Справа № 567/1040/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Василевич О.В.

секретар - Клімович О.О.

з участю представника позивачки адвоката Кордиша А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Острозі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

в с т а н о в и в :

До Острозького районного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 2500 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи позов тим, що з 23.11.2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 05.12.2016р. у справі № 567/894/16-ц було розірвано. Від даного шлюбу вони мають одну малолітню доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в свідоцтві про народження якої вона записана матір`ю, а відповідач - батьком.

Зазначила, що з моменту народження їхньої спільної доньки відповідач залишив місце їхнього проживання та переїхав проживати до м.Рівне. Спільна донька з моменту свого народження знаходиться на її повному матеріальному утриманні, проживає та зареєстрована разом з нею.

Вказала, що їй самотужки важко в повному обсязі надавати для доньки належне утримання, достатнє для її віку, оскільки на даний час вона не працює та весь її дохід складається з щомісячної одноразової допомоги при народженні дитини у розмірі 860 грн. на місяць, яку вона отримує у зв`язку з народженням другої дитини, та грошових коштів, які надають її батьки.

Зазначила, що з моменту народження доньки відповідач будь-якої участі в її утриманні не приймає, хоча має для цього всі можливості, оскільки за віком та станом здоров`я є працездатною людиною та має можливість працювати, одержує дохід, який складається з винагороди, отримуваної за будівельні та підсобні роботи у приватних осіб, який використовує для задоволення власних потреб. Відомості про розмір свого доходу та місця його отримання відповідач надати відмовляється.

Покликаючись на те, що відповідач добровільно не виконує свій обов`язок щодо утримання дитини, позивачка просить стягувати з нього щомісяця у примусовому порядку аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень.

Ухвалою суду від 29.09.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, учасникам справи визначено строки для подання відповідних заяв по суті спору, роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та право подати відзив на позовну заяву.

Позивачка у судове засідання не з`явилась, в поданій до суду заяві підтримала позовні вимоги в повному обсязі, розгляд справи просила здійснювати у її відсутності та з участю її представника.

Представник позивачки - адвокат Кордиш А.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, просив суд їх задовольнити. Зазначив, що позивачка перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них є донька, яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка з відповідачем разом не проживають, їхня спільна донька перебуває на її повному матеріальному забезпеченні, відповідач добровільно належної участі в утриманні та матеріальному забезпеченні доньки не приймає. Позивачка ніде не працює так як перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною та отримує щомісячну допомогу у розмірі 860 грн. та грошові коштів від своїх батьків.

Зазначив, що відповідач є працездатним, його середньомісячний заробіток складає 8000-10000 грн., що вбається із поданого ним відзиву на позовну заяву, та отримуючи дохід відповідач у добровільному порядку коштів на утримання доньки не надає. Зазначив, що між сторонами не було досягнуто згоди щодо порядку та способу участі відповідача в утриманні їхньої спільної доньки, що й спонукало позивачку звернутися до суду. Просив позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у заявленому розмірі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позов визнає частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1100 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, заперечуючи проти стягнення аліментів у розмірі, заявленому позивачкою. Вказав, що позивачка не надала доказів на підтвердження здійснення утримання нею їх спільної дитини, водночас зазначив, що на даний час участь в утриманні дитини позивачка та він приймають в рівній мірі, однак він не зберігав відповідних чеків та квитанцій на підтвердження своєї участі в утриманні дитини. Зазначив, що позивачка створює перешкоди йому у спілкуванні з донькою. Він проживає та працює у м.Рівне, власного житла немає та знімає квартиру, розмір оренди якої становить 5000 грн. на місяць та в період опалювального сезону розмір оренди складає 7000 грн. Вказує, що на даний час не має постійного місця роботи, його дохід є нестабільним та мінливим, а тому вважає доцільним визначити аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 100 грн. на місяць, яку він в змозі буде сплачувати.

Представник відповідача адвокат Дупак В.Г. в судове засідання двічі не з`явився, в поданих до суду заявах просив відкласти розгляд справи, покликаючись на свою зайнятість та участь в іншій справі, водночас не надав суду доказів на підтвердження існування у нього поважних причин неявки у судове засіданні.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд, заслухавши пояснення представника позивачки - адвоката Кордиша А.А., дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та надані сторонами докази, з`ясувавши всі обставини справи у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.11.2014 року, який на даний час розірваний відповідно до рішення Острозького районного суду від 05.12.2016 року у справі № 567/894/16-ц, яке набрало законної сили 24.12.2016р. (а.с.13).

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачка 29.01.2020р. вдруге одружилася та після реєстрації шлюбу змінила прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 29.01.2020р. (а.с.10).

Під час спільного подружнього життя у позивачки та відповідача народилась донька - ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 та її батьками є відповідач ОСОБА_2 та позивачка ОСОБА_5 (а.с.14).

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 1392 від 18.09.2020 року, малолітня дитина ОСОБА_4 проживає разом з позивачкою, яка є її матір`ю, а також з дідом та бабою у будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с.15).

Згідно довідок управління праці та соціального захисту населення Острозької міської ради Рівненської області № 2105 та № 2107 від 23.09.2020 року, позивачка перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконкому Острозької міської ради та отримує допомогу при народженні дитини на сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 01.02.2020р. по 31.01.2023р., яка з березня по серпень 2020 року становила щомісяця у розмірі 860 грн., всього 5160,00 грн.(а.с.16-17).

В ході судового розгляду судом встановлено, що відповідач офіційно не працевлаштований та його дохід складається з винагороди, отримуваної за виконання приватним особам ремонтних робіт, розмір якої складає 8 000 10 000 грн. щомісяця, він проживає у м.Рівне, де орендує однокімнатну квартиру за адресою : АДРЕСА_2 , що підтверджується договором оренди житлового приміщення від 01.09.2020 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , відповідно до якого житлове приміщення надано для проживання двох осіб : відповідачу ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , розмір місячної орендної плати за користування житлом становить 3300 грн. (в неопалювальний період) та 2800 грн. (в опалювальний період), додатково сплачуюються комунальні послуги (а.с.33-35).

З матеріалів справи та доводів позивачки і її представника судом встановлено, що малолітня дитина - ОСОБА_4 проживає разом з позивачкою, та вказана обставина відповідачем не заперечується.

Отже, з досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що позивачка та відповідач разом не проживають, та їх спільна донька з урахуванням її віку постійно проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культунвого, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвеції ООН про права дитини (надалі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.180 СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках.

У відповідності до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до Закону України №2475-VIII від 03.07.2018 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання", внесено зміни до ст.182 СК України, та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з вимогами ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини та розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З доводів позивачки та досліджених у судовому засіданні доказів судом встановлено, що участь в утриманні дитини позивачка здійснює самостійно, та відповідач регулярної участі в утриманні малолітньої доньки не приймає, матеріальної допомоги на постійній основі на її утримання в добровільному порядку не надає та доказів, які б спростовували такі обставини відповідач суду не надав, між батьками дитини не досягнуто домовленості про способи та обсяг участі відповідача як батька в утриманні доньки, а тому суд вважає, що існують підстави для стягнення аліментів в судовому порядку.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , будучи батьком малолітньої дитини ОСОБА_4 , належним чином участі в її утриманні не приймає, доводів які б спростовували зазначені обставини суду не навів та відповідні докази відсутні і в матеріалах справи, що свідчить про неналежну участь відповідача у матеріальному забезпеченні доньки. При цьому суд виходить з того, що відповідач не надав доказів, які б спростовували доводи позивачки, якими вона обгрунтовує заявлені позовні вимоги, та які б водночас підтверджували, що він належним чином приймає участь в утриманні своєї доньки, а відтак існують фактичні та правові підстави для стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання доньки.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними і чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 23.12.2019р. у справі №344/10971/16-ц, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум для дитини відповідного віку і встановлюється законом про бюджет кожного року.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривень, та для дітей віком від 6 років до 18 років становить : з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, встановленого прожиткового мінімуму для дитини, та враховуючи зростаючі потреби дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 800 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме фінансовим можливостям та обов`язку батька забезпечити умови життя та розвитку його малолітньої доньки, а також визначеному законодавцем способу, який обрала позивачка.

В той же час, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідач є фізично здоровим та працездатним, отримує дохід, а тому суд приходить до переконання про те, що відповідач може сплачувати аліменти у даному розмірі.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості на підтвердження перебування на утриманні відповідача інших осіб та відповідач таких доказів суду не надав.

Позов про стягнення аліментів був поданий 25.09.2020р., а відтак за правилами ст.191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, відтак відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а тому з ОСОБА_2 слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

На підставі ст.ст.180-184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.10, 57, 60, 88, 212 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.09.2020 р. та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави 840 грн. 80 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01.12.2020 р.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.