Справа № 266/3643/20
Провадження№ 2/266/750/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

25 листопада 2020 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого - судді Федотової В.М.

при секретарі - Топузової К.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполя в порядку спрощеного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Рябоконь Сергій Володимирович до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2020 року представник позивача звернувся до суду із позовом в якому просив визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом, а саме будинком АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що позивачка ОСОБА_1 є власником 13/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування частини житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області 15 березня 2000 року, реєстровий № 452, зареєстрованим в Маріупольському БТІ згідно до реєстраційного напису на договорі від 07.04.2000 року за реєстровим № 36703. В 2010 році позивачка ОСОБА_1 стала разом мешкати з відповідачем ОСОБА_2 ,і 06 жовтня 2010 року в належній ОСОБА_1 частині житлового будинку АДРЕСА_1 за її згодою був зареєстрований відповідач ОСОБА_2 .

В серпні 2014 року, спочатку позивачка ОСОБА_1 , а потім відповідач ОСОБА_2 переїхали до м. Москви РФ, де проживали та працевлаштувалися. З 2015 року позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 припинили стосунки та кожен окремо проживає та працює в м. Москва РФ. Таким чином, починаючи з серпня 2014 року і до часу звернення з позовною заявою до суду, відповідач ОСОБА_2 добровільно не проживає за місцем його реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , платежі за надані комунальні послуги, пов`язані з утриманням житлового будинку не сплачує, що є порушенням прав позивачки ОСОБА_1 як власника житла. Проживаючи за іншою адресою, відповідач залишається зареєстрованим у належній позивачці частині житлового будинку, добровільно знятися з реєстрації не бажає, в такий спосіб створює позивачці перешкоди у користуванні та розпорядженні своїм майном. У зв`язку з вище зазначеним, представник позивача просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 24.07.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Рябоконь С.В. в судове засідання надали заяву, в якій просили провести розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали та не заперечували проти ухвалення заочного рішення по справі, у разі неявки відповідачки.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи була повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав та про причини неявки суд не повідомив.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи були повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутності не надали та про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що позивачка не заперечувала щодо заочного розгляду справи, суд, керуючись ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи та вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування частини житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області 15 березня 2000 року, реєстровий № 452, зареєстрованим в Маріупольському БТІ згідно до реєстраційного напису на договорі від 07.04.2000 року за реєстровим № 36703, позивачка ОСОБА_1 є власником 13/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 . (а.с.6).

Факт не проживання відповідача за місцем реєстрації підтверджується дослідженою довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні б/будинку осіб від 20.11.2020 року виданим КСН «Селище Слободка Гавань», з якого вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 зареєстрований, але не мешкає. (а.с.50).

Згідно акту про фактичне проживання від 20.11.2020 року виданого КСН «Селище Слободка Гавань», встановлена, що за адресою: АДРЕСА_1 фактично мешкають: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.50).

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України власник будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і має право розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд.

За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно з положеннями ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, виходячи з аналізу змісту вказаних правових норм та встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що право відповідача, як члена сім`ї власника будинку перестало існувати, що дає підстави суду для ухвалення законного, обґрунтованого рішення та задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 81, 200,223, 235, 258, 259, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 319,321, 383,391, 405 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Рябоконь Сергій Володимирович до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, будинком АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто Приморським районним судом міста Маріуполя за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення отримання його копії.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Федотова В. М.