Провадження № 2/243/397/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Пронін С.Г.

за участю

секретаря Маслової К.С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника третьої особи Чуйкової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов`янськ Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області, про визначення місця проживання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. Вона, відповідач по справі ОСОБА_3 та їх спільна дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до березня 2017 року проживали однією сім`єю у м. Київ. З березня 2017 року сторони припинили сімейні відносини, позивач разом з дитиною залишилась проживати у м. Київ, а відповідач виїхав на постійне місце проживання за місцем своєї реєстрації до м. Слов`янськ Донецької області. Позивач зазначає, що вона не чинила перешкод ОСОБА_3 у побаченнях з дитиною, і відповідач задля таких побачень періодично приїжджав до м. Київ, брав сина на прогулянки, після чого повертав його додому до ОСОБА_1 . Разом з тим, 31 травня 2019 року, коли ОСОБА_3 вкотре приїхав до м. Київ задля побачення з ОСОБА_5 , дитину після прогулянки позивачу відповідач не повернув, а вивіз її до м. Миколаївка Слов`янського району Донецької області за місцем проживання своєї матері, де малолітній ОСОБА_5 проживає й наразі, адже неодноразові звернення ОСОБА_1 як до відповідача, так і до відповідних державних установ з приводу повернення їй сина жодного результату не дали. В той же час, ОСОБА_1 зазначає, що малолітній ОСОБА_5 повинен проживати саме з нею, оскільки, окрім того, що дитина більш прихильна до неї аніж до відповідача та у силу віку більше потребує турботи матері ніж батька, саме за місцем мешкання позивача у м. Київ для дитини створені належні умови для проживання, виховання та розвитку, натомість ОСОБА_3 не поставив дитину навіть на медичний облік за місцем їх фактичного проживання та не здійснив сину жодного профілактичного щеплення. До того ж, позивач, на відміну від ОСОБА_3 , який ніде не працює та не має жодного джерела доходу, має постійний стабільний заробіток, що дозволяє утримувати дитину. За таких обставин, ОСОБА_1 просить суд заявлені нею позовні вимоги задовольнити та визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Шевченко С.А., який діє на підставі ордера серії АН № 1000628 від 15 листопада 2019 року, в судовому засіданні надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат Керанчук В.Б., який діє на підставі ордеру серії ДН № 111126 від 13 січня 2020 року, в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та просили суд відмовити позивачу у задоволенні її позовних вимог.

Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився; третьою особою було надано суду заяву, у якій остання просила суд справу розглянути у відсутність її представника, а рішення прийняти згідно діючого законодавства України у найкращих інтересах дитини, задля чого доцільним є витребування висновку щодо розв`язання спору від органу опіки та піклування за місцем фактичного проживання дитини.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області Чуйкова О.В., яка діє на підставі довіреності № 5303/-27-01/2020 від 04 листопада 2020 року, в судовому засіданні пояснила, що Служба у справах дітей Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області, враховуючи особисту прихильність ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та керуючись найкращими інтересами дитини, адже хлопчик протягом тривалого періоду часу проживає з батьком, відвідує ясла-садочок та має комфортні та належні умови проживання, вважає, що відповідачем ОСОБА_3 створені малолітньому ОСОБА_5 всі умови, необхідні для повноцінного виховання та проживання.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового засідання, а також дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 09 липня 2015 року, слідує, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 є батьками малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Разом з тим, Лист Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Національної поліції України (а.с. 10), лист Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини № 18146.4/с-11435.3/19/32 від 21 серпня 2019 року, лист Уповноваженого Президента України з прав дитини № 32-04/1545 від 15 серпня 2019 року, лист Служби у справах дітей Донецької облдержадміністрації Донецької обласної державної адміністрації № С-00047/216-19/01-15-46 від 04 вересня 2019 року свідчать, що між позивачем та відповідачем з приводу місця проживання малолітнього ОСОБА_5 існує спір, а ОСОБА_1 , у свою чергу, зверталась до вищенаведених установ щодо неправомірного, на її думку, визначення відповідачем ОСОБА_3 місця проживання дитини разом з ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Так, у долученій до матеріалів справи довідці від 21 серпня 2019 року зазначено, що малолітній ОСОБА_5 на огляд до лікаря-педіатра з`являвся у супроводі матері ОСОБА_1 , а згідно довідки Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 752 Деснянського району міста Києва № 13 від 20 серпня 2019 року ОСОБА_1 прийняла запрошення та надає документи на зарахування дитини до цієї установи. З акту обстеження умов проживання № 178 від 04 вересня 2019 року слідує, що в орендованій у м. Київ позивачем квартирі для малолітнього ОСОБА_5 створені всі належні умови для проживання. Крім того, з характеристики Державної казначейської служби України на ОСОБА_1 від 03 червня 2019 року та довідки Державної казначейської служби України № 4-33-06/14299 від 21 серпня 2019 року, а також трудової книжки серії НОМЕР_2 від 15 січня 2013 року та довідки про доходи № 20-11/46 від 21 серпня 2019 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 працює у Державній казначейській службі України та має стабільний дохід.

В той же час, згідно акту обстеження умов проживання у квартирі АДРЕСА_1 , де, як слідує з довідок № 22-15/4-1111 й № 22-15/4-1112 від 25 листопада 2019 року, зареєстроване місце проживання відповідача по справі ОСОБА_3 та малолітнього ОСОБА_5 , для малолітнього ОСОБА_5 також створені всі належні умови для проживання.

До того ж, лист Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини № 20335.4/с-11435.3/19/32 від 18 вересня 2019 року свідчить, що відповідачем ОСОБА_3 і за адресою фактичного проживання його з дитиною, а саме у будинку АДРЕСА_2 , для виховання, розвитку та проживання дитини створені належні умови. Згідно листа Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області № 4331/03-10-14-1 від 12 вересня 2019 року малолітній ОСОБА_5 влаштований до закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 1 «Дзвіночок», а ОСОБА_3 , який, як вбачається з довідки КП Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» № 7 від 14 лютого 2020 року, займає посаду економіста ІІ категорії планово-економічного відділу та має стабільний дохід, виконує свої батьківські обов`язки з виховання сина та діє лише в інтересах дитини, виховуючи та піклуючись про його здоров`я, фізичний і моральний розвиток; для дитини створено усі умови для здорового, повноцінного розвитку та забезпечено всім необхідним для формування.

Наведене дає суду підстави для висновку, що як позивач, так і відповідач відповідально ставляться до виконання своїх батьківських обов`язків та кожен з них за місцем свого проживання створив малолітньому ОСОБА_5 належні побутові умови.

Разом з тим, у висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області щодо вирішення спору про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , який відповідно до приписів ч. 5 ст. 19 СК України є обов`язковим для врахування судом при вирішенні цієї категорії спорів, зазначено, що враховуючи особисту прихильність ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та керуючись найкращими інтересами дитини, адже хлопчик протягом тривалого періоду часу проживає з батьком, відвідує ясла-садочок та має комфортні та належні умови проживання, орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області вважає, що відповідачем ОСОБА_3 малолітньому ОСОБА_5 створені всі умови, необхідні для повноцінного виховання та проживання.

Декларацією прав дитини, прийнятою резолюцією 1386 (ХІV) Генеральної асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, зокрема принципом 6 даної Декларації, встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За таких обставин, враховуючи вік ОСОБА_5 , який обумовлює необхідність створення та підтримання, у тому числі, з емоційної точки зору стабільних умов для життя, розвитку та формування дитини, а також приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 , починаючи з 31 травня 2019 року, тобто близько півтора роки, фактично проживає з батьком відповідачем по справі ОСОБА_3 та за цей час у нього сформувався усталений режим, коло спілкування, а також інтереси, нерозривно пов`язані з оточуючим його світом, суд доходить переконання, що станом на час судового розгляду цієї справи якнайкращому забезпеченню інтересів малолітнього ОСОБА_5 відповідає залишення його проживати разом з батьком ОСОБА_3 , у зв`язку з чим заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 77, 78, 81, 141, 259, 263-268, 273 ЦПК України, ч.ч. 4, 5 ст. 19, ст. 141, ч. 1 ст. 160, ч. 1 ст. 161 СК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області, про визначення місця проживання малолітньої дитини відмовити.

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30 листопада 2020 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду С.Г. Пронін