Справа № 703/3090/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Опалинської О.П.

при секретарі судового засідання Холодняк Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина на земельні ділянки площею 2,26 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Костянтинівської сільської ради Смілянського району Черкаської області.

Після смерті ОСОБА_3 спадщину фактично прийняв її син ОСОБА_4 , оскільки був зареєстрований та проживав із спадкодавцем, але юридично її не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , який був батьком позивача. Після його смерті спадщину прийняли позивач та відповідач шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, однак нотаріус не в змозі видати йому свідоцтво про право власності на спадкове майно, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, а також в державному акті на право приватної власності на землю серія ІІ-ЧР №008483 невірно зазначено по батькові ОСОБА_3 « ОСОБА_5 », замість вірного « ОСОБА_6 ». Тому звернувся до суду з даною позовною заявою про визнання за ним права власності на спадкове майно за законом, оскільки позбавлений можливості в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, згідно якої просив справу розглядати без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву згідно якої позовні вимоги визнала повністю та просила розгляд справи проводити без її участі.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого 14 березня 1991 року Костянтинівською сільською радою Смілянського району Черкаської області (а.с.6).

Із довідки виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради Смілянського району Черкаської області №2063 від 09 вересня 2020 року вбачається, що ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_3 збув зареєстрований та проживав її син ОСОБА_4 , який вступив в управління та володіння спадковим майном померлої (а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 виданого Костянтинівською сільською радою Смілянського району Черкаської області (а.с. 5).

Із свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 виданого повторно 03 серпня 1949 року вбачається, що батьками ОСОБА_4 , 1934 року народження зазначені ОСОБА_8 та ОСОБА_3 (а.с. 10).

Як вбачається із свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 виданого 28 січня 1967 року вбачається, що батьками ОСОБА_1 , 1967 року народження зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с. 8).

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_5 від 30 травня 1967 року вбачається, що батьками ОСОБА_9 , 1908 року народження зазначені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с. 9).

Із довідки виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради Смілянського району Черкаської області №2062 від 09 вересня 2020 року вбачається, що ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав його син ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_2 , які вступили в управління та володіння спадковим майном померлого (а.с. 12).

З державного акта на право приватної власності на землю серія ІІ-ЧР № 008483 виданого 09 січня 2003 року Костянтинівською сільською радою Смілянського району Черкаської області вбачається, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 2,26 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Костянтинівської сільської ради Смілянського району Черкаської області (а.с. 7).

З листа Смілянської державної нотаріальної контори №1292/01-16 від 20 листопада 2020 року вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався.

Із листа Смілянської державної нотаріальної контори №1291/01-16 від 20 листопада 2020 року вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався.

Згідно п. 6. Ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає факти про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по - батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із Законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

В пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, зазначено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по- батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по - батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по - батькові або замість імені чи по - батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що особа, яка зазначена в державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧР №008483 виданого 09 січня 2003 року Костянтинівською сільською радою Смілянського району Черкаської області, а саме ОСОБА_3 та особа, яка зазначена у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 виданого 14 березня 1991 року ОСОБА_3 , є однією і тією ж особою.

Оскільки іншим способом виправити допущені помилки в правовстановлюючому документі не є можливим, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення та встановлює факт належності правовстановлюючого документа - державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільний кодекс України в редакції 2004 року такий застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Статтею 548 ЦК (в редакції 1963 року) визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 1218 ЦК України визначено до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як передбачено ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відтак, суд дійшов висновку, ОСОБА_4 є спадкоємцем першої черги по закону після смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , який прийняв спадщину шляхом вступу в управління та володінням спадковим майном померлої, але спадкове майно юридично не оформив.

ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги по закону після смерті батька ОСОБА_4 , який прийняв спадщину шляхом вступу в управління та володінням спадковим майном померлого.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів.

Відповідно до листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Статтею 392 ЦК України визначено, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов`язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

З матеріалів справи вбачається належність на праві приватної власності спадкового майна, а саме земельної ділянки ОСОБА_3 .

Однак, відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно та державної реєстрації права власності на нього, наявних у ньому розбіжностей в частині написання по батькові позбавляє його права спадкоємця оформити спадщину у нотаріуса після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , відтак його звернення до суду з даним позовом є правомірним та обґрунтованим.

Окрім того, відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідач визнав позов та не заперечує проти його задоволення, за таких обставин суд вважає, його таким, що ґрунтується на вимогах закону, відтак підлягає до задоволення, а невизнане право позивача захисту в судовому порядку, шляхом визнання права власності на спадкове майно, а саме, на земельну ділянку.

На стягненні з відповідача судового збору в сумі 1268 гривень 77 копійок позивач не наполягав.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 76, 81, 82, 89, 200, 247, 259, 263-265, 273, 293, 351,354 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, ст.ст. 15, 16, 181, 182, 334, 392, 1216, 1217, 1218, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст. 125 ЗК України, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧР № 008483 виданого 09 січня 2003 року Костянтинівською сільською радою Смілянського району Черкаської області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 2,26 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Костянтинівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, що належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серія ІІ- ЧР № 008483 виданого 09 січня 2003 року Костянтинівською сільською радою Смілянського району Черкаської області.

Рішення може бути оскаржене в 30-денний строк з дня його отримання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , 1976 року народження, зареєстрований та житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , 1940 року народження, зареєстрована та жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Головуючий О.П.Опалинська