Справа № 502/1619/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2020 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О. А.,

за участю секретаря судового засідання Новицької А.І.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області

про встановлення факту належності нерухомого майна та визнання права власності

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту належності нерухомого майна та визнання права власності. З позовної заяви, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка на день смерті була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке складалося з земельної ділянки, яке вона заповідала своїй дочці ОСОБА_1 . Позивач, ОСОБА_1 є дочкою померлої ОСОБА_2 , є спадкоємцем за заповітом та прийняла спадщину шляхом подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, внаслідок чого державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори 14.09.2005 року було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом бланк серія ВСІ № 960752, реєстровий № 3665, за яким спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її дочка ОСОБА_1 . Заповіт зберігається в спадковій справі № 110/2005 р., а спадкова справа зберігається в Одеському державному нотаріальному архіві. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , який на день смерті був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 .Позивач, ОСОБА_1 є дочкою померлого ОСОБА_3 , є спадкоємцем за заповітом та прийняла спадщину шляхом подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, внаслідок чого приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу 26.08.2015 року було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом бланк серія НАР № 270834, реєстровий № 252, за яким спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , є його дочка ОСОБА_1 . Заповіт зберігається в спадковій справі № 430/2012 р. ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори за оформленням спадщини після померлого ОСОБА_3 та їй приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Богачовою Н.М. було надано роз`яснення за № 82/01-16 від 18.08.2020 року, в якому зазначено, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно житловий будинок, що унеможливлює оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку. У разі відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, це питання вирішується у судовому порядку. Відсутність у позивача належних правовстановлюючих документів, у тому числі і належної державної реєстрації речових прав спадкодавця на нерухоме майно, унеможливлює оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, що стало підставою для звернення до суду з вимогою про захист невизнаних прав.

Представником позивача було надано заяву, відповідно до якої він просив розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій просив судрозглянути справу та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, без його присутності.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження, зареєстрованого в м. Кілія р/б ЗАГС Кілійського району Одеської області, актовий запис № 271, - рос. « ОСОБА_4 » та рос. « ОСОБА_5 »є батьками рос. « ОСОБА_6 », ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Шлюб між рос. « ОСОБА_7 » та рос. « ОСОБА_6 » був укладений 18.08.1990 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу № 149. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєне прізвище рос. « ОСОБА_8 ».

Шлюб між рос. « ОСОБА_4 » та рос. « ОСОБА_9 » був укладений 23.01.1969 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження № 17. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєне прізвище рос. « ОСОБА_10 ».

20.02.2010 р. шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_1 розірвано.

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 186, ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 82, ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З виписки з рішення виконавчого комітету Кілійської міської Ради народних депутатів Одеської області № 401 від 18.12.1997 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відведено земельну ділянку в АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва на право особистої власності № НОМЕР_3 від 01.06.1987 року, житловий будинок з будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 належить до колгоспного двору, голова якого є ОСОБА_3 , що підтверджено також довідкою КП КМР «БТІ» № 565 від 05.08.2020 року.

Згідно заповіту від 04.08.1998 р. посвідченого державним нотаріусом Богачовою Н.М., ОСОБА_3 заповідав ОСОБА_1 все своє майно, яке буде належати йому на день смерті.

Відповідно до технічного паспорту, складеного КП КМР «БТІ», житловий будинок по АДРЕСА_1 в цілому складається з: житлового будинку - літ. А1-А2 житловою площею 33,8 кв.м. та загальною площею 104,6 кв. м., сараю - літ. Б, гаражу літ. В, убиральні літ. Г, сараю літ. Д1, сараю літ. Е1, сараю літ. Ж, літньої кухні З1, навісу літ. И, надвірних споруд - № 1-7, І.

Як вбачається з інформаційного листа від 18.08.2020 р. № 82/01-16, приватний нотаріус Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Богачова Н.М. роз`яснила, що оскільки не подано правовстановлюючих документів на житловий будинок, за відсутності цих документів, це питання вирішується в судовому порядку.

При розгляді і вирішенні справи судом застосовано наступні норми права:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (в ред. 1963 року, що діяла до 15.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної власності.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 123 ЦК УРСР доля члена колгоспного двору в майні двору визначається при виході його зі складу двору без утворення нового двору (виділ). Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток всіх членів двору включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону Української РСР «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Норма, що передбачала можливість членів сім`ї та інших осіб, які спільно ведуть трудове господарство, мати у власності, зокрема, жилі будинки і господарські споруди, також містилася у ст. 8 Закону СРСР «Про власність в СРСР» 1990 року.

Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Згідно п.5 ч. 2 ст. 293, ст. 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.

Виходячи з наведеного суд вважає обґрунтованими вимоги позивача, щодо встановлення факту належності житлового будинку з будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вказано в ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом ycієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 81, 207, 259, 263-265, 315 ЦПК, ст. ст. 16, 1233 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту належності нерухомого майна та визнання права власності- задовольнити повністю.

Встановити факт належності житлового будинку з будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_4 право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: житлового будинку - літ. А1-А2 житловою площею 33,8 кв.м. та загальною площею 104,6 кв. м., сараю - літ. Б, гаражу літ. В, убиральні літ. Г, сараю літ. Д1, сараю літ. Е1, сараю літ. Ж, літньої кухні З1, навісу літ. И, надвірних споруд - № 1-7, І в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников