Справа № 490/8835/18
н/п 2/490/1334/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року м.Миколаїв Центральний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді Чулуп О.С.

при секретарі Балдич Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаїв цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Миколаївського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному будівництву"

про визнання недійсним частини договору, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом в якому просила визнати недійсними пункти 1.6, 1.7, 1.8 кредитного договору № 486 від 23.10.2015 року щодо плати за супровід цього кредитного договору та додатковий договір від 09.02.2017 року до кредитного договору № 468 укладеного між Миколаївським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та ОСОБА_1 ; зобов`язати Миколаївське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» перерахувати кошти, сплачені нею та одержані відповідачем в якості плати за супровід цього кредитного договору на рахунок кредитора в період з 23.10.2015 року по день прийняття рішення у справі за даним позовом на рахунок кредитора в якості погашення кредиту та в зв`язку з цим перерахувати загальну суму залишку заборгованості по кредитному договору № 468 від 23.10.2015 року. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 23.10.2015 року між нею та відповідачем було укладено кредитний договір № 468 згідно якого відповідач надав їй грошові кошти в розмірі 742965 грн. на будівництво квартири. Позивач зазначає, що відповідно до пункту 1.6 цього кредитного договору починаючи з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому надійшли кошти кредиту на рахунок позичальника, щоквартально, не пізніше терміну сплати щоквартального платежу з погашення кредиту позичальник зобов`язується сплачувати на рахунок кредитора плату за супровід цього договору у розмірі 570,49 грн. за квартал. Відповідно до пункту 1.7 кредитного договору у разі зміни розміру мінімальної заробітної плати позичальник зобов`язується сплачувати плату за супровід кредитного договору з розрахунку 13,8% від розміру місячної мінімальної заробітної плати, яка діє на момент оплати послуг. Відповідно до пункту 1.8. кредитного договору №468 від 23.10.2015, Розрахунок плати за послуги із супроводу цього Договору за перший квартал користування Кредитом здійснюється з урахуванням кількості повних місяців користування Кредитом Позичальником у цьому кварталі.

Окрім того, позивач вказує, що 09.02.2017 між нею та відповідачем було укладено додатковий договір до кредитного договору від 23 жовтня 2015 року №468, яким передбачено викладення пунктів 1.6., 1.7. кредитного договору №468 від 23 жовтня 2015 року в такій редакції: 1.6. Починаючи з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому надійшли кошти Кредиту на рахунок Позичальника (Позивача), щоквартально, не пізніше терміну сплати щоквартального платежу з погашення кредиту, Позичальник зобов`язується сплачувати на рахунок Кредитора № НОМЕР_1 в ПАТ АБ Укргазбанк, МФО банку 320478, плату за супровід цього Договору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім)грн. 00 коп. за квартал. При цьому вищезазначений щоквартальний розмір плати за супровід цього Договору визначений за формулою: Пкв=(16% х Пр min) +(16% х Пр min)+(16% х Пр min) (де: Пкв розмір плати за супровід цього Договору) за квартал, Пр min розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який діє в місяці, який береться до розрахунку (1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.).1.7. У разі зміни розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зазначеного у пункті 1,6 цього Договору, Позичальник зобов`язується сплачувати плату за супровід цього договору виходячи з розрахунку 16% від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який діяв у період, за який сплачується плата за супровід цього Договору. В разі, якщо протягом кварталу змінювався розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то Позичальник зобов`язується сплачувати плату за супровід цього Договору, яка буде розрахована як сума місячних платежів в кварталі. Розрахунок плати за супровід цього договору за перший квартал користуванняя кредитом здійснюється з урахуванням кількості повних місяців користування Кедитом Позичальником у цьому кварталі..

Позивач, посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів» та Закон України «Про споживче кредитування», вказує, що вищезазначені положення договору слід визнати недійсними, оскільки несправедливим є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміну у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту та супровід кредитного договору.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задоволити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засідання позовні вимоги не визнав з підстав наведених у відзиві на позов. Представник відповідача зазначив, що кредитний договір відповідає всім вимогам законодавства, а також те, що обсягу поняття «супровід кредитного договору» входить вчинення відповідачем дій в рамках виконання вказаних зобов`язань, зокрема підготовка та супроводження нотаріального оформлення договорів забезпечення, підготовка та подання документів для відкриття рахунків, підготовка платіжних документів для перерахування коштів кредиту тощо. Окрім того представник відповідача посилається та с. 3 Закону України «Про споживче кредитування» де зазначено, що цей Закон не поширюється на кредити, що надаються в рамках державних програм.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом досліджено кредитний договір № 468 від 23 жовтня 2015 року згідно якого Миколаївське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» зобов`язався надати ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 753116 грн. на будівництво квартири.

Відповідно до пункту 1.6. кредитного договору №468 від 23.10.2015, Починаючи з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому надійшли кошти Кредиту на рахунок Позичальника (Позивача), щоквартально, не пізніше терміну сплати щоквартального платежу з погашення кредиту, Позичальник зобов`язується сплачувати на рахунок Кредитора (Відповідача) № НОМЕР_1 в ПАТ АБ Укргазбанк, МФО банку 320478, плату за супровід цього Договору у розмірі 570,49 грн. за квартал.

Відповідно до пункту 1.7. кредитного договору №468 від 23.10.2015, У разі зміни розміру мінімальної заробітної плати, зазначеної у пункті 1,6 цього Договору, Позичальник зобов`язується сплачувати плату за супровід цього договору виходячи з розрахунку 13,8% від розміру місячної мінімальної заробітної плати, яка діє на момент оплати послуг.

Відповідно до пункту 1.8. кредитного договору №468 від 23.10.2015, Розрахунок плати за послуги із супроводу цього Договору за перший квартал користування Кредитом здійснюється з урахуванням кількості повних місяців користування Кредитом Позичальником у цьому кварталі.

Судом досліджено додатковий договір від 09.02.2017 року до кредитного договору № 468 від 23 жовтня 2015 року згідно якого викладено пункти 1.6, 1.7 кредитного договору від 23 жовтня 2015 року в наступній редакції: 1.6. Починаючи з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому надійшли кошти Кредиту на рахунок Позичальника (Позивача), щоквартально, не пізніше терміну сплати щоквартального платежу з погашення кредиту, Позичальник зобов`язується сплачувати на рахунок Кредитора № НОМЕР_1 в ПАТ АБ Укргазбанк, МФО банку 320478, плату за супровід цього Договору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім)грн. 00 коп. за квартал. При цьому вищезазначений щоквартальний розмір плати за супровід цього Договору визначений за формулою: Пкв=(16% х Пр min) +(16% х Пр min)+(16% х Пр min) (де: Пкв розмір плати за супровід цього Договору) за квартал, Пр min розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який діє в місяці, який береться до розрахунку (1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.). 1.7. У разі зміни розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зазначеного у пункті 1,6 цього Договору, Позичальник зобов`язується сплачувати плату за супровід цього договору виходячи з розрахунку 16% від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який діяв у період, за який сплачується плата за супровід цього Договору. В разі, якщо протягом кварталу змінювався розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то Позичальник зобов`язується сплачувати плату за супровід цього Договору, яка буде розрахована як сума місячних платежів в кварталі. Розрахунок плати за супровід цього договору за перший квартал користування кредитом здійснюється з урахуванням кількості повних місяців користування Кредитом Позичальником у цьому кварталі.

Судом досліджено квитанції № 14699464 від 25 грудня 2015 року, № 15716130 від 18 березня 2016 року, № 16931058 від 29.06.2016 року, № 18049350 від 22.09.2016 року, № 20095252 від 23.12.2016 року, № 22083390 від 27 березня 2017 року, №с 24245617 від 30.06.2017 року, № 26261563 від 20.09.2017 року, № 28655707 від 21 грудня 2017 року, № 30935452 від 29 березня 2018 року, № 33131098 від 25.06.2018 року, № 0.0..1 від 27.09.2018 року згідно яких ОСОБА_1 було проведено оплату коштів за супровід кредитного договору № 468 від 23.10.2015 року.

Згідно положення № 181/9 від 05.06.2013 року Миколаївське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» є підрозділом Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та є юридичною особою.

Згідно п. 3.1 положення № 181/9 «Про Миколаївське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» від 05.06.2013 року кошти регіонального управління Фонду формуються за рахунок бюджетних коштів, передбачених на підтримку житлового будівництва шляхом надання довготермінових кредитів, коштів, що надходять від погашення кредиту і сплати відсотків за користування ним тощо.

З службової записки керівника головного фінансового-економічного управління Фонду від 12.03.2014 року вбачається, що частка витрат на обслуговування кредиту складає заробітна плата працівників Фонду.

Судом досліджено витяг з протоколу засідання правління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» від 17.03.2014 року згідно якого встановлено, що щомісячну плату за супровід кредитних договорі виходячи з розрахунку 13,8% від розміру мінімальної заробітної плати, яка діє на момент оплати послуг.

Згідно п. 38 Положення «Про порядок надання пільгових довготермінових кредитів молодим сім`ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла. На фінансування витрат, пов`язаних з наданням та обслуговуванням кредитів, спрямовується 6 відсотків обсягів кредитних ресурсів Фонду. Для цього Казначейство в установленому порядку перераховує на відповідний рахунок Фонду кошти в розмірі 6 відсотків асигнувань, передбачених у державному бюджеті для надання кредитів, та

кредитних ресурсів, отриманих Фондом з інших джерел. Кошти в розмірі 6 відсотків кредитних ресурсів, отриманих з місцевих бюджетів та інших джерел фінансування, перерахо-вуються в установленому порядку на відповідні рахунки регіональних управлінь Фонду. Отже, кошти на фінансування витрат, пов`язаних з наданням та обслуговуванням кредитів, передбачені з ресурсів Фонду.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування» цей Закон не поширюється на: кредити, що надаються виключно в рамках відповідних державних програм або програм органів місцевого самоврядування визначеному колу фізичних осіб і передбачають окремі, визначені такими програмами, умови кредитування, у тому числі виплату процентів за користування кредитом.

Відповідно до п. 2 Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» дія цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після дня набрання чинності цим Законом, крім пункту 6 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит.

Відповідно до п. 1 Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» цей Закон набирає чинності через шість місяців з дня його опублікування. Тобто Закон набрав чинності 10.06.2017 року. Договір же між сторонами укладено 23.10.2015 року, а тому на оспорюваний договір не поширюється норма про те, що закон не поширюється на кредити, що надаються виключно в рамках відповідних державних програм або програм органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції станом на 30.09.2015 року, тобто на момент укладення договору) перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції станом на 30.09.2015 року, тобто на момент укладення договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Відповідно до п 17. ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції станом на 30.09.2015 року послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Так, згідно п. 1.1 оспорюваного договору предметом оспорюваного договору є грошові кошти для будівництва квартири в м. Миколаєві.

Згідно п.1.2 оспорюваного договору позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом.

Отже, послугою, яку надає кредитодавець позичальнику є грошові кошти , а грошові кошти , - як плата за супровід оспорюваного договору , - не входить до тієї послуги, яку кредитодавець надав позичальнику відповідно до п. 1.1. договору. А отже, включення до договору умов щодо сплати позичальником платежу за дії, що не є послугою, яка надається позичальникові, є нікчемною.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції станом на 30.09.2015 року) якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Судом встановлено, що в оспорюваному договорі не зазначено, які саме послуги по супроводженню кредитного договору надаються позивачу. Включення вказаних послуг супроводження кредитного договору, - суперечить також і пункту 3.6 Правил надання банками інформації про умови кредитування та про сукупну вартість кредиту (затв. Постановою правління Нацбанку № 168 від 10.05.2007 року) Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року у справі № 6-1746цс16.

Вищевикладене свідчить про те, що позивачем з відповідачем було укладено договір умови якого є несправедливми, оскільки мають своїм наслідком істотний дисбаланс прав та обов`язків на шкоду позивача, що є підставою для визнання таких положень договору недійсними.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що слід зобов`язати відповідача зарахувати сплачені ОСОБА_1 в період з 23.10.2015 року (дату укладення договору) по 22.07.2020 року (день ухвалення рішення) кошти як плату за супровід кредитного договору № 468 від 23.10.2015 року в якості погашення кредиту.

Що стосується вимог про зобов`язання здійснити перерахунок загальної суми залишку заборгованості по оспорюваному кредитному договору то слід відмовити, оскільки така вимога позивача направлена в майбутнє і не має доказів того, що відповідач, виконавши рішення в частині зарахування платежів позивача як супровід кредитного договору в рахунок погашення кредиту, - добровільно не вчинить такі дії.

Керуючись ст. 258, 259, 263, 265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Визнати недійсним кредитний договір №468 від 23.10.2015р. в частині пунктів 1.6, 1.7, 1.8 договору та додатковий договір від 09.02.2017р. до кредитного договору №468 від 23.10.2015р. укладеного між Миколаївським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному будівництву" та ОСОБА_1 .

Зобов?язати Миколаївське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному будівництву" зарахувати сплачені ОСОБА_1 в період з 23.10.2015р. по 22.07.2020р. кошти як плату за супровід кредитного договору №468 від 23.10.2015р. в якості погашення кредиту.

В решті вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення через Центральний районний суд м.Миколаєва.

Суддя