Справа № 465/4737/17 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/3982/19 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Жукровської Х.І.,

з участю: позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м.Львова від 16 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Обласного клінічного територіального медичного об`єднання «Фтизіатрія», Обласної психіатричної лікарні с.Вільшани, Закарпатської обласної клінічної лікарні ім. А.Новака, Хустівської районної лікарні про відшкодування шкоди, завданої смертю особи,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати відповідачів відшкодувати моральну шкоду, завдану смертю його матері - ОСОБА_2 , внаслідок незаконного поміщення матері та її утримання в умовах стаціонару у названих медичних закладах (лікарнях) у період з 30.05.2011 року по 10.06.2011 року та з 10.06.2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 проти її волі, шляхом підроблення її підписів, фальшування медичних діагнозів: туберкульозу легень та судинної деменції (слабоумства), і, як наслідок, незаконного введення в її організм хімічних препаратів, не надання належної медичної допомоги у період погіршення стану її здоров`я з 02.08.2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, нанесення їй працівниками медичних закладів побоїв (сильних ударів в голову та інші частини тіла), отруєння невідомими хімічними препаратами, введення спеціальних хімічних препаратів, які припиняють життєдіяльність організму та провокують виникнення інфаркту міокарда серця, що призвело до її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 або ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таких висновків позивач дійшов, проаналізувавши спосіб життя та стан здоров`я матері, її поведінку до незаконного поміщення в лікарню, зокрема: 30.05.2011 року мати самостійно з`явилась у судове засідання по адміністративній справі в Ужгородський міськрайонний суд, крім того, вона брала участь у численних інших судових справах, заведених за її заявами (скаргами), що свідчить про достатню розумову здатність матері самостійно вести судові спори, орієнтуватись в часі, можливість самостійно з`являтись в судові засідання тощо, а тому, на переконання позивача, не було законних підстав поміщати матір спочатку до Обласного клінічного територіального медичного об`єднання (ОКТМО) «Фтизіатрія» з діагнозом: туберкульоз легень, а звідти, внаслідок незаконного обстеження лікарем-психіатром Закарпатської обласної клінічної лікарні ім. А. Новака та встановлення їй діагнозу: судинна деменція (слабоумство), - в Обласну психіатричну лікарню (ОПЛ) с.Вільшани Хустського району Закарпатської області.

Також позивачу відомо зі слів своєї сестри ОСОБА_3 , жительки м.Санкт-Петербурга, яка 07.06.2011 року спілкувалась з матір`ю, про конфлікт, який виник між матір`ю та працівниками Обласного клінічного територіального медичного об`єднання «Фтизіатрія», після чого телефонний зв`язок з матір`ю було припинено, а її 10.06.2011 року насильно доставлено в Обласну психіатричну лікарню с.Вільшани, у якій з 02.08.2011 року стан здоров`я матері різко погіршився, однак, лікарі не тільки не надали їй належної медичної допомоги, а ще й підозрюються у нанесенні їй смертельних тілесних побоїв, внаслідок яких, або внаслідок отруєння сильними хімічними препаратами, настала смерть матері.

Позивач вважає, що відносно його матері було вчинено вбивство, а тому він подав відповідну заяву до Хустського міського відділу УМВС України в Закарпатській області, однак, в порушенні кримінальної справи було незаконно відмовлено 21.10.2011 року.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 16 жовтня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 , просить рішення скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і повернути справу на новий розгляд до суду першої інстанції або задовольнити усі його позовні вимоги згідно позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог, а також його прохань у судових засіданнях 02.10.2019 року та 16.10.2019 року; розглянути та задовольнити усі його клопотання, які він заявляв у суді першої інстанції.

Апелянт не погоджується із висновками суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог, оскільки, на його переконання, він надав достатньо письмових доказів та своїх усних і письмових пояснень на підтвердження вчинення працівниками чотирьох лікарень умисного вбивства його матері, після якого було здійснено викрадення всього майна матері та членів його сім`ї.

Наголошує, що суд незаконно відмовляв у всіх його клопотаннях, не хотів слухати його пояснень та обмежував у часі, вчиняв провокаційні дії спотворенням подій і фактів, робив зауваження за гучний голос та непокору суду, зумисне створив умови, які унеможливили об`єктивне дослідження обставин справи.

В судове засідання апеляційного суду інші учасники справи, окрім позивача, не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення позивача в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

За загальним правилом, яке міститься у ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Складовими частинами цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди, є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням її заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору і тягне за собою порушення майнових (немайнових) прав та інтересів іншої особи із настанням для неї негативних наслідків (втрат) майнового чи немайнового характеру.

Причинний зв`язок, як елемент цивільного правопорушення, виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

Отже, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Судом встановлено, що мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 76 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 12.08.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Хустського районного управління юстиції Закарпатської області.

Із записів у медичній документації встановлено, що ОСОБА_2 не мала постійного місця проживання, жила, зазвичай, на вокзалах.

30.05.2011 року ОСОБА_2 була доставлена каретою швидкої допомоги з ЦМКЛ м.Ужгород в Обласне клінічне територіальне медичне об`єднання (ОКТМО) «Фтизіатрія», у зв`язку з тим, що на рентгенограмі органів грудної клітки у неї були виявлені паталогічні зміни, характерні для туберкульозу, і вона була госпіталізована в ІІІ терапевтичне відділення ОКТМО «Фтизіатрія» з діагнозом: ВДТБ верхньої частини правої легені (інфільтративний), де знаходилась на лікуванні з 30.05.2011 року по 10.06.2011 року. Супутній діагноз - цукровий діабет ІІ тип, середнього ступеня важкості, субкомпенсований, вторинна діабетична кардіоміопатія СН ІІ В. ІХС, кардіосклероз атеросклеротичний.

Під час госпіталізації ОКТМО «Фтизіатрія», у зв`язку із виявленням ознак неадекватної поведінки хворої (не орієнтувалась в часі та просторі), 07.06.2011 року ОСОБА_2 було проведено обстеження лікарем-психіатром ОКЛ ОСОБА_4 і встановлено діагноз - судинна деменція та рекомендовано стаціонарне лікування в умовах Обласної психіатричної лікарні с.Вільшани.

10.06.2011 року бригадою швидкої допомоги ОКТМО «Фтизіатрія» ОСОБА_2 було доставлено в Обласну психіатричну лікарню с.Вільшани, в якій вона перебувала на стаціонарному лікуванні до ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час лікування, з 02.08.2011 року стан здоров`я ОСОБА_2 погіршився і її було направлено на консультацію лікарів ЦРЛ м.Хуст.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в Обласній психіатричній лікарні с.Вільшани.

Паталогоанатомічний діагноз: основний - ІХС. Гострий інфаркт міокарда нижньо-бокової стінки лівого шлуночка. Набряк легень. Вісцеральне повнокрів`я. Ускладнення основного - гостра серцево-судинна недостатність. Супутній - післязапальний легеневий фіброз після туберкульозу. Хронічний панкреатит. Судинна деменція - церебральний атеросклероз.

Постановою СВ Хустського МВ УМВС України в Закарпатській області від 21.10.2011 року відмовлено в порушенні кримінальної справи по факту смерті ОСОБА_2 , за відсутністю події злочину, передбаченого ст.115 КК України (умисне вбивство).

В цій постанові вказано, що ОСОБА_2 померла сама, причетність сторонніх осіб або лікуючих медичних працівників до її смерті не встановлено.

Таким чином, позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження вчинення працівниками названих вище медичних закладів протиправних дій або бездіяльності, внаслідок яких настала смерть матері позивача ОСОБА_1 .

Враховуючи наведені вище норми закону та встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про безпідставність заявлених позивачем вимог, оскільки позивачем не доведено тих обставин, якими він обгрунтовує протиправність дій відповідачів, та настання від таких (за позицією позивача) протиправних дій відповідачів смерті його матері, а це означає, що позивачем не доведено наявності усіх складових частин цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди, якими є: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням її заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для інших висновків по суті вирішення спору, ніж тих, яких дійшов суд першої інстанції, - про безпідставність заявленого позову, і не вказують на допущення судом порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для зміни чи скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Враховуючи те, що судді з 23 по 27 листопада 2020 року перебували у відпустці, тому повний текст постанови складений 30 листопада 2020 року.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м.Львова від 16 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 30 листопада 2020 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.