Дата документу 25.11.2020 Справа № 331/6453/18
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 331/6453/18Головуючий у 1-й інстанції Скользнєва Н.Г. Повний текст рішення складено 30.07.2020 року.
Пр. № 22-ц/807/3003/20Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.,

за участі секретаря Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, зміни черговості одержання права на спадкування, визнання права власності на частку в майні в порядку спадкування за законом

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с. 4-10), в якому просила:

- встановити факт постійного її - ОСОБА_3 проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 у період з 2004 року по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- змінити ОСОБА_3 , як спадкоємиці четвертої черги за законом після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , черговість одержання права на спадкування, надавши їй право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 ;

- визнати за нею - ОСОБА_3 право власності на Ѕ (одну другу) частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 .

З лютого 2004 року по день смерті ОСОБА_4 вона постійно проживала (перебувала у фактичних шлюбних відносинах) разом із ОСОБА_4 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 , мала спільний бюджет, вела спільне господарство. В іншому шлюбі у вказаний період вони не перебували.

ОСОБА_4 тяжко хворів перед смертю, страждав на атеросклероз, запалення суглобів, гнійний бурсит, серцеву недостатність, у зв`язку з чим потребував сторонньої допомоги, оскільки самостійно себе обслуговувати останні роки життя повністю не міг ( порушення рухливості суглобів, їх деформація та набряк). Крім того, ОСОБА_4 потребував медикаментозного лікування та перев`язок, але систематичних власних доходів (пенсії, заробітної плати) не мав, пенсійного віку не досяг, з 2006 року працювати за станом здоров`я не міг, тому матеріально забезпечувала ОСОБА_4 позивач, яка мала систематичний самостійний дохід. Крім того, придбавала та готувала їжу, прибирала, прала одяг, купувала одяг, медикаменти, в тому числі для проведення оперативних втручань та лікування спадкодавця у лікарні. Позивач доглянула та поховала спадкодавця.

Відповідач життям батька не цікавилась, з дитинства проживала окремо від батька, з ним майже не спілкувалась, допомоги батьку не надавала, від участі в його лікуванні та догляді за ним відмовилась, на похованні присутня не була.

Заповіту ОСОБА_4 не залишив. Отже, право на спадкування мають спадкоємці за законом. Відповідач у справі є спадкоємицею першої черги за законом, а позивач - спадкоємицею за законом четвертої черги. Сторони у справі спадщину прийняли, позивач своєчасно звернулась з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

До складу спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_4 увійшла квартира за адресою: АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю на підставі: 1/3 частка - свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 21.12.1993 року; 1/3 частка - свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 батька - ОСОБА_5 ; 1/3 частка, яку ОСОБА_4 прийняв як спадкоємець першої черги за законом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 матері - ОСОБА_6 , але не оформив.

Отже, спадщину після смерті ОСОБА_4 позивач прийняла, але її право на спадкування як спадкоємиці четвертої черги має довести у судовому порядку, оскільки шлюб зі спадкодавцем офіційно не зареєструвала.

В позасудовому порядку оформити спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_4 позивач не має можливості через відсутність документів, що підтверджують її право на спадкування, невирішеність питання щодо зміни черговості її права на спадкування та відсутність належним чином оформлених правовстановлюючих документів на спадкове майно. У зв`язку з зазначеним, позивач вимушена звернутися до суду з цим позовом.

Як на правові підстави заявлених вимог позивач посилалась на ст.ст. 1216-1218, частини 1,2 ст. 1223, статті 1258, 1259, 1261, 1264, 1268, 1269, 1270, частину 1 статті 1297, частину 1 ст. 1298 ЦК України, частини 2,3 ст. 3 СК України.

10 січня 2019 року від відповідачки ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позов, в якому викладені заперечення проти позову (т.с. 1 а.с. 103-108).

Відповідач проти позову заперечує з таких підстав.

По-перше, померлий ОСОБА_4 не знаходився в безпорадному стані. Чоловік, 1959 року народження, який на день смерті не досягнув пенсійного віку, знаходився в здоровому фізичному стані, відповідно до свого прожитого віку, що спростовує твердження позивача відносно знаходження ОСОБА_4 в тяжкому стані (тяжкі хвороби).

По-друге, ОСОБА_4 мав самостійний дохід, а саме: - до 2006 року у нього був постійний дохід, як механіка ремонтника по швейним механізмам; - від здачі житла в оренду, а сам квартири АДРЕСА_3 ; - з 2007 року мав мінливий дохід як ремонтник по швейним механізмам, що спростовує твердження позивача про відсутність самостійного доходу ОСОБА_4 .

По-третє, ОСОБА_1 , як донька померлого ОСОБА_4 , постійно була в курсі життя свого батька, цікавилась його життям, підтримувала з ним особистий контакт, в більшій частині в телефонному режимі. Позивачка постійно перешкоджала особистому контакту відповідачки з батьком. Факт смерті ОСОБА_4 від неї був скритий. Про його смерть вона дізналася від родичів, вже після поховання батька. Наведені обставини спростовують твердження позивача про відсутність у відповідача інтересу до життя ОСОБА_4 .

По-четверте, позивачем не доведені факти постійного проживання з померлим ОСОБА_4 саме з лютого 2004 року та наявності шлюбних відносин.

По-п`яте, позивачем не доведена сукупність юридичних фактів, на підставі яких можливо визнати за позивачкою права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 разом зі спадкоємцями першої черги спадкування, як то передбачено положеннями статті 1259 ЦК України.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Скользнєву Н.Г. (т.с. 1 а.с. 1).

Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 1 а.с. 88) відкрито провадження у цій справі в порядку загального позовного провадження.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 липня 2020 року (т.с. 2 а.с. 115-120) позов ОСОБА_3 у цій справі задоволено.

Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;РНОКПП НОМЕР_2 ) однією сім`єю з ОСОБА_4 у період з 2004 року по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Змінено ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), як спадкоємиці четвертої черги за законом після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , черговість одержання права на спадкування, надавши їй право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 .

Визнано за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на Ѕ (одну другу) частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 .

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_3 (РНОПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1994,30 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційні скарзі (т.с. 2 а.с. 127-141) просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (т.с. 2 а.с. 143).

Ухвалою апеляційного суду (т.с. 2 а.с. 144) провадження у цій справі за апеляційною скаргою позивача відкрито 10 вересня 2020 року, ухвалою апеляційного суду (т.с. 2 а.с. 145) дану справу призначено до апеляційного розгляду, з урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді фактично працює 18 суддів замість 40 суддів за штатом).

Позивач ОСОБА_3 не скористалась своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі, надала апеляційному суду письмові пояснення із додатками (т.с. 2 а.с. 156-164).

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У судове засідання 25 листопада 2020 року належним чином повідомлена апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (т.с. 2 а.с. 151) відповідач ОСОБА_1 не з`явилась, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістила, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавала.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажною причину неявки у дане судове засідання відповідача ОСОБА_1 і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останнього за присутністю її представника - адвоката Дьякової Т.В. (т.с. 2 а.с. 165), позивача ОСОБА_3 та представника останньої - адоката Серболової Н.М. (т.с. 2 а.с. 166).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення всіх учасників цієї справи, що з`явились, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг сторін, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню у цій справі з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п.1), скасувати судове рішення…частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення… (п. 2).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення у відповідній частині …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі у повному обсязі, керувався ст.ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності всіх позовних вимог позивача у цій справі.

Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі можна погодитись лише частково з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає лише частково.

Так, хоча судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивач ОСОБА_3 проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 у період з 2004 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується належними, допустимими доказами у цій справі (показами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , свідоцтвом про поховання № НОМЕР_4 , квитанції до прибуткового касового ордеру № 2364 від 26.04.23018 року, товарним чеком № 134 від 26.04.2018 року (т.с. 1 а.с.17), договором на виконання робіт по похованню та установки пам`ятника (т.с. 1 а.с.18), квитанцією на придбання гранітної плити для пам`ятника (т.с.1 а.с.19) родинними фотокартками тощо), а тому є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 і цей факт міг бути встановлений судом першої інстанції у цій справі, оскільки у вказаний період ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не перебували в інших шлюбах, зокрема шлюб ОСОБА_3 із ОСОБА_11 був припинений смертю останнього - 26.11.2003 року (свідоцтво про смерть, було надано апеляційному суду стороною позивача у судовому засіданні для долучення до матеріалів цієї справи (т.с. 2 а.с. 167)- доказ, передбачений ст. ст. 367 ч. ч. 2,3 ЦПК України, який може бути прийнятий апеляційним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги відповідача).

Проте, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що при фактичних обставинах цієї справи позивач ОСОБА_3 , як спадкоємець четвертої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкодавця ОСОБА_4 , має право на зміну черговості одержання права на спадкування, надавши їй право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 та визнавши за нею права власності на Ѕ (одну другу) частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 .

Оскільки, відповідно до ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно зі змістом вказаної норми закону при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Апеляційним судом встановлено, що померлий ОСОБА_4 , 1959 р.н., дійсно мав деякі хвороби (атеросклероз, запалення суглобів, серцеву недостатність тощо, висновок експерта т.с. 2 а.с. 96-106).

Проте, матеріали цієї справи не містять належних, допустимих письмових (медичних) доказів (медичну довідку тощо) того, що померлий спадкодавець ОСОБА_4 під час проживання однією сім`єю із позивачем ОСОБА_3 період з 2004 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував у безпорадному стані, тобто мав такий стан, під час якого неспроможний був самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний … тяжкою хворобою.

Так, згідно із висновком експерта (посмертним) № 496/к від 17.04.2020 року (т.с.2 а.с. 96-106) смерть ОСОБА_4 , 1959 р.н., настала внаслідок облітеруючого атеросклерозу судин нижніх кінцівок із проявами хронічної недостатності кровообігу (ІV) розвитком гангрени лівої стопи, що ускладнилася сепсисом, який в даному випадку і є безпосередньою причиною смерті. ОСОБА_12 виникла раптово за декілька днів до смерті спадкодавця. Розвиток гангрени є незворотнім процесом, що без надання своєчасної медичної допомоги, через свої закономірні ускладнення, призводить до виникнення загрозливих для життя явищ (екзогенна інтоксикація, септичні явища, полі органна недостатність), з цього часу людина втрачає здатність до самостійного забезпечення власних потреб.

При цьому, апеляційним судом встановлено, а вищезазначеним висновком експерта підтверджено, що останній раз спадкодавець ОСОБА_4 звертався до лікаря у 2010 році з приводу абсцес другого пальця лівої стопи, що потребував для лікування оперативного втручання (т.с. 2 2 а.с. 105).

А згідно із висновком експерта (посмертним) № 496/к від 17.04.2020 року (т.с.2 а.с. 96-106) жоден з наявних у ОСОБА_4 паталогічних процесів не супроводжувався порушенням координації рухів в якості провідного симптому, тому показання свідків позивача у цій справі в частині, яка суперечить висновку експерта, не могли бути прийняті судом першої інстанції та не приймаються апеляційним судом до уваги у цій справі.

В разі відсутності підстав для задоволення судом у цій справі первісних позовних вимог позивача (про зміну черговості спадкування позивачем ОСОБА_3 після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , передбачених ст. 1259 ЦК України), похідні від них позовні вимоги позивача ОСОБА_3 (про визнання за нею права власності на Ѕ (одну другу) частину спадкової майна у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 (т.с. 2 а.с. 153-155), в порядку спадкування за законом, після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 за наявності спадкоємця першої черги за законом - дочки спадкодавця - ОСОБА_1 (відповідач у цій справі) також не підлягали задоволенню у цій справі.

Доводи позовної заяви позивача ОСОБА_3 про те, що дочка померлого спадкодавця - ОСОБА_1 (відповідач у цій справі) разом із батьком не проживала, спілкувалась рідко, про стан здоров`я батька була обізнана, але допомоги ні фізичної, ні матеріальної не надавала, на похованні не була присутня, участі у витратах на лікування батька та участі у витратах на поховання не приймала, його потребами не цікавилась, не можуть бути підставою для зміни черговості спадкування за законом у цій справі, а можуть бути у подальшому підставою для вирішення питання окремо від цієї справи за відповідним позовом ОСОБА_3 про усунення останньої від спадкування в порядку ст. 1224 ЦК України.

Оскільки, судом першої інстанції було правильно встановлено у цій справі, що позивач і відповідач своєчасно звернулись з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори (спадкова справа № 369 за 2018 рік після смерті ОСОБА_4 , заведена у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бахматської Т.М. т.с. 1 а.с. 110-132).

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 слід задовольнити частково, рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 липня 2020 року у цій справі в частині зміни ОСОБА_3 , як спадкоємиці четвертої черги за законом після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , черговості одержання права на спадкування, надавши їй право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 та визнання за нею права власності на Ѕ (одну другу) частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 слід скасувати, ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог ОСОБА_3 у цій справі відмовити; в іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 367-368, 372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 липня 2020 року у цій справі в частині зміни ОСОБА_3 , як спадкоємиці четвертої черги за законом після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , черговості одержання права на спадкування, надавши їй право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 та визнання за нею права власності на Ѕ (одну другу) частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 скасувати.

Ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог ОСОБА_3 у цій справі відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 30.11.2020 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.