Постанова

Іменем України

18 листопада2020 року

м. Київ

справа № 607/9030/15-ц

провадження № 61-13138св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Жданової В. С., Карпенко С. О., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - заступник прокурора Тернопільської області в інтересах держави в особі Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області,

відповідачі: Тернопільська районна державна адміністрація Тернопільської області, ОСОБА_1 ,

треті особи: відділ Держгеокадастру у Тернопільському районі Тернопільської області, відділ з питань державної реєстрації Тернопільської районної державної адміністрації, приватне підприємство «Галицькі землі», Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу заступника прокурора Тернопільської області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 лютого 2019 року в складі судді Дзюбича В. Л. та постанову Тернопільського апеляційного суду від 29 травня 2019 року в складі колегії суддів: Костіва О. З., Сташківа Б. І., Хоми М. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2015 року заступник прокурора Тернопільської області в інтересах держави в особі Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області (далі - Підгороднянської сільської ради) звернувся до суду з позовом до Тернопільської районної державної адміністрації Тернопільської області (далі - Тернопільської РДА), ОСОБА_1 та з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Тернопільської РДА № 1413-од від 21 грудня 2012 року, яким затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0, 1200 га для ведення індивідуального садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення (землі запасу - пасовище) на території Підгороднянської сільської ради;

- визнати недійсним державний акт серії ЯН № 048122 про право власності на земельну ділянку загальною площею 0, 1200 га (кадастровий номер 010013078), виданий 15 грудня 2012 року ОСОБА_1 , зареєстрований 25 грудня 2012 року в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди за № 1010110, та скасувати його державну реєстрацію;

- повернути земельну ділянку, що розташована в межах населеного пункту села Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області на території Підгороднянської сільської ради площею 0, 1200 га, кадастровий номер 010013078, вартістю 85 452, 00 грн, у комунальну власність Підгороднянської сільської ради.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що прокуратурою Тернопільської області здійснюється керівництво в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру судових розслідувань за № 0000010 від 15 травня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 367 КК України, внаслідок якого відбулася незаконна передача в приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки в межах населеного пункту села Підгороднє.

Згідно отриманої в рамках вказаного кримінального провадження інформації, що надійшла з Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області 25 червня 2014 року, розпорядження голови Тернопільської РДА № 1413-од від 21 грудня 2012 року суперечить вимогам статті 17 ЗК України та пункту 12 Перехідних положень цього Кодексу, оскільки передана в приватну власність ОСОБА_1 земельна ділянка відповідно до проекту встановлення меж і утворення території Підгороднянської сільської ради, затвердженого Тернопільською обласною радою народних депутатів 12 лютого 1993 року, технічного звіту по коректуванню планового матеріалу зйомок минулих років Підгороднянської сільської ради народних депутатів, розробленого у 1994 році та проекту зміни межі Підгороднянської сільської ради, затвердженого рішенням Тернопільської обласної ради № 54 від 26 лютого 1999 року, розташована в межах населеного пункту, а не за його межами.

Таким чином, Тернопільська РДА, передавши в приватну власність ОСОБА_1 спірну земельну ділянку площею 0, 1200 га, яка знаходиться в межах населеного пункту села Підгороднє на території Підгороднянської сільської ради, вийшла за межі наданих їй повноважень, так як правом розпорядження вказаною ділянкою на час її передачі була наділена виключно Підгороднянська сільська рада.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 лютого 2019 року, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 29 травня 2019 року, в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивач не надав належних та допустимих доказів знаходження спірної земельної ділянки на момент її передачі у власність ОСОБА_1 безпосередньо в межах населеного пункту села Підгородне і що розпорядження вказаною категорією земель входить до повноважень Підгороднянської сільської ради.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У липні 2019 року заступник прокурора Тернопільської області, діючи в інтересах держави в особі Підгороднянської сільської ради, звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 лютого 2019 року і постанову Тернопільського апеляційного суду від 29 травня 2019 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що матеріалами справи, зокрема, проектом встановлення меж і утворення території Підгородянської сільської ради, затвердженим Тернопільської обласною радою народних депутатів 12 лютого 1993 року, схемою викопіювання з цього проекту, актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 13 серпня 2013 року, підтверджено, що спірна земельна ділянка на час її передачі ОСОБА_1 відносилась до земель населеного пункту та входила в межі села Підгороднє. До того ж вказує, що ці обставини підтверджені висновком земельно-технічної експертизи № 26/17-22 від 28 листопада 2017 року, в якому зазначено, що земельна ділянка знаходиться на території Підгородянської сільської ради в кварталі випасу худоби.

Однак, суди попередніх інстанцій наведеного не врахували, внаслідок чого дійшли безпідставного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 23 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали з Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

08 серпня 2019 року справа № 607/9030/15-ц надійшла до Верховного Суду.

Представник Тернопільської РДА Алексанян С. Ж. надіслала до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За вказаних обставин тут і надалі положення ЦПК України застосовуються у редакції, яка діяла до 08 лютого 2020 року.

Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Пунктом 1 частини першої статті 409 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судами

Суди встановили, що розпорядженням голови Тернопільської РДА № 1268-од від 03 грудня 2012 року ОСОБА_1 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0, 1200 га для ведення індивідуального садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення (землі запасу - пасовище) за межами населеного пункту на території Підгороднянської сільської ради.

Проектною організацією ПП «Галицькі землі» на замовлення ОСОБА_1 розроблено проект землеустрою щодо відведення останній у власність земельної ділянки площею 0, 1200 га для ведення індивідуального садівництва за межами населеного пункту на території Підгороднянської сільської ради.

Згідно з довідкою Управління Держкомзему в Тернопільському районі 19 грудня 2012 року про правовий статус, кількісні та якісні характеристики земельної ділянки, розподілення земель серед землевласників та землекористувачів по формі 6-зем, вищевказана земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту - села Підгороднє.

Розпорядженням голови Тернопільської РДА № 1413-од від 21 грудня 2012 року затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0, 1200 га для ведення індивідуального садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення (землі запасу - пасовище) за межами населеного пункту на території Підгороднянської сільської ради.

25 грудня 2012 року управлінням Держкомзему у Тернопільському районі ОСОБА_1 видано державний акт серії ЯН № 048122 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 010013078.

Згідно з актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства, складеного Державною інспекцією сільського господарства в Тернопільській області 13 серпня 2013 року, в ході проведеної інспекцією перевірки дотримання вимог земельного законодавства при прийнятті розпоряджень Тернопільською РДА встановлено, що розпорядження голови Тернопільської РДА № 1413-од від 21 грудня 2012 року щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0, 1200 га для ведення індивідуального садівництва на території Підгороднянської сільської ради суперечить вимогам статті 17 ЗК України та пункту 12 Перехідних положень цього кодексу, оскільки зазначена земельна ділянка відповідно до проекту встановлення меж і утворення території Підгороднянської сільської ради, затвердженого Тернопільською обласною радою народних депутатів 12 лютого 1993 року, технічного звіту по коректуванню планового матеріалу зйомок минулих років Підгороднянської сільської ради народних депутатів, розробленого у 1994 році, та проекту зміни межі Підгороднянської сільської ради, затвердженого рішенням Тернопільської обласної ради від 26 лютого 1999 року № 54, розташована в межах населеного пункту села Підгороднє, де розпорядником земель є Підгороднянська сільська рада.

15 травня 2014 року Управлінням МВС України в Тернопільській області розпочато досудове розслідування у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за № 0000010 відносно начальника Управління Держкомзему в Тернопільському районі ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 367 КК України за фактом незаконного виділення у приватну власність громадян трьох земельних ділянок загальною площею 1, 62 га в межах населеного пункту села Підгороднє.

Головне управління Держземагентства у Тернопільській області в листі за № 10-19-0.4-3699/2-14 від 20 серпня 2014 року повідомило, що територія Підгороднянської сільської ради, зокрема, її розміри та зовнішні межі, затверджені рішенням 12 сесії Тернопільської обласної ради народних депутатів від 12 лютого 1992 року відповідно до проекту встановлення меж і утворення території Підгороднянської сільської ради, складовою якого є відповідний планово-картографічний матеріал, на якому нанесено межі населених пунктів.

В процесі опрацювання наявних планово-картографічних матеріалів проекту встановлення меж і утворення території Підгороднянської сільської ради встановити точне місце розміщення земельної ділянки з кадастровим номером 010013078 (в межах чи за межами населеного пункту) не вбачається можливим.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою, другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Як передбачено частиною першою статті 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини першої та другої статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Відповідно до частин першої та другої статті 173 ЗК України межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій.

Межі району, села, селища, міста, району у місті встановлюються і змінюються за проектами землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць.

За частиною третьою статті 173 ЗК України включення земельних ділянок у межі району, села, селища, міста, району у місті не зумовлює припинення права власності і права користування цими ділянками, крім земельних ділянок, визначених частиною четвертою цієї статті, відповідно до якої землі та земельні ділянки державної власності, включені в межі населеного пункту (крім земель, які не можуть передаватися у комунальну власність), переходять у власність територіальної громади.

Рішення про встановлення меж населеного пункту та витяги з Державного земельного кадастру про межу відповідної адміністративно-територіальної одиниці та про відповідні земельні ділянки, право власності на які переходить до територіальної громади, є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Межі адміністративно-територіальних утворень посвідчуються державним актом України (частина перша статті 176 ЗК України).

Відповідно до частини четвертої статті 53 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів підлягають погодженню в порядку погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та затверджуються сільськими, селищними, міськими радами. Земельні ділянки державної власності, включені в межі населеного пункту (крім земель, які не можуть передаватися в комунальну власність), переходять у власність територіальної громади за проектами землеустрою щодо встановлення (зміни) меж населених пунктів, які розробляються з урахуванням генеральних планів населених пунктів та затверджуються сільськими, селищними, міськими радами.

Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Рішення про розроблення генерального плану приймає відповідна сільська, селищна міська рада.

Згідно з частиною сьомою статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виконавчі органи сільських, селищних і міських рад в установлений строк, зокрема, узгоджують проект генерального плану населеного пункту з органами місцевого самоврядування, що представляють інтереси суміжних територіальних громад.

Частиною першою статті 186-1 ЗК України передбачено, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічні положення містить частина перша статті 60 ЦПК України 2004 року (в редакції на час пред`явлення позову).

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 лютого 2019 року в справі призначено проведення судової земельно-технічної експертизи.

Згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи № 86/17-22 від 28 листопада 2017 року, генеральний план забудови села Підгороднє, річний звіт земель по формі 6-зем «Звіт про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності» та документація по зміні цільового призначення земель відсутні, а тому єдиним офіційним документом щодо визначення знаходження місця розташування спірної земельної ділянки повинен залишатись проект встановлення меж і утворення території Підгороднянської сільської ради народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області 1992 року.

Однак, враховуючи суперечності графічного матеріалу вказаного проекту, графічного (уточнюючого) матеріалу технічного звіту по коректуванню планового матеріалу зйомок минулих років Підгороднянської сільської ради, індексно-кадастрової карти Підгороднянської сільської ради, відсутність генерального плану забудови, відсутність документів щодо зміни цільового призначення земель, відсутність річного звіту по формі 6-зем «Звіт про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності», зважаючи на внесення даних в АС ДЗК в публічну кадастрову карту, яка носить інформаційний характер, надати остаточну відповідь щодо розташування земельної ділянки з кадастровим номером 010013078 - в межах чи за межами населеного пункту села Підгороднє станом на 03 грудня 2012 року, 21 грудня 2012 року та на час проведення експертизи, не вбачається за можливе.

Таким чином, установивши, що позивач не надав належних та допустимих доказів знаходження спірної земельної ділянки на час її передачі у власність ОСОБА_1 безпосередньо в межах населеного пункту села Підгороднє і що розпорядження вказаною категорією земель входить до повноважень Підгороднянської сільської ради, оскільки офіційних відомостей щодо визначення меж та складу земель Підгороднянської сільської ради в матеріалах справи немає,суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Посилання в касаційній скарзі на те, що висновком земельно-технічної експертизи № 26/17-22 від 28 листопада 2017 року підтверджено, що спірна земельна ділянка на час її передачі ОСОБА_1 відносилась до земель населеного пункту та входила в межі села Підгороднє є безпідставними та такими, що спростовуються змістом цього висновку, в якому, як зазначено вище, експерт вказав, що надати остаточну відповідь щодо місця розташування земельної ділянки не вбачається за можливе.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки зводяться до незгоди заявника з висновками судів стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов?язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для їх скасування.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстав для їх скасування немає.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу заступника прокурора Тернопільської області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 лютого 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 29 травня 2019 року без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, відсутні підстави для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу заступника прокурора Тернопільської області залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 лютого 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 29 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. О. Кузнєцов
Судді:В. С. Жданова С. О. Карпенко В. А. Стрільчук
М. Ю. Тітов