Справа № 682/1930/20
Провадження № 2/682/793/2020
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2020 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі: головуючого судді Шевчука В.В., за участю секретаря судового засідання Придачук Г.Л., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача А1358 Шмакова С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький про визнання незаконними та скасування протоколів і наказів,
Адвокат Сахнюк О.В. звернувся до суду із позовом в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький про визнання незаконними та скасування протоколів і наказів.
Поданий позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 22.08.2001 року використав своє право на отримання житла, оскільки на той час проходив військову службу. Його дружина та діти приймали участь у приватизації житла як члени сім`ї військовослужбовця. Своє право на безоплатну приватизацію повністю не використала ОСОБА_2 , яка також є військовослужбовцем та має право на отримання службового житла у постійне користування. Подружжя ОСОБА_7 має не одне, як трактують відповідачі, право на забезпечення житлом чи компенсації вартості, а два, оскільки вони обидва були та є військовослужбовцями. За твердження представника позивачів, дане право є персональним за кожним військовослужбовцем і розповсюджується на членів сім`ї за їх статусом. В липні 2020 року ОСОБА_2 із членами сім`ї звернулася із заявою-рапортом до Житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , в якому просила виключити житлове приміщення, а саме квартиру АДРЕСА_1 з числа службових з подальшим наданням її для постійного проживання ОСОБА_2 . Згідно отриманої відповіді ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні вказаного рапорту-заяви, оскільки ОСОБА_3 у 2000 році отримав від МО України двокімнатну квартиру, яка була продана. Оскільки ОСОБА_2 повністю не реалізувала своє право на отримання житла, позивачі та їх представник звернулись до суду та просять визнати протиправним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 щодо виключення житлового приміщення за адресою АДРЕСА_2 з числа службових, закріпленого за військової частиною НОМЕР_1 з подальшим наданням її для постійного проживання ОСОБА_2 разом із членами сім`ї, а також просять зобов`язати КЕВ м. Хмельницький звернутися з клопотанням про виключення вказаного вище житла з числа службового приміщення.
В судовому засіданні представник позивача поданий позов підтримав з викладених у ньому підстав. Вказав, що ОСОБА_3 , який вже отримував службове житло, а саме двокімнатну квартиру, яка в подальшому ним була продана, не повністю реалізував своє право на отримання житла. Представник позивача пояснив, що право на житло військовослужбовця та право члена сім`ї військовослужбовця мають різну правову природу, тому ОСОБА_2 разом з дітьми, які не мають ніякого майна, має право на отримання житла як член сім`ї військовослужбовця. Представник вказав, що ОСОБА_3 отримав квартиру площею 50 кв.м. при нормі 94 кв.м., у зв`язку з чим позивач вважає, що ОСОБА_3 не повною мірою реалізовано право на забезпечення житлом.
Представник військової частини НОМЕР_1 просив відмовити в позові в повному обсязі. Вказував, що службова квартира, в якій проживає родина ОСОБА_7 , була надана в користування ОСОБА_3 , який є основним наймачем, а не ОСОБА_2 . Крім того, ОСОБА_3 отримував у власність та члени його сім`ї житло, яке було продано. Оскільки право на житло може бути реалізовано один раз, тому у задоволенні позову слід відмовити.
Представник КЕВ м.Хмельницький в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву, в якій розгляд справи просив проводити за відсутності уповноваженого представника КЕВ м. Хмельницький.
Однак в матеріалах справи наявні письмові пояснення відповідача, в яких КЕВ м. Хмельницький заперечує у задоволенні позову. Згідно з поясненнями, житлові приміщення для постійного проживання та грошова компенсація за належне для отримання житлове приміщення надаються один раз протягом усього часу проходження на службі за умови, що не було використано право на безопланту приватизацію майна. У 2000 році ОСОБА_3 разом з позивачем ОСОБА_2 за рахунок Міністерства оборони України булла надана двокімнатна квартира АДРЕСА_3 , житловою площею 27,34 кв.м., загальною площею 47,7 кв.м. Квартира була приватизована на кожного члена сім`ї, включаючи ОСОБА_2 . Додатково вказано, що рівень забезпеченості громадян жилою площею в містах і населених пунктах Хмельницької області, відповідно до п. 4 Постанови від 02.01.1985 року № 8 м. Хмельницький «Про порядок обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов у надання їм жилої площі в Хмельницькій області» визначено у розмірі 8 кв.м. на одну особу. Таким чином, сім`я позивача після вселення у надане їм жиле приміщення вважалась такою, що забезпечена від МО України житлом, яке відповідає нормам законодавства. Окрім того представник КЕВ м. Хмельницький в поясненнях вказує, що житлове приміщення виключається з числа службового, якщо відпала потреба в його використанні, а також якщо в установленому порядку його виключено з числа житлових приміщень. Наразі потреба у використанні такого житла Міністерством оборони не відпала, а тому виключення з числа службових неможливе (а.с. 57-58).
Заслухавши учасників судового розгляду, повно та всебічно дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.
14.02.2007 ОСОБА_2 подала рапорт командиру в/ч НОМЕР_1 про зарахування її на квартирний облік (а.с.19).
Згідно з витягу з протоколу № 63 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_2 зі складом сім`ї чотири особи (Чоловік ОСОБА_3 , дочка ОСОБА_8 , дочка ОСОБА_4 ) зараховано на квартирний облік для отримання житла в загальну чергу з 24.03.2007 року (а.с. 18).
18.12.2019 ОСОБА_2 звернулася до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом про внесення відомостей до особової справи у зв`язку із народженням онуки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 25)
За даними довідок про реєстрацію місця проживання, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , значаться зареєстрованими та проживають за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 20, 21, 22, 23, 24, 27).
Згідно даних довідки, виданої військовою частиною НОМЕР_1 від 06 грудня 2019 року № 1400, на утриманні старшого солдата ОСОБА_2 дійсно знаходиться сім`я в складі: чоловіка ОСОБА_3 , доньки ОСОБА_4 , доньки ОСОБА_5 , онуки ОСОБА_6 (а.с. 28).
За даними Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 не мають у власності будь-якого нерухомого майна (а.с.29, 30, 31, 32). ОСОБА_3 на праві приватної власності належить гараж в ГТ «Ветеран» № 130 (а.с. 33).
10 липня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до командира в/ч НОМЕР_1 , начальника КЕВ м. Хмельницький із рапортом-заявою, в якій просила: житлову комісію військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення щодо виключення житлового приміщення, а саме квартири, розташованої по АДРЕСА_2 із числа службових з подальшим її наданням для постійного проживання ОСОБА_2 разом із членами сім`ї; начальника в/ч НОМЕР_1 затвердити протокол засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 про виключення вказаного вище житлового приміщення; КЕВ м. Хмельницький розглянути подану заяву та звернутися із клопотанням до виконавчого органу Славутської міської ради із відповідними документами для виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання ОСОБА_2 та членів її сім`ї (а.с.35).
На вказаний рапорт-заяву КЕВ м. Хмельницький надіслало відповідь у якій зазначено, що у 2000 році ОСОБА_3 отримав від Міністерства оборони України постійну 2-кімнатну квартиру АДРЕСА_5 на 4-х членів сім`ї, житловою площею 27,34 кв.м., загальною площею 47,7 кв.м., органам МО квартира не здавалась. Квартира була приватизована на кожного члена сім`ї та продана у 2002 році, про що свідчить довідка Ізяславського районного бюро технічної інвентаризації від 23.09.2018 № 380 (а.с. 36, 37).
Як видно із вказаної вище довідки Ізяславського районного БТІ, право на безкоштовну приватизації житла використано не в повному обсязі. Використана площа при безоплатній передачі житла становить 50,0 м.кв. при нормі 94 кв.м. (на кожного члена сім`ї використана площа при безоплатній передачі житла становить 12,5 кв.м., при нормі 23,5 кв.м. (а.с. 37).
Згідно відповіді Військової частини НОМЕР_1 від 10 серпня 2020 року № 3948 та витягу з протоколу засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 № 2 від 21.07.2020, ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні рапорту-заяви від 10.07.2020 (а.с. 38).
Вислуга років на військовій службі у ЗСУ старшого солдата ОСОБА_2 складає 25 років 10 місяців. Під час проходження військової служби ОСОБА_2 разом з чоловіком, який був військовослужбовцем, на склад сім`ї 4 особи була надана постійна 2-кімнатна квартира (ордер № 9 від 09.08.2000) за адресою: АДРЕСА_6 , органам МО квартира не здавалася. Крім того, сім`я військовослужбовця отримала на склад сім`ї чотири особи службову 2-кімнатну квартиру (ордер № 9 від 22.08.2001) за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 40).
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд враховує наступне.
Статтею 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» передбачено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.
Статтею 18 ЖК України передбачено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.
Згідно ст. 122 ЖК України, на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.
Як передбачено Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 р. № 1081, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання (п. 3 Порядку). Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
Згідно п. 11 Порядку, житлове приміщення виключається з числа службового, якщо відпала потреба в його використанні, а також якщо в установленому порядку його виключено з числа житлових приміщень. Виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.
Відповідно до п. 14 Порядку, службове житлове приміщення надається військовослужбовцю на всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним (у тому числі на дружину (чоловіка) і неповнолітніх дітей, які проживають окремо від військовослужбовця в даному або іншому населеному пункті). Члени сім`ї військовослужбовця дають письмову згоду на проживання в службовому житловому приміщенні.
У відповідно до п. 34 Порядку, на підставі рішення про надання житла виконавчий орган районної, міської, районної у місті ради, а в закритому військовому містечку - квартирно-експлуатаційний орган видає ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення, безпосередньо військовослужбовцю, на ім`я якого він виписаний, або за його дорученням іншій особі.
Таким чином, право на отримання службового житла у користування, а в подальшому у власність, пов`язується з конкретною особою військовослужбовцем, якому видано ордер, тобто який є основним користувачем (наймачем) службового житла. Лише за наявності таких умов, як перебування на квартирному обліку у гарнізонах ЗСУ; наявності вислуги на військовій службі не менше 20 календарних років; неотримання за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України (державного житлового фонду) житла для постійного проживання, яке в подальшому було відчужено повнолітнім членам сім`ї або іншим особам (незалежно від дати зарахування на квартирний облік та дати залишення або відчуження житла), особою, які видано ордер на користування службовим житлом, може приватизувати таке житло і отримати його у власність.
В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 проживає разом з членами своєї сім`ї у двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , яку на підставі ордеру отримав її чоловік під час проходження служби у військових частинах Славутського гарнізону на склад сім`ї чотири особи.
Таким чином, позивач ОСОБА_2 не має права на отримання зазначеної квартири у власність, оскільки така була надана на ім`я ОСОБА_3 , який на даний час не перебуває на квартирному обліку, оскільки звільнений в запас.
Крім того, згідно відповіді Головного квартирно-експлуатаційного управління ЗС України від 27.08.2019 №303/4/1959 ОСОБА_3 на квартирному обліку не перебуває. Водночас, на квартирному обліку в Хмельницькому гарнізоні при військовій частині НОМЕР_1 перебуває його дружина ОСОБА_2 , складом сім`ї 4 особи у загальній черзі з 24.03.2007, в її обліковій справі відомості стосовно квартири АДРЕСА_1 відсутні (арк.. 41).
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що обставини, викладені позивачем, не знайшли свого підтвердження в результаті розгляду справи, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись, ст.ст. 12, 141, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
У задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шевчук В. В.

Повний текст рішення складено 30.11.2020