збитків, обрахованих як різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Висновок № 16 експертного авто товарознавчого дослідження від 07.02.2020 року не складався для наведеного випадку.

Укладений договір про відчуження транспортного засобу не може свідчити про дійсну вартість залишків автомобіля, крім того, позивачем не надано доказів про перереєстрацію транспортного засобу на користь набувача в порядку, визначеному Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388.

За таких обставин, суд позбавлений можливості прийти до висновку про дійсне перевищення розміру заподіяних збитків ліміту страхових виплат, а також, в разі такого перевищення, здійснити обрахунок необхідних до стягнення сум.

Оскільки відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд діє виключно в межах заявлених вимог, а позивачем до розміру заподіяних збитків сума франшизи не включалась, підстави для вирішення даного питання відсутні.

Враховуючи вищенаведене, суд не знаходить підстав для відшкодування матеріальних збитків, оскільки їх чіткий розмір не доведено в судовому засіданні.

Не підлягає також до задоволення вимога про відшкодування 1900,00 грн. вартості проведеного експертного дослідження. Як зауважувалось вище, надані висновки не можуть бути покладені в основу судового рішення про відшкодування збитків, завданих наслідок пошкодження транспортного засобу.

У відповідності до п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Висновок експертного дослідження за процесуальним наслідком хоча і є направленим на відновлення порушених прав особи, не може вважатись дієвим у результативному значенні.

З приводу відшкодування моральної шкоди суд вважає необхідним зазначити наступне.

За положеннями ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Приймаючи до уваги, що розмір моральної шкоди не є пов`язаним з розміром майнової шкоди ( ч.4 ст. 23 ЦК України), суд, за фактичного підтвердження завдання шкоди здоров`ю та майну позивача, вважає можливим вирішити питання про відшкодування моральної шкоди.

Судом враховано спричинення душевних хвилювань внаслідок завдання шкоди здоров`ю позивача, який 03.12.2019 року звернувся до травматологічного пункту КУ ЦМЛ № 2 Житомирської міської ради.

Крім того, пошкодженням майна позивачу спричинені моральні страждання, що пов`язано з перенесенням незручностей, необхідністю докладання додаткових зусиль, часу, потрібного для забезпечення побутових запитів особи та його сім`ї, організації звичного порядку життя.

Виходячи з принципів розумності, виваженості, суд стягує з відповідача моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано договір про надання правової допомоги від 10.08.2020 року з переліком послуг та їх вартістю, акт виконаних робіт, меморіальний ордер від 12.08.2020 року на оплату 13 000,00 грн.

В судовому засіданні представнику позивача просив відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12 000,00 грн.

Виходячи з наведених положеннями ч.3 ст. 141 ЦПК України принципів розподілу судових витрат, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 840,80 грн. судового збору та 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 141, 258-279 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає: АДРЕСА_2 , моральну шкоду в розмірі 10 000.00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840,80 грн. судового збору та 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського Апеляційного суду через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повне рішення суду буде виготовлене 27.11.2020 року.

Суддя: Д.М.Лєдньов