Ухвала

24 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 379/187/17

провадження № 61-14344ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Таращанського районного суду Київської області від 23 січня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Таращанського районного нотаріального округу Київської області Овраменко Лідія Василівна, Таращанська районна державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 28 вересня 2020 року засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Таращанського районного суду Київської області від 23 січня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 липня 2020 року з пропущенням, передбаченого частиною першою статті 390 ЦПК України строку на касаційне оскарження, оскільки останнім днем строку на касаційне оскарження було 27 серпня 2020 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 порушував питання про поновлення строку на касаційне оскарження, мотивуючи тим, що копію постанови апеляційного суду отримано позивачем 08 серпня 2020 року. Окрім цього, ОСОБА_1 посилався на те, що в цей час в провадженні Київського апеляційного суду перебувала справа № 379/1207/17 щодо оскарження цього ж заповіту і позивач розраховував, що заповіт буде скасовано та не буде потреби подавати касаційну скаргу у цій справі. Однак, у справі № 379/1207/17 не задоволено апеляційну скаргу. Тому касаційна скарга подається із запізненням. Однак, ОСОБА_1 не надавав будь-яких належних доказів того, чому він був позбавлений можливості подати касаційну скаргу у передбачений законом строк.

Ухвалою Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року указані ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнано неповажними, а касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для надання особі, яка подала касаційну скаргу, права звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших підстав для його поновлення та подавши відповідні докази, а також для усунення інших недоліків.

У листопаді 2020 року на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке підписано представником ОСОБА_2 . Клопотання мотивоване тим, що копію постанови апеляційного суду отримано позивачем поштою 08 серпня 2020 року, а представнику постанова апеляційного суду не була відправлена взагалі. В цей час в провадженні Київського апеляційного суду перебувала справа № 379/1207/17 щодо оскарження цього ж заповіту і позивач розраховував, що заповіт буде скасовано та не буде потреби подавати касаційну скаргу у цій справі. Однак, у справі № 379/1207/17 не задоволено апеляційну скаргу. Окрім цього, у зв`язку із встановленням карантину у серпні та вересні 2020 року м. Київ перебувало у помаранчевій зоні, тобто кількість захворювань у м. Києві у зазначений період та ризик захворіти був високим. Ураховуючи, що для подання касаційної скарги позивачу необхідно було подавати касаційну скаргу до суду, який знаходиться у м. Києві, останній не мав об`єктивної можливості подати її своєчасно.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року). Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Аналіз наданих пояснень на обґрунтування пропуску строку звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою свідчить, що вказані підстави не можна вважати поважними з наступних підстав. ОСОБА_1 не надано будь-яких належних доказів того, чому він був позбавлений можливості подати касаційну скаргу у передбачений законом строк. ОСОБА_1 був обізнаний про апеляційний перегляд, зокрема, подавав апеляційну скаргу, представник позивача приймав участь у судовому засіданні у суді апеляційної інстанції, позивач отримав копію постанови апеляційного суду 08 серпня 2020 року про що самостійно зазначив у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження.

Аргумент, зазначений у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження про те, що у зв`язку із встановленням карантину у серпні та вересні 2020 року м. Київ перебувало у помаранчевій зоні і для подання касаційної скарги позивачу необхідно було подавати касаційну скаргу до суду, який знаходиться у м. Києві і він не мав об`єктивної можливості подати її своєчасно суд відхиляє. Оскільки касаційну скаргу подано засобами поштового зв`язку представником, з визначеним у ордері на надання правничої допомоги від 19 лютого 2020 року робочим місцем у м. Києві.

ОСОБА_1 не обґрунтовано та не надано жодних належних доказів на підтвердження того, що пропуск строку на касаційне оскарження зумовлено обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (MPP GOLUB v. UKRAINE, № 6778/05, ЄСПЛ, від 18 жовтня 2005 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Відповідно до частини третьої статті 393, пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Таким чином, оскільки наведені ОСОБА_1 у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Таращанського районного суду Київської області від 23 січня 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 28 липня 2020 року є неповажними, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 393, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Таращанського районного суду Київської області від 23 січня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Таращанського районного нотаріального округу Київської області Овраменко Лідія Василівна, Таращанська районна державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков