Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2020 Справа №607/13119/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Грицака Р.М.

за участю секретаря Бігун О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2 500 гривень, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що вона з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 серпня 2019 року. У них є спільна дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що усі обов`язки щодо утримання та виховання дитини вона несе самостійно, так як відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Також, вказує на те, що відповідач є працевлаштованим, отримує заробітну плату, його матеріальне становище є задовільним, тому у нього наявна можливість виконувати свої батьківські обов`язки по утриманню дітей. З цих підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 04 вересня 2020 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав, про поважність причин неможливості прибуття його в судове засідання суд не повідомив. Тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки, щодо заочного вирішення справи не заперечує позивач.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247, ст. 280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 17 серпня 2019 року про що складено відповідний актовий запис №1597 у Тернопільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 видане Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в сторін народилася дочка ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 видане Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 22 травня 2018 року.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою ДП 2 ЖЕК12 ЖБК №550 від 30 липня 2020 року.

Згідно довідки виданої ТОВ «Санат Т» №36 від 08 липня 2020 року відповідач ОСОБА_2 з 28 січня 2020 року працює на посаді вантажника у ТОВ «Санат Т» та сума отриманого ним доходу за період з 01 січня 2020 року по 30 червня 2020 року становить 16 565 грн. 42 коп.

Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

У Постанові Верховного Суду прийнятій у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (справа № 755/14148/18, провадження №61-11325св19) Верховний Суд зауважив, що у разі спору про стягнення аліментів суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

При цьому, згідно з частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено, що у 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі вищенаведеного та враховуючи рівність обов`язку кожного з батьків по забезпеченню дитині необхідного матеріального утримання, відсутність істотних обставин, які могли б впливати на виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, зокрема відповідачем не надано суду жодних доказів щодо того, що за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем він не може утримувати свою неповнолітню дочку, а також доказів перебування у нього на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків, враховуючи інтереси та потреби дитини суд дійшов висновку про те, що з відповідача ОСОБА_2 слід стягувати на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання неповньолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2 000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексації, щомісячно, починаючи із 10 серпня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи те, що позивачка ОСОБА_1 від сплати судового збору за пред`явлення вимоги про стягнення аліментів звільнена відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача слід стягнути 840,80 грн. судового збору в дохід держави відповідно до ст.141 ЦПК України

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 5, 89, 141, 264, 265, 268, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2 000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексації, щомісячно, починаючи із 10 серпня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 840,80 гривень судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду складено 20 листопада 2020 року.

Головуючий суддяР. М. Грицак