Справа пр. №2/756/2416/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 листопада 2020 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Андрейчука Т.В.,
за участю секретаря судового засідання - Лісовенка О.О.,
учасники справи:
представник позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -
У листопаді 2019 року позивач ОСОБА_2 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, яка продовжує навчання.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 , за час шлюбу з відповідачем, у ОСОБА_2 народився син ОСОБА_4 .
Позивач стверджувала, що син навчається у вищому навчальному закладі, мешкає з нею та перебуває на повному її утриманні, ОСОБА_3 матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, не надає.
Також ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, ОСОБА_4 , за останні три роки у сумі 360000,00 грн.
Відповідач відзив на позовну заяву ОСОБА_2 до суду не подав.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позов свого довірителя з підстав, наведених у позовній заяві.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судові засідання суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подав.
За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку.
Судом з`ясовано, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі. 14 травня 2004 року шлюб, укладений між сторонами справи, було розірвано (а. с. 3).
За час шлюбу з відповідачем у ОСОБА_2 народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 4).
За приписами ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
З матеріалів справи вбачається, що з 01 вересня 2017 року ОСОБА_4 навчається у Коледжі економіки, права та інфорамційних техногологій Вищого навчального закладу "Університет економіки та права "КРОК" за спеціальністю "правознавство". Термін навчання - до 01 липня 2021 року (а. с. 5).
У період навчання ОСОБА_4 мешкає з матір`ю ОСОБА_2 та перебуває на її утриманні. Відповідач після досягнення сином повноліття матеріальної допомоги на його утримання у добровільному порядку не надає, хоча ОСОБА_4 її потребує.
Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами справи не досягнуто.
Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Крім того, зі змісту даного пункту постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, стягуються на користь дитини незалежно від того, хто звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів.
Ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
ОСОБА_3 не надано суду відомостей про незадовільний стан його здоров`я, не наведено доказів на підтвердження того, що у нього є інші діти, окрім ОСОБА_4 , а також не надано доказів на підтвердження того, що на його утриманні перебувають непрацездатні особи. Отже, відповідачем не доведено, що він не в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який продовжує навчання.
Ураховуючи наведене, а також можливість надання матір`ю ОСОБА_2 утримання синові, суд приходить до висновку про необхідність позов ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_3 на користь його повнолітнього сина ОСОБА_4 аліменти на його утримання у розмірі прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", на час пред`явлення позову.
За таких обставин суд стягує з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на його утримання у розмірі 2102,00 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення ОСОБА_4 навчання.
Щодо вимог про стягнення з відповідача аліментів за минулий час слід зазначити таке.
Ст. 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Зі змісту вказаної норми вбачається, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Ст. 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і сином, дочкою щодо надання їм утримання застосовуються норми ст. ст. 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.
Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: 1) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; 2) ухилення відповідача від надання утримання дитині.
Ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини.
Нормами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України на сторін справи покладено обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Усупереч наведеним законодавчим приписами позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів, які б засвідчували, що вона вживала заходи щодо одержання з відповідача аліментів на утримання його повнолітнього сина, який продовжує навчання, ОСОБА_4 , а ОСОБА_3 ухилявся від їх сплати.
За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з відповідача аліментів на утримання його повнолітнього сина, який продовжує навчання, за минулий час задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 768,40 грн в дохід держави.
Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст. ст. 2-5, 10-13, 19, 81-82, 89, 200, 206, 258-259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на його утримання у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 (нуль) копійок щомісячно, починаючи з 11 листопада 2019 року і до закінчення ОСОБА_4 навчання, але не довше, як до досягнення ним двадцяти трьох років.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) в дохід держави судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.
Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Андрейчук

Повний текст рішення виготовлено 19 листопада 2020 року