КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року місто Київ.

Справа 2-136/11

Апеляційне провадження № 22-ц/824/14120/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Желепи О.В.,

суддів: Кулікової С.В., Олійника В.І.,

секретар судового засідання Гордійчук Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження в режимі відео-конференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 24 вересня 2020 року (у складі судді Ул`яновської О.В. інформація щодо дати постановлення повного тексту відсутня)

в справі за скаргою ОСОБА_1 , на постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення виконавчого збору та відкриття виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 р. скаржник звернулася до суду із зазначеною скаргою, просить суд поновити пропущені з поважних причин строки на оскарження постанови відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 05.07.2019 про стягнення виконавчого збору у ВП №51308555 та постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 08.07.2019 про відкриття виконавчого провадження №59482107 з виконання постанови про стягнення виконавчого збору та визнати зазначені постанови протиправними.

Заява обгрунтована тим, що 28.05.2013 рішенням Святошинського районного суду м. Києва задоволено позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитом та звернення стягнення, на підставі якого Святошинським районним судом м. Києва, видано виконавчий лист №2/759/22/13. В ході примусового виконання рішення виконавчий документ було втрачено та на підставі ухвалиСвятошинського районного суду м. Києва від 28.03.2016, подання виконавця про видачу дубліката виконавчого листа задоволено та 08.04.2016 видано дублікат ВП. 07.06.2016 ВПВР Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження та в рамках вказаного ВП 05.07.2019 винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 10% від суми, також 08.07.2019 було відкрито виконавче провадження №59482107 щодо виконання постанвои про стягнення виконавчого збору. Після ознайомлення ОСОБА_1 15.07.2019 з матеріалами виконавчого провадження №51308555 з`ясувалося, що виконавчий лист, виданий судом 08.04.2016 було повернуто стягувачу за його заявою згідно із ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Вказаний виконавчий документ було повернуто стягувачу, про що 05.07.2019 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, внаслідок чого скаржник вважає, що постанова відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 05.07.2019 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №51308555 та постанова про відкриття виконавчого провадження є такими, що прийняті з порушенням вимог чинного законодавства, а саме Закону України «Про виконавче провадження», та підлягають скасуванню, оскільки виконавчий збір за своєю правовою природою є збором, який сплачується боржником за примусове виконання виконавчого документа та розраховується виходячи з фактично стягнутої або повернутої суми, однак в межах виконавчого провадження №51308555 відсутні будь-які докази того, що з моменту відкриття виконавчого провадження та до його закінчення будь-які грошові кошти боржником у добровільному порядку на користь стягувача перераховувалися, або в примусовому порядку державним виконавцем стягувалися, так як і не відбувалося звернення стягнення на майно (тобто відсутнє фактичне стягнення за виконавчим документом), таким чином, у державного виконавця були відсутні законні підстави для стягнення виконавчого збору у розмірі, який визначений в оскаржуваній постанові про стягнення виконавчого збору від 05.07.2019 (ВП № 51308555).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24 вересня 2020 року поновлено пропущені з поважних причин строки на подання скарги ОСОБА_1 . Скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 05.07.2019 про стягнення виконавчого збору у ВП №51308555.

Визнано протиправною та скасовано постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 08.07.2019 про відкриття виконавчого провадження №59482107.

Стягнуто з відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві користь держави судовий збір по справі у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 (сорок) коп.

Не погодившись з такою ухвалою суду, представник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволені скарги у повному обсязі.

В апеляційній скарзі посилається на те, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню.

Зазначає, що подана скарга мала розглядатись в адміністративному судочинстві, відповідно до викладеного висновку Верховного суду в постановах ВП ВС від 10 квітня 2019 року у справі №766/740/17-ц, від 07 лютого 2019 року у справі №927/769/16.

Також в апеляційній скарзі вказує на те, що, оскільки ОСОБА_1 не скористалась своїм правом на оскарження ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.12.2019 у справі №640/24311/19, якою її аналогічна скарга неправомірно була повернута, а також з врахуванням того, що суд першої інстанції в даній справі безпідставно не задовольнив клопотання виконавця про закриття провадження у справі, судове рішення підлягає скасуванню. Також посилається на те, що в ухвалі Святошинського районного суду м.Києва від 24.09.2020 у справі №2-136/11 єдиним обґрунтуванням поновлення пропущеного процесуального строку на подачу скарги є те, «що постановою окружного адміністративного суду м.Києва від 16.12.2019 відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження по справі з підстав того, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими особами до суду, який видав виконавчий документ».

Проте ухвала Окружного адміністративного суду м.Києва у справі №640/24311/19 датована 16.12.2019, позов до Святошинського районного суду м.Києва подано 03.02.2020.

Ухвалою від 26жовтня 2020 року Київським апеляційним судом відкрито апеляційне провадження в даній справі та надано учасникам справи 5-ти денний строк з моменту отримання ухвали для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Копію ухвали ОСОБА_6 - представник ОСОБА_1 надіслано електронною поштою 27.10.2020.

Відзив подано 24.11.2020, в якому ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу - без змін. Вказує на статтю 287 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої учасники ВП (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. 16.12.2019 ОАС м.Києва винесено ухвалу у справі №640/24311/19, якою ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі було відмовлено, роз`яснено, що позовні вимоги належить розглядати Святошинському районному суду м.Києва, а тому суд правомірно розглянув скаргу. Також зазначає у відзиві, що у державного виконавця були відсутні законні підстави для стягнення виконавчого збору оскільки державний виконавець в цьому виконавчому провадженні рішення не виконав, а повернув виконавчий документ без виконання на вимогу стягувача.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції державний виконавець апеляційну скаргу підтримав.

Скаржниця ОСОБА_1 та її представник, яка брала участь в режимі відеоконференції, проти задоволення скарги заперечували, просили залишити ухвалу районного суду без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на те, що суд порушив норми процесуального права та розглянув вимоги скаржника, які не підлягають розгляду в цивільному судочинстві.

Судом встанволеноо, що рішенням Святошинського районного сууд м. Києва від 28.05.2013 позовні вимоги ПАТ «Укргазбанк» дол ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено, яким стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укргазбанк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 124437 дол. США 50 цен. та 3333107 грн 23 коп. стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укргазбанк» солідарно штраф за невиконання умов договору іпотеки в сумі 5000 грн 00 коп..; звернуто стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості, шляхом проведення прилюдних торгів, яка належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Святошинською районною у м. Києві радою 16.11.2005, на підставі розпорядження №1702 від 16.11.2005 та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 24.11.2005 в реєстрі за № 2761, стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укргазбанк» солідарно судовий збір в сумі 1700 грн 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн., а всього стягнуто 1820 грн 00 коп. та стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 солідарно на користь держави судовий збір в сумі 1621 грн 00 коп. (а.с. 216-220 том 1).

03.10.2013 Святошинським районним судом видано представнику ПАТ «Укргазбанк» виконавчі листи по справі №2-733/10 (а.с. 224 том 1).

28.03.2016 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва видано дублікат виконавчого листа №2/759/22/13 виданого 03.10.2013 (а.с. 63, 64).

Виконавчий лист, виданий судом 08.04.2016 було повернуто стягувачу за його заявою згідно із ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» вказаний виконавчий документ було повернуто стягувачу, про що 05.07.2019 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу

07.06.2016 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження №51308555 на підставі виконавчого листа №2/759/22/13 від 08.04.2016.

Як вбачається із постанови від 05.07.2019 в рамках ВП №51308555 виконавчий лист, виданий судом 08.04.2016 було повернуто стягувачу за його заявою згідно із п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 174).

Крім цього, 05.07.2019 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києва в рамках ВП №51308555 винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків від суми, що підлягає примусовому стягненню, у виконавчому провадженні №51308555, винесену на підставі ч. 3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із поверненням виконавчого документу стягувачу (а.с. 175).

08.07.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59482107 на підставі постанови №51308555 виданою 05.07.2019 відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про стягнення на користь держави 12443 доларів США 75 центів та 33310 грн 72 коп. виконавчого збору (а.с. 176).

Частиною 2 ст. 74 Закону «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час подання скарги в даній справі, передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З урахуванням вищенаведеного можна зробити висновок, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

З огляду на викладене, колегія дійшла висновку, що дії виконавця щодо стягнення виконавчого збору, в січні 2019 року, на час вчинення процесуальних дій, ОСОБА_1 мала оскаржувати в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала про відкриття виконавчого провадження за постановою державнго виконавця про стягнення виконавчого збору, як похідна також має оскаруватись в одному провадженні з постановою про стягнення виконавчого збору.

Згідно ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

У разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.

Враховуючи вказані положення процесуального закону, судове рішення підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі.

Доводи скаржника про те, що адміністративний суд повернув позов з посиланням на те, що це питання має розглядатись в порядку цивільного судочинства, колегія суддів не приймає, з огляду на те, що законність такого повернення не встановлювалась апеляційним судом, з огляду на не оскарження постанови суду першої інстанції.

Роз`яснити, заявнику, що в разі надходження заяви апеляційним судом може бути постановлена ухвала про передачу на розгляд скарги до адміністративного суду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 377, 382 , 383 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 24 вересня 2020 року - скасувати, провадження в справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києва від 05.07.2019 року про стягнення виконавчого збору та постанову про відкриття виконавчого провадження за такою постановою - закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 26 листопада 2020 року.

Головуючий: Судді: