Справа № 487/1330/20
Провадження № 2/487/1323/20
РІШЕННЯ

Іменем України

17.11.2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кузьменко В.В.

з секретарем судового засідання Рафальської Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Товарна біржа Українська Біржа "Нерухомість" про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

в с т а н о в и в :

03 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 третя особа - Товарна біржа Українська Біржа "Нерухомість" про визнання договору купівлі-продажу дійсним.

Ухвалою суду від 27 квітня 2020 року відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 14.08.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справи до судового розгляду по суті.

На обґрунтування вимог позивач ОСОБА_1 посилалася на те, що 12.02.2000 року між ОСОБА_3 і нею, ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-5000,00 гривень квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з двох кімнат загальною площею 50,3 кв.м., житловою 28,4 кв.м і становить 61/10000 частку в житловому будинку №9 ЖСК "Суднобудівник-2".

Договір купівлі-продажу від 12.02.2000 року був укладений на товарній біржі Товарна біржа Українська Біржа "Нерухомість", але не був нотаріально посвідчений.

Позивач зазначила, що правочин між сторонами повністю виконаний, всі істотні умови договору купівлі-продажу виконані сторонами, а саме, позивач як покупець передала відповідачу вартість нерухомого майна, а відповідач, як продавець нерухомого майна, в свою чергу, отримав вартість майна, передав квартиру у її власність .

У зв`язку з наведеним, посилаючись на приписи ст. ст. 47, 227 ЦК УРСР, ОСОБА_1 в заяві просила суд:

- визнати дійсним правочин, реальним та виконаним договір купівлі - продажу нерухомого майна від 16 лютого 2000 року за № 0146 на 61/10000 (двокімнатна квартира АДРЕСА_2 з належними до нього будівлями та спорудами, в м. миколаєві, укладений на ТБ Українська Біржа "Нерухомість" між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просить слухати справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про місце, дату і час розгляду справи.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи.

Дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 12.02.2000 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу, у відповідності до якого ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купила за 5000,00 гривень квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з двох кімнат загальною площею 50,3 кв.м., житловою 28,4 кв.м і становить 61/10000 частку в житловому будинку №9 ЖСК "Суднобудівник-2".

Договір купівлі-продажу від 12.02.2000 року був укладений на товарній біржі Українська Біржа "Нерухомість", не був нотаріально посвідчений.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Таким чином на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР в 1963 року (далі - ЦК УРСР).

У відповідності до ст. 41 ЦК УРСР, угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Угоди можуть бути односторонніми і дво-або багатосторонніми (договори).

На підставі ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227 ЦК УРСР визначалося, що договір купівлі-продажу жилого будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку (квартири) підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Позивачем до суду надано договір купівлі - продажу №0146 від 12.02.2000 року, укладений на ТБ "Українська Біржа Нерухомість", на якому міститься штамп про реєстраціний напис на правовстановлюючому документі КП "ММБТІ" за реєстраційним №362 від 22.02.200 року, за підписом ОСОБА_4 .

Однак, відповідно до листа №2197 від 06.10.2020 року директора ОСОБА_5 Комунального підприємства "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" станом на 28.12.2012 року кв. АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 10.03.1992 року. Договір купівлі - продажу від 20.02.2000 року, укладений ТБ Українська Біржа "Нерухомість" на вищевказану квартиру в КП "ММБТІ" не зареєстровано.

На підставі ст. 42 ЦК УРСР, угоди можуть укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній).

Стаття 47 ЦК УРСР визначено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Таким чином, положення ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР щодо визнання угоди дійсною, можуть застосовуватися тільки щодо угод, які підлягали нотаріальному посвідченню та не потребували ще і державної реєстрації договору.

Вказаною правовою нормою передбачено можливе визнання судом дійсним договору лише з приводу недодержання сторонами вимоги закону про його нотаріальне посвідчення, тобто, договору, для якого законодавцем передбачена таке посвідчення. За цією правовою нормою не передбачено можливості визнання договору дійсним, для якого передбачено не лише нотаріальне посвідчення, а й державна реєстрація.

Оскільки для укладення договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) обов`язкове не лише нотаріальне посвідчення, а й його державна реєстрація, правила ч.2 ст. 47 ЦК УРСР на такий договір не поширюються.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки відсутні правові підстави для задоволення позову про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Керуючись ст.ст. 76-81, 89, 258-259, 263-268, 315 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Товарна біржа Українська Біржа "Нерухомість" про визнання договору купівлі-продажу дійсним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Згідно з п.п.15.5 п.15 ч.1 перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається учасниками справи до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва.

Суддя Заводського районного суду

м. Миколаєва В.В.Кузьменко