БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1301/2020
Провадження № 2/497/666/2020
26.11.2020 року м.Болград
Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Кодінцевої С.В.
за участю секретаря - Ковтун О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-страхування» (надалі ТДВ «СК «Віді-страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування шкоди,
Позивач, звернувся до суду та просить постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТДВ «СК «Віді-страхування»:
- суму в розмірі 190 085.90 гривень в рахунок відшкодування шкоди;
- сплачений судовий збір у розмірі 2 851,29 гривень за подання до суду позовної заяви;
- витрати, пов`язані з розглядом справи 3000.00 гривень.
В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, що 02.09.2019 року між ОСОБА_2 та ТДВ «СК «Віді-страхування» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту АС № 012903, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом Toyota RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
23.06.2020 року на вул. Французький бульвар в м. Одесі сталась дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого ТЗ Toyota RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля BMW, реєстраційний номер якого НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 ..
Вина відповідача у вчиненні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Приморського районного суду м. Одеси від 04.08.2020 року.
05.08.2020 року до ТВД «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» звернулась ОСОБА_2 з заявою про виплату страхового відшкодування від 05.08.2020 року у зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування.
У подальшому ТВД «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» здійснило виплату потерпілій від ДТП ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 190 085,90 гривень.
По твердженню позивача до нього перейшло право вимоги відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України, оскільки саме він виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат.
Саме з цих підстав позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 08.10.2020 року провадження по справі за вищеназваним позовом було відкрито та призначено до підготовчого розгляду на 03.11.2020 року о 10:00 годині (а.с.68), про що повідомлено сторонам (а.с.69, 70).
15.10.2020 року до суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_3 про проведення підготовчого розгляду в режимі відеоконференції (а.с.71-75).
Ухвалою суду від 19.10.2020 року у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_3 про проведення підготовчого розгляду в режимі відеоконференції по даній справі - відмовлено (а.с.76).
У підготовче засідання призначене на 03.11.2020 року, сторони будучи належним чином повідомленими - не прибули.
Представник позивача - адвокат Невідомий О.М. (а.с.73-74) надіслав заяву про проведення підготовчого розгляду у його відсутність (а.с.79-80).
Відповідач по справі також не прибув у підготовче засідання.
Ухвалою від 03.11.2020 року підготовче засідання закрито та призначено справу до судового розгляду на 26.11.2020 року (а.с.82), про що повідомлені сторони (а.с.83).
Ухвалою суду від 18.11.2020 року клопотання представника позивача про проведення відеоконференції задоволено та доручено Києво-Святошинському районному суду Київської області забезпечення проведення відеоконференції (а.с.89).
В судове засідання призначене на 26.11.2020 року:
- представник позивача не прибув, про час та місце проведення судового розгляду повідомлений згідно вимог чинного законодавства. На електронну пошту суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував щодо заочного розгляду справи (а.с.94).
- відповідач повідомлявся згідно вимог чинного законодавства про час та місце проведення судового розгляду за адресою свого постійного місця реєстрації: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Відділу адресно-довідкової роботи Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області та довідкою Дмитрівської сільської ради Болградського району Одеської області (а.с.64).
Згідно ст.128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою (ч.2).
Днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (ч.8
Суд надсилав судову повістку повідомлення на 03.11.2020 року (а.с.69), яка була отримана відповідачем, та на 26.11.2020 року (а.с.83), яке повернулося до суду без вручення з відміткою листоноші, що «Адресат за вказаною адресою відсутній» (а.с.87-88).
Крім того, згідно довідки Дмитрівської сільської ради Болградського району Одеської області від 05.10.2020 року за №2105 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але не проживає, та не є головою даного домоволодіння (а.с.66).
Жодної іншої адреси місця перебування відповідача, суду не повідомлено.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач по справі повідомлений належним чином про час та місце розгляду даної справи.
Будь-яких заяв, пояснень, заперечень щодо спростування доводів, викладених в позовній заяві, від відповідача до суду не надходило.
Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи.
Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України (а.с.94).
Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяву представника позивача, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав.
Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Судом встановлено, що 02.09.2019 року між ОСОБА_2 та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-страхування» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту АС № 012903, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом Toyota RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Строк дії договору з 03.09.2019 року по 02.09.2020 року (а.с.6-12).
ОСОБА_2 є власником транспортного засобу Toyota RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 29.08.2019 року (а.с.13).
23 червня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного Toyota RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_1 та транспортного засобу BMW, Х5, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_1 , що зафіксовано довідкою Управління патрульної поліції в Одеській області НПУ від 25.06.2020 року (а.с.15, 14).
Цією постановою суду від 04 серпня 2020 року громадянин ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340.00 гривень (а.с.49).
Згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Пунктом 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що підставами звільнення від доказування є постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрало законної сили, обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року з подальшими змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода підлягає відшкодуванню в повному об`ємі особою, що її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина даної особи.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що саме порушення відповідачем ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої транспортний засіб Toyota RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження, тобто вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача.
Згідно звіту №1846V Суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 від 30.06.2020 року сума матеріального збитку автомобіля Toyota RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_1 складає - 206 591,31 гривень, вартість відновлювального ремонту - 206 591.31 гривень (а.с.19-44).
Товариство з обмеженою відповідальністю «Віді Пальміра» виставило рахунок №ВПтС-0002011 від 06.07.2020 року ОСОБА_2 - оплата за товари, роботи, послуги згідно наряду-замовлення №ВПтСА-003980 від 24.06.2020 року на суму 190 085.90 гривень (а.с.16-17).
Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» звернулось до позивача у цій справі ТДВ «СК «Віді-Страхування» з приводу необхідності перерахування суми фактичного розміру збитків за пошкоджений транспортний засіб Toyota RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2019, який знаходиться у заставі АБ «Укргазбанк», власник ОСОБА_2 - безпосередньо на рахунок СТО (а.с.45).
Відповідно до заяви від 05.08.2020 року, ОСОБА_2 (власник автомобіля Toyota RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_1 ) звернулась до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-страхування» щодо відшкодування завданої ДТП шкоди належному їй транспортному засобу (а.с.46).
07.08.2020 року ТВД «СК «Віді- Страхування» згідно з договором страхування на підставі заяви і страхового акту № 6722 від 06.08.2020 року на суму 190 085.90 гривень (а.с.47), виходячи з розрахунку ТОВ «ВІДІ Пальміра» від 06.07.2020 року здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 190 085,90 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 3293 від 07.08.2020 року (а.с.48).
Позивач ТДВ «СК «Віді-Страхування» звертався до відповідача ОСОБА_1 , шляхом надіслання рекомендованого листа на адресу його постійного місця реєстрації, з вимогою від 17.08.2020 року про відшкодування шкоди в розмірі 190 085.90 гривень (а.с.51), що підтверджується фіскальним чеком від 18.08.2020 року (а.с.53).
У подальшому Товариство з обмеженою відповідальністю «Віді Пальміра» надало на ім`я ОСОБА_2 . Акт виконаних робіт №ВПтС-0002011 від 08.09.2020 року на суму 190 085.90 гривень (а.с.18).
Законом України «Про страхування» №85/96-ВР від 07.03.1996 року врегульовано відносини у сфері страхування які спрямовані на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб.
Згідно ст.1 цього Закону, страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Положеннями ст.8 цього Закону №85/96-ВР визначено, що:
Страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.
Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Приписами ст.9 названого Закону передбачено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхова сума може бути встановлена по окремому страховому випадку, групі страхових випадків, договору страхування у цілому. Страхова сума не встановлюється для страхового випадку, у разі настання якого здійснюються регулярні, послідовні страхові виплати у вигляді ануїтету. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.
У відповідності до вимог ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Таким чином, керуючись вимогами ст.27 Закону України «Про страхування» ТВД «СК «Віді-Страхування» після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування.
Відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.
Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала.
Заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (стаття 262 ЦК України).
Отже, зважаючи на викладене та на перехід до позивача (ТДА «СК «Віді-Страхування) після виплати страхового відшкодування потерпілому, тобто ОСОБА_2 за договором майнового страхування від останнього прав кредитора до особи, відповідальної за завдані збитки, саме положення статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» і регулюють спірні правовідносини між сторонами у справі.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18 травня 2016 року у справі N 6-2809цс15 з яким погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі N 910/2603/17 (провадження N 12-134гс18).
За загальним правилом цивільне законодавство України передбачає здійснення суброгації (набуття страховиком прав вимоги, які має особа, що одержала страхове відшкодування, до відповідальної за завдану шкоду особи) у відносинах майнового страхування, однак при цьому не передбачає такої можливості у відносинах, врегульованих у межах правового механізму страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
На відміну від водія забезпеченого транспортного засобу страховик у відносинах страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є боржником у зобов`язанні з відшкодування шкоди, завданої ДТП, а тому подання до зазначеного страховика позову з боку особи, яка є страховиком потерпілого згідно із договором майнового страхування, не перериває перебігу позовної давності щодо вимог, які випливають із відповідного деліктного зобов`язання у частині стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і розміром страхового відшкодування.
На підставі належним чином оцінених доказів, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що після виплати страхового відшкодування у позивача ТДВ «СК «Віді-Страхування» виникло право стягнення з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України, тому правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є суброгацією.
У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.
Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України).
Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.
При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності.
Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує прав інших осіб, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення.
Щодо стягнення судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Положеннями ст.131 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу.
Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Разом з цим, на підтвердження цих обставин позивачем, окрім копії довіреності позивача на представлення його інтересів заступником начальника юридичного відділу ТДВ «СК «Віді-Страхування» Невідомим О.М. (а.с.57) - суду не надано жодних належних та допустимих доказів, які б могли підтвердити витрати позивача на професійну правничу допомогу, а саме детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних для надання правової допомоги, договір про надання правової допомоги, платіжного доручення про виплату гонорару, тощо.
А відтак, зазначені вимоги задоволенню не підлягають.
Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (платіжне доручення № 3969 від 21.09.2020 року - а.с.5), а тому з відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 851.29 гривень.
На підставі викладеного, та керуючись ст.129 Конституції України, ст.ст.15, 262, 993, 1166 ч.1 ЦК України, ст.ст.1, 8, 9, 27 Закону України «Про страхування», ст.ст.2,3, 4, 10, 12, 13, 76-83, 89, 95,131, 133, 137, 141,229, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 284-289, 354, 355 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий 24.01.2007 року Болградським РВ ГУМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1
- суму страхового відшкодування в розмірі 190 085.90 гривень (сто дев`яносто тисяч вісімдесят п`ять гривень дев`яносто копійок);
- суму сплаченого судового збору в розмірі 2 851.29 гривень (дві тисячі вісімсот п`ятдесят одна гривня двадцять дев`ять копійок).
В частині позовних вимог про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з розглядом справи - відмовити.
Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя С.В.Кодінцева