УХВАЛА

01 грудня 2020 року м. Одеса Справа № 522/16061/18

Провадження № 2-ві/522/25/20

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Кузнецова В.В., розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Савенко Ганни Сергіївни про відвід судді Науменка Андрія Володимировича по цивільній справі за заявою про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси (головуючий суддя Науменко А.В.) знаходиться справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення боргу за договором позики.

Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 18 червня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задоволений. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в розмірі 964 207,21 грн.

Савенко Г.С. , представник ОСОБА_1 , подала заяву про перегляд вказаного заочного рішення.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 16.09.2019 року заява Савенко Г.С. , представника ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення суду залишена без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду, Савенко Г.С. , представник ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Одеського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року апеляційну скаргу Савенко Ганни Сергіївни , представника ОСОБА_1 - задоволено. Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2019 року - скасовано, та направлено матеріали справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що залишаючи заяву про перегляд заочного рішення без розгляду, суд першої інстанції помилково виходив з того, що у заявника сплинув строк звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення та відповідачем не надано заяви про поновлення строку на подання заяви про його перегляд.

Суд апеляційної інстанції із таким висновком районного суду не погодився, про що постановив обґрунтовану ухвалу, та направив матеріали для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 25 листопада 2020 року прийнято до провадження матеріали заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Савенко Г.Ю. про перегляд заочного рішення по справі, та призначено судове засідання о 09 год 30 хв. 02 грудня 2020 року.

27.11.2020 року до канцелярії суду, представником відповідача подано заяву про відвід судді Науменко А.В..

В обґрунтування заяви зазначено, що суд, залишивши без розгляду заяву відповідача про перегляд заочного рішення, фактично позбавив права на подальше оскарження заочного рішення суду від 18.06.2019 року по справі №522/16061/18.Також зазначено, що: «прийняття кваліфікованим юристом, багаторічним суддею Науменко А.В. , завідомо не передбаченого законодавством рішення, про що суддя як вбачається має бути обізнаним, поставило Заявника в положення повної недовіри до суду у складі судді Науменко А.В., та взагалі судової системи України, адже якщо кожний окремий суддя, як еталон законності та справедливості, може дозволити собі приймати завідомо не законне рішення, та порушувати норми процесуального законодавства, то на який справедливий суд може розраховувати сторона по справі? Що також могло позбавити Відповідача по справі, права на подальше оскарження Рішення».

В зв`язку з чим, заявлено про недовіру до суду.

Ухвалою від 27.11.2020 року, суд, який розглядає справу (головуючий суддя Науменко А.В.), дійшов висновку, що заявником не надано жодного допустимого, належного, достовірного та достатнього доказу, які б підтверджували наявність підстав для відводу, та передав заяву до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Науменко А.В.

Заява про відвід судді Науменко А.В. надійшла до судді Кузнецової В.В. 30.11.2020 року для вирішення питання про відвід судді.

Ознайомившись з заявою адвоката Савенко Г.С. про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси Науменка А.В., суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч.2,3 ст. 40 ЦПК України Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Частинами сьомою та восьмою статті 40 ЦПК визначено, що питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 36 ЦПК суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 1статті 36 ЦПК України визначенні підстави для відводу (самовідводу) судді.

Згідно з частиною 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії", від 28 жовтня 1998 року, п.45).

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що зазначені в заяві обставини, не викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді Науменка А.В. при вирішенні цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення боргу за договором позики.

Заявлений відвід зводиться до незгоди позивача із процесуальними діями головуючого судді Науменка А.В. у справі, а обставини, які б слугували підставами для відводу судді згідно ст. 36 ЦПК України відсутні, відтак у задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.35-40 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Савенко Ганни Сергіївни про відвід судді Науменка Андрія Володимировича по цивільній справі за заявою про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення боргу за договором позики.

Повернути матеріали для продовження розгляду по суті.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя В.В. Кузнецова