Дата документу 30.11.2020
Справа № 334/6874/20
Провадження № 2-н/334/923/20
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

30 листопада 2020 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Фетісов М.В., розглянувши заяву Концерну «Міські теплові мережі» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за централізоване опалення та централізоване постачання гарячої води, -

встановив:

Представник заявника ОСОБА_3 звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з заявою про видачу судового наказу, в якій просить стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь заявника заборгованість за централізоване опалення та централізоване постачання гарячої води,яка виникла за період зжовтня-грудня 2017 року на суму 5172,33 гривні, січеньгрудень 2018 року на суму 15832,09 гривні, січеньгрудень 2019 року на суму 16450,60 гривень, січень-вересень 2020 року на суму 10631,61 гривень, а також судовий збір у сумі 210,20 гривень.

Вивчивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, приходжу до наступних висновків.

Завдання наказного провадження зводяться до прискорення вирішення справ, предметом яких є вимоги, пов`язані зі стягненням з боржника грошових коштів.

До характерних ознак наказного провадження належать: документальність, тобто наявність письмових доказів, що підтверджують вимоги заявника, які є безспірними, спрощеність та відсутність цивільної процесуальної форми (без виклику та участі сторін).

Підставою для видачі судового наказу є вимога, яка ґрунтується на правочині, вчиненому у письмовій формі.

Вказане твердження ґрунтується на положеннях п.3 ч.3 ст.163 ЦПК України, яке передбачає, що до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій формі (в тому числі електронній) за якими пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України від 24.06.2004 №1875-IV «Про житлово-комунальні послуги», який діяв до 30.04.2019, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України від 09.11.2017 №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги», який діє з 01.05.2019, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно з ч.1, 2 ст.29 Закону України від 24.06.2004 №1875-IV договір на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) з іншим виконавцем.

Представником заявника до заяви про видачу судового наказу не доданий договір, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, що відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Таким чином, до заяви не додані докази, які б свідчили про безспірність вимог заявника.

Як передбачено п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Вказані висновки в повній мірі узгоджуються з пунктом 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», яким роз`яснено, що якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги. У цьому випадку може бути видано судовий наказ про стягнення не лише суми заборгованості, але й про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Для їх стягнення суду має бути додано документи, що чітко підтверджують їх розрахунок (у тому числі й розрахунок щомісячних нарахувань), при цьому визначений розмір не потребує додаткової оцінки та дослідження у сукупності з іншими доказами.

Крім цього, заявник просить стягнути заборгованість за період з 01.10.2017 до 30.09.2020, тобто з моменту виникнення права вимоги за період з 01.10.2017 до 25.11.2017 пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, що відповідно до п.5 ч.1 ст.163 ЦПК України також є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Одночасно заявнику слід роз`яснити, що відповідно до ч.2 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.5 ч.1 ст.165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до положень ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

На підставі викладеного, керуючись ст.163, 165, 166, 260 ЦПК України, суддя,-

постановив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Концерну «Міські теплові мережі» про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за централізоване опалення та централізоване постачання гарячої води.

Роз`яснити Концерну «Міські теплові мережі», що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.5 ч.1 ст.165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: