провадження № 2/947/3037/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2020 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Літвінової І.А.

секретар судового засідання - Молодов В.С.,

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу № 947/16290/20 за позовом ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Приватного нотаріуса Колейчик Володимира Вікторовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС», Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ

В червні 2020 року до Київського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою та просить рішенням суду визнати виконавчий напис № 6417 від 04 грудня 2019 року, виданий приватним нотаріусом Колейчиком Володимиром Вікторовичем про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором R051.0047821 від 17.10.2014 року таким, що не підлягає виконанню.

Позивач зазначає, що 17.10.2014 року між ним та ПАТ Банк «Траст» було укладено кредитний договір R051.0047821. Правонаступником усіх прав та обов`язків останнього, на підставі договору Відступлення прав вимоги за кредитними договорами БТ-ПВ-01 від 04.06.2019 року є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС». 24.12.2019 року приватним нотаріусом Колейчиком Володимиром Вікторовичем було вчинено виконавчий напис № 6417 про стягнення заборгованості з позивача по вищевказаному кредитному договору. Про видання виконавчого напису та заборгованість позивач дізнався, коли останній ознайомився з матеріалами виконавчого провадження. В правове обґрунтування позову посилався на ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, ч. 3 ст. 13 ЦК України, ст.ст. 256, 254, 530, 257 ЦК України. Позивач вказує на те, що у виконавчому написі розписана його заборгованість, яка складається з суми заборгованості, простроченої заборгованості за сумою кредиту, простроченої заборгованості за комісією, простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам, а Додаток до кредитного договору, в якому закріплено графік повернення кредиту, наявний в матеріалах виконавчого провадження не є однаковим з Додатком, який насправді надавався позивачу Банком при підписанні кредитного договору. Крім того, позивач посилається на неправомірність вчинення виконавчого напису нотаріуса на простій письмовій формі договору.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 25 червня 2020 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Колейчик Володимира Вікторовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС», Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Крім іншого ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 01 липня 2020 року було забезпечено позов та зупинено стягнення з нього, як боржника, заборгованості за кредитним договором R051.0047821 від 17.10.2014 року в рамках виконавчого провадження № 61111516, відкритого на підставі виконавчого напису № 6417 від 04 грудня 2019 року приватного нотаріуса Колейчика Володимира Вікторовича (місцезнаходження: п/і 07401, м. Бровари, вул. Грушевського, 15, оф. 6).

Ухвалою суду від 02.07.2020 року було задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 , витребувано від Київського обласного нотаріального архіву (місцезнаходження: п/і 08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Жовтнева, 34) завірену належним чином копію нотаріальної справи, сформованої приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. за виконавчим написом № 6417 від 04.12.2019 року про звернення стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором R051.0047821 від 17.10.2014 року.

15.10.2020 року на виконання ухвали суду від 02.07.2020 року на адресу суду надійшла відповідь, відповідно до якої Київський обласний державний нотаріальний архів повідомляє, що документи приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В. на зберігання до Київського обласного державного нотаріального архіву не передавалися (вхід. № 51880).

Відповідачі жодних процесуальних дій не вчиняли, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не надавали.

Суд перейшов до розгляду справи по суті за наявними у справі матеріалами.

В ході розгляду справи судом було встановлено, що 17.10.2014 року між позивачем та ПАТ Банк «Траст» було вкладено кредитний договір R051.0047821. Правонаступником усіх прав та обов`язків останнього, на підставі договору Відступлення прав вимоги за кредитними договорами БТ-ПВ-01 від 04.06.2019 року стало ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС».

24.12.2019 року приватним нотаріусом Колейчиком Володимиром Вікторовичем було вчинено виконавчий напис за № 6417 про стягнення заборгованості з позивача за кредитним договором.

За положеннями статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено Постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172 зі змінами та доповненнями.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, а саме шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Вказане вище відповідає висновкам, що викладені у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та підтверджується позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц.

Також судом встановлено, що Додаток до кредитного договору, в якому закріплено графік повернення кредиту, наявний в матеріалах виконавчого провадження не є однаковим з Додатком, який насправді надавався позивачу Банком при підписанні кредитного договору.

Розрахунок заборгованості ґрунтується на первинних бухгалтерських документах, а саме: на документах, що підтверджують видачу грошових коштів; документах, що підтверджують часткове виконання зобов`язання; та умовах кредитного договору (у тому числі графіку повернення кредиту).

Невідповідність графіку повернення кредиту розрахунку заборгованості є істотним порушенням, яке свідчить про помилку в розрахунках. У той же час наявність двох або більше оригінальних графіків повернення кредиту однозначно свідчить про наявність спору, щодо розміру заборгованості, а від так заборгованість не може набувати статусу «безспірної».

Окрім того, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р. у справі № 826/20084/14, залишеною без змін постанову Київського апеляційного адміністративного суду постановою від 22.02.2017, якою визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема в частині п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття.

З огляду на викладене, оскільки виконавчий напис, який є предметом спору у справі, вчинено 04.12.2019 року, тобто після моменту визнання нечинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 в частині, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001 року, яка не передбачала вчинення виконавчих написів на простій письмовій формі договорів.

Інші посилання позивача перевірити неможливо, оскільки Приватний нотаріус Колейчик Володимир Вікторович припинив свою діяльність, однак справу до нотаріального архіву не передав.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності та взаємного зв`язку, суд встановив, що нотаріусом під час вчинення оспорюваного виконавчого напису не було дотримано всіх вимог, передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій, а саме нотаріусом вчинено виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимог кредитора.

Отже, виконавчий напис нотаріусом вчинено щодо вимоги, яка не була безспірною, а отже не підлягала задоволенню в порядку вчинення виконавчого напису.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 є таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 259,263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Приватного нотаріуса Колейчик Володимира Вікторовича (адреса з позовної заяви: 07401, м. Бровари, вул. Грушевського, 15, оф. 6), Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ«СІТІ ФІНАНС» (адреса з позовної заяви: 04053, м. Київ, вул.. Січових стрільців, буд. 37-41; ), Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» (; адреса: 04112, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 48) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис № 6417 від 04 грудня 2019 року, виданий приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київського району Колейчиком Володимиром Вікторовичем про звернення стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором R051.0047821 від 17.10.2014 року таким, що не підлягає виконанню.

Заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 01 липня 2020 року про забезпечення позову та зупинення виконавчого провадження № 61111516 відкритого на підставі виконавчого напису № 6417 від 04 грудня 2019 року приватного нотаріуса Колейчика Володимира Вікторовича - скасувати.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців буд. 37-41, ) на користь держави судовий збір у розмірі 1261 (одну тисячу двісті шістдесят одну) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Днем складання рішення є 27 листопада 2020 року.

Суддя Літвінова І. А.