Ухвала

30 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 198/925/19

провадження № 61-16735ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лан» про розірвання договору оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

09 листопада 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року у цивільній справі № 198/925/19.

Касаційне провадження на даний час не може бути відкрито з наступних підстав.

Відповідно до статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Повний текст постанови Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року у цивільній справі № 198/925/19 складено 28 вересня 2020 року.

Касаційна скарга ОСОБА_1 подана 09 листопада 2020 року, тобто із пропуском строку, передбаченого статтею 390 ЦПК України.

Заявник у касаційній скарзі вказує, що у зв`язку із карантинними обмеженнями постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2020 рокувона отримала тільки 27 жовтня 2020 року, однак докази на підтвердження вказаних обставин відсутні, як і заява (клопотання) про поновлення строку на касаційне оскарження відсутня.

За змістом частини першої статті 127 ЦПК України поновлення пропущеного процесуального строку здійснюється судом за заявою учасника справи.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Таким чином з метою усунення недоліків касаційної скарги особа, яка її подала має право протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року, навівши поважні причини пропуску цього строку та надавши докази на підтвердження таких причин.

Підтвердженням дати отримання копії судового рішення можуть бути, зокрема довідка суду; поштові документи, що дають можливість ідентифікувати поштове відправлення або інші документи, в яких зазначена дата вручення копії оскарженої постанови апеляційного суду.

Крім того пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1

частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)

статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 підставою касаційного оскарження зазначає відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Разом із тим заявник не конкретизує норму права, щодо застосування якої у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

Крім того заявник обґрунтовуючи свої доводи посилається на постанови Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 420/504/16-ц та

від 02 вересня 2019 року у справі № 623/2421/16-ц.

Отже заявнику необхідно конкретизувати підстави касаційного оскарження, а саме у разі посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України зазначити норму права, щодо застосування якої у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

У разі, якщо заявник вважає, що суди застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні та посилання на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Підстави касаційного оскарження передбачені пунктами 1 та 3 частини другої статті 389 ЦПК України можуть бути зазначені у касаційній скарзі одночасно лише у випадку, якщо норми права застосовані без урахування висновку Верховного Суду та норми права, щодо застосування яких відсутній висновок Верховного Суду є різними.

Таким чином наразі вимоги пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України заявником належним чином не виконані.

Коректне зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження судових рішень передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, має важливе значення, оскільки касаційний перегляд здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України); підстава (підстави) відкриття касаційного провадження мають зазначатися в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України); в окремих випадках не підтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК України).

Вказані недоліки мають бути усунені шляхом:

1) подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року із зазначенням поважних причин пропуску цього строку та наданням доказів на підтвердження таких причин;

2) надання уточненої касаційної скарги із зазначенням в ній підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга із визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) з урахуванням викладеного в цій ухвалі.

Копії уточненої касаційної скарги мають бути надані відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року у цивільній справі № 198/925/19 залишити без руху.

Встановити особі, яка подала скаргу строк - десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в частині зазначення в касаційній скарзі підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення - касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.

Роз`яснити особі, яка подала скаргу право протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення пропущеного строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович