Справа № 624/776/20
№ провадження 2/624/329/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 року Кегичівський районний суд Харківської області в складі: головуючого судді Крапівки Т.В., за участю секретаря Пісковської З.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кегичівка, Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики від 12.11 2015, в якій просить стягнути суму боргу, що складається: 61665,29 грн сума основного боргу, 4511,85 грн 3% річних від простроченої суми, а всього 66177,14 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що 12 листопада 2015 року позивач позичив відповідачу 2174 доларів США (50000 грн). На підтвердження та документальне оформлення факту позики між сторонами був укладений відповідний договір позики від 12 листопада 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Кегичівського районного нотаріального округу Удовиченко С.О., номер в реєстрі 880. Кошти були позичені відповідачу строком на 2 роки 6 місяців, тобто по 12 травня 2018 року без процентів. Відповідач зобов`язалась повернути таку ж саме суму грошових коштів (суму позики) в повному об`ємі і в строк, що становить по курсу долара США 2174 доларів США. Станом на 19 жовтня 2020 року відповідач свій обов`язок не виконала (навіть частково), заборгованість не погасила, хоча строк повернення коштів настав ще 12 травня 2018 року. Станом на 19 жовтня 2020 року за офіційним курсом НБУ (28,3649 грн за 1 долар США) 2174 долари США відповідає 61665,29 грн. Оскільки відповідач прострочила виконання зобов`язання з повернення боргу, то позивач зазначає, що має право на отримання 3% річних від простроченої суми, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України. За період з 13 травня 2018 року по 20 жовтня 2020 року (892 дні прострочення) 3% річних від простроченої суми боргу складає 4511,85 грн.

Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 03 листопада 2020 року провадження у справі було відкрито, справу призначеного до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам було надано час для подання заяв по суті.

Позивач в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, але надала заяву, згідно з якою просить провести розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, оскільки дійсно уклала договір позики, але його умови не виконала в зв`язку з тяжким матеріальним становищем.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами:

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.

Матеріалами справи встановлено, що 12 листопада 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір позики. Договір посвідчений Удовиченко С.О. приватним нотаріусом Кегичівського районного округу, Харківської області, зареєстрований в реєстрі за номером 880.

За умовами договору позикодавець ОСОБА_1 надав у власність, а позичальник ОСОБА_2 прийняла грошові кошти в сумі 50000 гривень, що становить 2174.00 доларів США, строком на 2 роки 6 місяців, тобто по 12 травня 2018 року без процентів (п.1 Договору).

Позичальник зобовязалась повернути таку ж саме суму грошових коштів (суму позики) в повному обємі і в строк, передбачений п.1 Договору, що становитиме по курсу долара США 2174.00 доларів США.

Згідно пункту 3 Договору, грошова сума, вказана в п.1 Договору, передана позичальнику до підписання цього договору.

Відповідно до пункту 6 Договору, у разі, якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, відповідно до ст.625 ЦК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.2 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач позов визнала.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.1, ч.4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому підстав для відмови у його прийнятті судом не вбачається.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову.

Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн.

Враховуючи положення ст.141, 142 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача та поверненню з державного бюджету в рівних частинах по 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 141,142, 206, 259, 264, 265, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 12 листопада 2015 року, яка складається з: 61665,29 грн сума основного боргу, 4511,85 грн 3% річних від простроченої суми, а всього 66177 (шістдесят шість тисяч сто сімдесят сім) гривень 14 копійок.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок судового збору.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків сплаченого ним судового збору, а саме 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, ІПН НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Кегичівським РВ УМВС України в Харківській області 11 серпня 2003 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Артемівка, Кегичівського району, Харківської області, ІПН НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , орган, що видав 6341, дата видачі 06.11.2020, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Т.В. Крапівка