Ухвала

30 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 569/1473/19

провадження № 61-16710ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Рівненська брама» про визнання майнових прав на житлове приміщення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 09 листопада 2020 року звернувся засобами поштового зв`язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Рівненського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року у вищевказаній справі, з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого статтею 390 ЦПК України.

У касаційній скарзі зазначає клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, оскільки копію повного тексту оскаржуваної постанови Рівненського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року заявник отримав нарочно 09 жовтня 2020 року. На підтвердження зазначеного надає копію розписки.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З урахуванням наданих доказів, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскільки встановлені обставини свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, що є згідно із статтею 390 ЦПК України підставою для його поновлення.

Разом з тим, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки така подана без додержання вимог процесуального закону, чинного на момент звернення зі скаргою.

У касаційній скарзі заявник посилається на пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України, як на підставу касаційного оскарження, зокрема зазначає, що апеляційний суд ухвалюючи судове рішення застосував правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 21 вересня 2018 року у справі № 909/68/18, від 18 грудня 2018 року у справі № 911/1316/17, від 18 грудня 2018 року у справі № 911/1316/17, від 30 липня 2019 року у справі № 903/825/18, однак не звернув уваги, що зазначені постанови приймались Верховним Судом у складі Касаційного господарського суду. З урахуванням зазначеного, вважає, що апеляційний суд повинен був відступити від наведених висновків.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга ОСОБА_1 , не відповідає зазначеним вище вимогам закону, оскільки заявник, посилаючись на пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України, не обґрунтував необхідність відступлення від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 21 вересня 2018 року у справі № 909/68/18, від 18 грудня 2018 року у справі № 911/1316/17, від 18 грудня 2018 року у справі № 911/1316/17, від 30 липня 2019 року у справі № 903/825/18.

У зв`язку з наведеним, заявнику пропонується подати до Верховного Суду нову редакцію касаційної скарги, в якій викласти відповідне обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у наведених постановах Верховного Суду.

Крім того, заявником сплачено судовий збір у розмірі меншому, ніж передбачено Законом України «Про судовий збір».

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у позовах про визнання права власності на майно визначається вартістю майна (пункт 2 частини першої статті 176 ЦПК України).

Відповідно до статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Відповідно до підпункту сьомого пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду справляється у розмірі, що становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

З урахуванням зазначеного, судовий збір за подання касаційної скарги становить 13 550,00 грн (677 500,00 грн х 1 %) х 200 %). Оскільки при подачі касаційної скарги сплачено частину судового збору у розмірі 1 536,80 грн (квитанція від 09 листопада 2020 року № 0.0.), заявнику пропонується доплатити судовий збір у розмірі 12 013,20 грн (13 550,00 грн - 1 536,80 грн).

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявникові строку для усунення недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Рівненського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року залишити без руху до 30 грудня 2020 року, але не більше десяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков