КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи: 357/7440/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Коцюрби О.П., Іванченка М.М.

при секретарі Кемському В.В.

за участі: представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Шигімагіна Володимира Олександровича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Ес.Ді.Сі.Груп», на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2020 року, постановлену під головуванням судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бондаренко О.В.,

у цивільній справі № 357/7440/20 за заявою ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора Томилівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Науменко Олени Євгеніївни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Ес.Ді.Сі.Груп», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень.

в с т а н о в и л а:

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер: 48263544) від 15.08.2019 року про реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Ес.Ді.Сі.Груп», внесеного державним реєстратором Томилівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Науменко О.Є., номер запису про право власності 32840884.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: встановлення заборони на відчуження, розпорядження та користування ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 та шляхом заборони ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» вчиняти певні дії, а саме: примусово виселяти у позасудовому порядку заявника ОСОБА_2 та членів її сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з єдиного житла - житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи заяву тим, що спірний житловий будинок був предметом іпотеки за договором, укладеним 23.07.2007 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Український промисловий банк». На даний момент, в результаті відступлення банком права вимоги за кредитним договором та здійснення позасудового задоволення вимог іпотекодержателя, ТОВ «Ес.Ді.Сі.Груп» є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. Відтак, відповідач має реальну можливість розпорядження нерухомістю на власний розсуд до ухвалення рішення у справі, може вчиняти дії щодо його поділу та об`єднання, а за певних умов і відчуження іншим особам. Отже, невжиття обраних позивачем заходів забезпечення позову, на думку заявника, може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду та забезпечити ефективний захист прав позивача. Крім того, посилалася на те, що спірний житловий будинок є єдиним житлом заявника та її сім`ї. Але, після набуття права власності на нього, представники ТОВ «Ес.Ді.Сі.Груп» вчиняють окремі активні дії щодо її виселення з членами сім`ї з будинку: погрожують застосувати силу, відключають будинок від електромереж, тощо, без звернення до суду з відповідним позовом. Тому вважала, що заборона відповідачу вчиняти будь-які дії щодо виселення заявника та членів її сім`ї у позасудовому порядку буде адекватним заявленим позовним вимогам заходом забезпечення позову.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2020 року заяву задоволено.

Накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстроване за ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП», та заборонено ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» вчиняти будь - які дії щодо розпорядження житловим будинком АДРЕСА_1 (примусово виселяти у позасудовому порядку заявника ОСОБА_2 та членів її сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ).

Не погодившись з ухвалою, представник відповідача подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просив її скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Посилаючись на те, що оскаржувана ухвала не містить передбаченої законодавством інформації щодо обґрунтованості, необхідності та співмірності обрання способу забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру. Посилання в заяві про можливість відчуження нерухомого майна на користь третіх осіб без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для її задоволення.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - без змін, посилаючись на законність і обґрунтованість висновків суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що подана апеляційна скарга не містить у собі доводів щодо незаконності вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони виселення позивача та членів її сім`ї, то судом апеляційної інстанції в зазначеній частині оскаржувана ухвала не переглядається.

У судовому засіданні представник позивача не визнав подану апеляційну скаргу, заперечував проти її задоволення.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про її розгляд, у судове засідання не з`явилися, доказів поважності причин неявки не надали. Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явилися, у силу вимог ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником обґрунтовано наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог, способи забезпечення позову, про застосування яких просить заявник, є співмірними позовній вимозі, між сторонами дійсно існує спір, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких вона звернулася до суду.

Розглядаючи справу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів, щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17).

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору є скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер: 48263544) від 15.08.2019 року про реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , за ТОВ «Ес.Ді.Сі.Груп», внесеного державним реєстратором Томилівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Науменко О.Є., номер запису про право власності 32840884.

Враховуючи подані разом з позовною заявою та заявою про забезпечення документи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про існування між сторонами спору щодо захисту права власності ОСОБА_2 на спірний житловий будинок.

Правомірно зазначивши, що у випадку скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер: 48263544) від 15.08.2019 року, буде поновлено запис щодо права власності саме ОСОБА_2 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

А відтак, висновок суду в частині того, що не накладення арешту на спірне нерухоме майно, у випадку задоволення позову у майбутньому, може значно утруднити виконання рішення суду та ефективний захист порушеного права, враховуючи, що відповідач матиме безперешкодну можливість відчужити іпотечне майно, повністю узгоджується з матеріалами справи та нормами діючого процесуального законодавства.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 368, 372, 374, 375, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу адвоката Шигімагіна Володимира Олександровича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Ес.Ді.Сі.Груп»,залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 листопада 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: