Справа № 606/2003/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Мельник А.В.

за участю секретаря судового засідання Кавалко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхніх неповнолітніх доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1500 грн на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування заявлених вимог, вказує на те, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку по утриманню їх двох неповнолітніх дітей.

Ухвалою суду від 12.10.2020 було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 25.11.2020.

10.11.2020 до суду від відповідача надійшов відзив на позов, у якому він позовні вимоги визнає частково у розмірі 1159 грн, що дорівнює 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Вказує, що його місячний заробіток становить 5000 грн, з якого сплачується податок з доходів фізичних осіб у розмірі 900 грн, а відповідно розмір його щомісячного доходу становить 4100 грн, якого недостатньо для задоволення позовних вимог у розмірі, який просить позивач. Відповідач зазначає, що він не відмовляється нести витрати на утримання дітей та періодично здійснює перерахування грошових коштів на банківський рахунок позивача на утримання дітей, що свідчить про відсутність ухилення відповідача від покладеного на нього обов`язку по утриманню його неповнолітній дітей.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак у відзиві на позов просив розгляд справи проводити у його відсутності.

За вказаних обставин, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 одружились 18 листопада 2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданого виконкомом Струсівської сільської ради від 18 листопада 2004 року, актовий запис №20.

У шлюбі в сторін ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась дочка ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , яке видане 16 листопада 2005 року виконкомом Струсівської сільської ради Теребовлянського району, актовий запис №21.

Також, у шлюбі в сторін ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась дочка ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , яке видане 16 липня 2009 року виконкомом Струсівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, актовий запис №21.

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 09 січня 2014 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який було зареєстровано 18 листопада 2004 року в Струсівській сільській раді Теребовлянського району Тернопільської області, актовий запис №5 розірвано.

Відповідно до довідки, виданої Струсівською сільською радою Тернопільської області від 21.09.2020 за № 932, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 .

Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями статті 141 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтями 180, 181 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до діючих норм законодавства батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Відповідно до частини першої статті 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

В силу вимог статті 182 Сімейного кодексу України суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років починаючи з 1 січня 2020 - 2218 грн, з 1 липня - 2318 грн, з 1 грудня - 2395 грн.

Отже, на момент розгляду справи судом, мінімальний гарантований розмір аліментів для дітей віком від 6 до 18 років, встановлений частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України, не може бути меншим ніж 1159,00 грн на дитину.

Разом з тим, мінімальний рекомендований розмір аліментів для дітей віком від 6 до 18 років становить 2318 грн на дитину, встановлений частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України, і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно наданої відповідачем копії довідки про доходи від 03 листопада 2020 року №6 за період травень-жовтень 2020 року, виданої ОСОБА_2 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 , відповідач працює у фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 на посаді електрогазозварника, місячний розмір заробітної плати становить 5000 грн.

Доказів того, що у власності відповідача перебуває нерухоме майно чи транспортні засоби, сторони суду не надали.

Разом з тим, при визначенні розміру аліментів суд враховує й те, що обов`язок утримувати дітей рівною мірою стосується обох батьків. Позивачем не надано суду доказів того, які витрати вона здійснює та в якому розмірі на утримання дітей.

Враховуючи наведене та те, що відповідач працевлаштований, отримує постійний дохід, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 грн на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в більшому розмірі, оскільки сторонами не надано доказів, які б підтверджували такий майновий стан відповідача, який би дозволяв йому сплачувати аліменти в більшому розмірі.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що позивачка не позбавлена права звертатися до суду із позовом до відповідача в порядку статті 192 Сімейного кодексу України про збільшення розміру аліментів на утримання дітей, у випадку, якщо будуть існувати докази такого майнового стану відповідача, який дозволятиме останньому сплачувати аліменти в більшому розмірі ніж визначив даним рішенням суд.

Відповідно до частини другої статті 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно частини першої статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує в порядку статті 141 ЦПК України.

На підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, а відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, визначеному КМУ.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за вимогами щодо стягнення аліментів, то судовий збір у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь Держави.

Керуючись статтями 4, 12, 141, 247, 265, 430 ЦПК України, статтями 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в твердій грошовій сумі, в розмірі по 1200 (одна тисяча двісті) грн 00 коп. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 вересня 2020 року до досягнення дітьми повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок на користь держави.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: село Вербовець, Лановецький район, Тернопільська область, РНОКПП НОМЕР_5 .

Повний текст рішення суду складено 25 листопада 2020 року.

Суддя А.В.Мельник