Справа № 534/384/20
УХВАЛА

24 листопада 2020 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі :

головуючого судді Солохи О.В.

за участі секретаря Гончар С.Т.

позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представників ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 про визнання недійсним правочину,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Комсомольського міського суду Полтавської області знаходиться вищезазначена цивільна справа.

Позивачем подано клопотання про забезпечення доказів, шляхом витребування від ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК» виписки про рух коштів на рахунку ОСОБА_8 за реквізитами: рахунок № НОМЕР_1 у ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК», код банку 380634, в період з 15.05.2017 по дату останньої видаткової чи прибуткової операції. В обґрунтування клопотання зазначено, що позивачем при ознайомленні з матеріалами справи 17.11.2020 стало відомо про те, що відповідачем ОСОБА_4 подано відзив на позов, до якого додано копію платіжного доручення №10 від 16.05.2017 на підтвердження проведення розрахунку за оспорюваним договором купівлі-продажу від 15.05.2017 за реєстр. №1215. Позивач вважає, що відповідач фальсифікує докази. Оскільки, факт проведення відповідачем ОСОБА_4 розрахунку за оспорюваним договоромвід 15.05.2017 може бути спростований інформацією про рух коштів на рахунку отримувача коштів ОСОБА_8 у ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК». Спростувати доводи відповідача про проведення розрахунку з продавцем за оспорюваним договором купівлі-продажу від 15.05.2017 можуть письмові докази, які містять банківську таємницю.

Позивач та представник позивача ОСОБА_2 підтримала подане клопотання.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , представники відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 заперечували, щодозадоволення клопотання про забезпечення доказів.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 зокрема наголошувала та тому, що кошти ОСОБА_9 сплачено, а сама виписка про рух коштів не має істотного значення для справи. Крім того, вважає дії позивача та її представника такими, що направлені на затягування розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши думки учасників процесу, врахувавши їх доводи та заперечення, суд приходить до наступних висновків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Положення ч.ч.1, 3 ст.116 ЦПК України, визначають, що суд за заявою учасника справи, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. (ч.2 ст.116 ЦПК України).

Заява про забезпечення доказів має відповідати ст.117 ЦПК України, зокрема, в заяві про забезпечення доказів має бути зазначено докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

За приписами ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Як роз`яснено у п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд наголошує, що вимога про розумний строк покладає на суд обов`язок розглянути і вирішити справу без невиправданих зволікань, що дасть можливість надати особі своєчасний захист її прав, свобод та інтересів. Строк розгляду і вирішення справи може вважатися розумним, якщо судовий захист правам особи надано своєчасно. Важливою гарантією права на справедливий судовий розгляд є розгляд справи упродовж «розумного строку», що гарантує ст. 6 Європейської конвенції. Вказана гарантія підкреслює важливість того, що правосуддя повинно здійснюватися без затримок, які можуть підірвати його ефективність та довіру до нього. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Крім того, суд наголошує, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Одночасно суд вказує, що правовим обґрунтуванням звернення до суду із позовом є визнання оспорюваних договорів недійсними з підстав передбачених ст.216, ст.226 ЦК України. Натомість обставини на які посилається позивач при поданні зави про забезпечення позову, з огляду на конструкції ст.77 ЦПК України, не стосуються предмету доказування.

Суд вказує, що Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

За приписами ч.2 ст.2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За принципом пропорційності суд визначає в межах, встановлених ЦПК України, порядок здійснення провадження у справі, зокрема і щодо особливостей предмета спору (ст.11 ЦПК України).

З урахування зазначеного суду не надано переконливих обґрунтувань забезпечення доказів вказаних у поданій заяві.

Відповідно до ч.5 ст.118 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

З мотивів наведеного, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення доказів.

Керуючись ст.12, 13, 76, 77, 117, 118, 258, 260 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 про визнання недійсним правочину.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до п.3 розділ ХII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суддя Солоха О.В.

Повний текст ухвали складено 30.11.2020