П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2020 року м. Київ

справа № 367/705/19

провадження № 22-ц/824/9210/2020

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Іванової І.В. (суддя-доповідач), Сліпченка О.І., Сушко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 07 квітня 2020 року у складі судді Шестопалової Я.В., про передачу справи на розгляд іншого суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення відомостей про особу, як батька з актового запису про народження дитини, -

в с т а н о в и в:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Ірпінського міського суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 , в якому просив виключити відомості про його батьківство з актового запису № 499 складеного Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області від 07 вересня 2017 року.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 07 квітня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 направлено за підсудністю до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати зазначену ухвалу через порушення норм матеріального і процесуального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги скаржник зазначає про те, що предметом спору, є визнання батьківства, а саме визначення та оспорення його батьківства та виключення відомостей про його особу, як батька дитини ОСОБА_3 , з актового запису про народження дитини.

ОСОБА_1 вважає, що дана справа повинна розглядатись за правилами ст. 28 ЦПК України за вибором позивача, з огляду на те, що він не є біологічним батьком дитини та не визнає свого батьківства.

Також позивач зауважує, що відповідач ОСОБА_2 з 2010 року фактично проживає в м. Ірпені Київської області, про що надав відповідні докази.

Відповідач ОСОБА_2 подала клопотання з проханням задовольнити апеляційну скаргу, посилаючись на те, що її фактичне місце проживання м.Ірпінь, тому розгляд справи необхідно проводити в Ірпінському міському суді Київської області

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду, яка зазначена в п. 9 ст. 353 ЦПК України (щодо передачі справи на розгляд іншого суду), розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Постановляючи ухвалу про передачу справи за підсудністю, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зареєстрована у с. Лозівка, Козятинського району, Вінницької області.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року та практику ЄСПЛ як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України, стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною першою статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини першої статті 28 ЦПК України позови щодо визнання батьківства можуть пред`являтися також за місцем проживання чи перебування позивача.

Правило територіальної підсудності, закріплене у статті 28 ЦПК України, є прикладом підсудності, яка застосовується для деяких позовів, особливий характер яких обумовлює доцільність надання позивачеві можливості пред`явити позов не лише в судах за місцем проживання відповідача, тобто у порядку застосування положень загальної територіальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), але і в інших судах.

Закріплена цією нормою підсудність є різновидом підсудності за зв`язком позовних вимог (forum connexitatis).

Позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України).

Виходячи з предмета заявленого позову, він не підпадає під правила виключної підсудності, визначені статтею 30 ЦПК України.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначив адресу свого проживання: АДРЕСА_1 , що за територіальною підсудністю відноситься до юрисдикції Ірпінського міського суду Київської області.

Крім того, позивач зазначив адресу фактичного проживання відповідача: АДРЕСА_2

Згідно з довідкою Відділу РМПО від 07 лютого 2019 року, наданою на запит суду першої інстанції, ОСОБА_2 була зареєстрована у АДРЕСА_3 по 17 березня 2017 року, після чого знята з реєстрації.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 21.02.2019 року було відкрито провадження у справі.

В подальшому, ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 07 квітня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 направлено за підсудністю до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області з посиланням відомостей паспорта про реєстрацію відповідача ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_4 з 03 квітня 2017 року.

Апеляційним судом також встановлено, що сторони у справі, мають постійне місце проживання у м.Ірпіні, що ними не заперечується, а тому відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню.

Вказана інформація підтверджується також і доданими до позовної заяви письмовими доказами, а саме: заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 16 листопада 2017 року за позовом ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, довідкою про постановлення на облік малолітньої дитини сторін у заклад дошкільної освіти м.Ірпінь.

Крім того, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у справі «Калачова проти Російської Федерації» зауважив, що «в ході національного розгляду, суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення від 07 травня 2009 року).

Таким чином, у випадку призначення у справі ДНК-тесту з метою вирішення цього спору про батьківство, виконання буде неможливо, враховуючи, що дитина сторін постійно проживає разом з матір`ю у м.Ірпіні.

З огляду на викладене, при відкритті провадження у справі суд першої інстанції, дотримався правил підсудності, оскільки позов подано до суду за місцем проживання сторін відповідно до положень статті 27 ЦПК України та частини першої статті 28 ЦПК України, а тому оскаржуване судове рішення про направлення справи за підсудністю до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області, є необґрунтованим, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення і направлення справи для продовження розгляду до Ірпінського міського суду Київської області.

Керуючись ст. ст. 374, 381, 389 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 07 квітня 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції..

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: