22-ц/804/659/20
266/3712/16-ц

Єдиний унікальний номер 266/3712/16-ц
Номер провадження 22-ц/804/659/20
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2020 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Биліни Т.І.,

суддів Лопатіної М.Ю., Мироненко І.П.,

за участю секретаря Сидельнікової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Маріупольського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та апеляційну скаргу Комунального підприємства «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 листопада 2019 року у складі судді Пантелєєва Д.Г., у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління», Головного управління Держпраці в Донецькій області, Первинної профспілкової організації Комунального підприємства «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління», третя особа - Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань в Донецькій області про встановлення факту нещасного випадку на виробництві, скасування Акту про нещасний випадок на виробництві не пов`язаний з виробництвом, спонукання до складання Акту про нещасний випадок на виробництві по формі Н-1, -

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

26 вересня 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою про нещасний випадок на виробництві не пов`язаний з виробництвом, спонукання до складання Акту про нещасний випадок на виробництві по формі Н-1.

Позовна заява мотивована тим, що з 15.08.2012 року він перебував у трудових відносинах із відповідачем КП "Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління", працював у Депо № 4, на посаді слюсар з ремонту рухомого складу 4 розряду. 15.06.2015 року, о 07 годині він прийшов на роботу, де пройшов медичний огляд на наявність алкоголю в організмі, про відсутність якого медсестра ОСОБА_3 зробила запис в журналі оглядів та допустила його до роботи. Майстер планових ремонтів ОСОБА_4 доручив йому, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 завдання по прибиранню території цеху "планового ремонту тролейбусів" депо № 4. Біля ремонтної канави №6 двоє збирали сміття, а він тачкою його вивозив. Під час виконання трудового завдання, він впав, вдарився головою о бетонну поверхню підлоги цеху та втратив свідомість. Все подальше було відомо йому лише зі слів ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , які надавали йому допомогу, викликали медсестру, а згодом і бригаду швидкої допомоги. Карета швидкої допомоги, за проханням головного інженера Рибка О.В., у супроводі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відвезла позивача додому за місцем мешкання: АДРЕСА_1 . Дружини вдома не було, а коли вона повернулась то побачила його без свідомості, викликала дільничного терапевта, який прибув та після огляду дійшов висновку про необхідність термінової госпіталізації. Відповідно до виписки нейрохірургічного відділення міської лікарні № 5 ОСОБА_1 було встановлено діагноз: забій м`яких тканей голови, закрита ЧМТ забій головного мозку зі здавленням епідуральної гематомою праворуч, з лівостороннім гемипарезом. Лінійний перелом звід черепа. Під час перебування у відділенні позивачу провели дві операції. З 10.07.2015 року по 02.10.2015 року він перебував на амбулаторному лікуванні. З метою надання листка непрацездатності він 13 липня 2015 року прийшов до бухгалтерії підприємства, де його вмовили написати пояснення, що травма ним отримана не на виробництві, при цьому пообіцяли надати йому необхідну фінансову допомогу на лікування. Під психологічним впливом він з пропозицією погодився, та у поясненнях зазначив, що отримав травму у побуті. В подальшому матеріальної допомоги, як обіцяли не надали, тому він звернувся до роботодавця із заявою про складення акту за формою Н-1. В період часу з 10.12.2015 по 11.01.2016 року проводилося розслідування нещасного випадку на підприємстві за результатами якого було складено Акт від 11.01.2016 року за формою Н-5. Висновок комісії - травма сталася внаслідок продовження епіприступу у потерпілого вдома. Вказаний висновок гуртувався на первинній медичній документації, складеній медпрацівниками першої швидкої допомоги, які відмовились везти його в лікарню та привезли додому: хронічний алкоголізм, токсична енцефалопатія з еписиндромом, тобто СМП. Вказаний діагноз не підтвердила Міська лікарня № 5 м. Маріуполя, проте комісія не звернула на це уваги, як і на обставини, що травма була ним отримана під час виконання трудових обов`язків. Не погодившись із вказаним Актом, позивач оскаржив його начальнику КП "МТТУ", а потім начальнику головного управління Держпраці в Донецькій області, проте його дії не дали позитивного результату, тому він змушений звернутись до суду за захистом порушених прав. Просив суд встановити факт нещасного випадку на виробництві, який трапився із ним при виконанні трудових обов`язків про що скласти Акт за формою Н-1 та скасувати Акт за формою Н-5 від 11.01.2016 року про нещасний випадок не пов`язаний з виробництвом складений працедавцем.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано Акт за формою Н-5 від 11.01.2016 року про проведення розслідування нещасного випадку , що стався 15 червня 2015 року, о 07 год. 30 хв. на КП "МТТУ" із ОСОБА_1 . Встановлено факт нещасного випадку з ОСОБА_1 , який стався 15 червня 2015 року, о 07 год. 30 хв. у Комунальному підприємстві "Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління" таким, що пов`язаний з виробництвом. Зобов`язано КП «МТТУ» скласти акт форми Н-1 про нещасний випадок, що стався 15 червня 2015 року з ОСОБА_1 як такий, що пов`язаний з виробництвом. Вирішено питання щодо судового збору.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звертався із заявою до роботодавця, зі скаргою до органу Держпраці з вимогою проведення додаткового розслідування, в задоволенні яких йому було фактично відмовлено. Орган Держпраці не знайшов підстав для проведення повторного розслідування, тобто позивачем були вичерпані всі засоби позасудового захисту свого порушеного права, а тому суд дійшов висновків, що Акт за формою Н-5 підлягає скасуванню. Тілесні ушкодження були отримані позивачем в процесі виконання ним трудових обов`язків, а як наслідок отримання інвалідності перебуває у причинному зв`язку з вказаним фактом. Позивач повідомив роботодавця про нещасний випадок на виробництві, обставини якого підтверджені поясненнями свідків.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та доводи

Не погодившись з даним рішенням, третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Маріупольського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та відповідач КП «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» подали апеляційні скарги в яких посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просили рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 листопада 2019 року скасувати та постановити нове, про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Маріупольського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області вмотивована тим, що суд фактично самостійно провів розслідування нещасного випадку та врахував обставини, які не відповідають дійсності та характеру отриманих ушкоджень. Надаючи суду лікарняні листи, позивач не надав підтвердження яким чином встановлений діагноз знаходиться у причинному зв`язку з обставинами нещасного випадку. Тобто судом не прийнято до уваги вимоги щодо вивчення первинної медичної документації та необхідності проведення експертизи відповідно до п.14 та 42 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві №1232.

Апеляційна скарга КП «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» вмотивована тим, що відповідачем було проведено розслідування нещасного випадку який стався з ОСОБА_1 у повній відповідності чинному законодавству. Медичні документи мають беззаперечні докази того, що травми були отримані ОСОБА_1 лише під час його перебування вдома. Допитані в якості свідків в судовому засіданні не підтвердили, що під час його падіння на робочому місці були ознаки травми. Головне управління Держпраці у Донецькій області не знайшло підстав для проведення повторного розслідування нещасного випадку. Судом першої інстанції при оцінці доказів по справі не взято до уваги, що на момент подання ОСОБА_1 першого листка непрацездатності у ньому вже стояла відмітка про невиробничу травму, яка робиться лікувальною установою під час його оформлення. Під час опитування в ході судового засідання, позивач не заперечував цей факт. Зазначеним документам суд першої інстанції не дав належної оцінки, що призвело до прийняття неправомірного рішення.

Доводи і заперечення інших учасників справи

Представник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Маріупольського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області Гузенко Р.О. в суді апеляційної інстанції підтримав доводи апеляційних скарг, просив їх задовольнити.

Представник КП «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» Темір І.К. в суді апеляційної інстанції підтримала доводи апеляційних скарг, просила їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_9 заперечували проти задоволення апеляційних скарг, просили їх залишити без задоволення, рішення першої інстанції залишити без змін.

Представник Первинної профспілкової організації КП «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» Добренька Л.В. просила прийняти рішення у відповідності до вимог Закону.

Представник Головного управління Держпраці в Донецькій області в суд апеляційної інстанції не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін та позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарг, апеляційний суд вважає, що скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення відповідає в повній мірі, обставини судом першої інстанції встановлено повно, висновки зроблено у відповідності до вимог законів, які регулюють спірні відносини.

Відповідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із Комунальним підприємством "Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління", починаючи з 15.08.2012 року працював на посаді слюсаря з ремонту рухомого складу, депо № 4.

Відповідно до журналу проходження медичного огляду бригад, депо № 4, 15.06.2015 року ОСОБА_1 до 7-00 пройшов медичний огляд, у зв`язку із чим був допущений до виконання своїх посадових обов`язків. (т.1 а.с.64-65)

З амбулаторного журналу Депо № 4, 15.06.2015 року, вбачається, що о 07:15 год., ОСОБА_1 втратив свідомість, судоми. Викликана швидка допомога. (а.с.62-63)

В карті виїзду швидкої медичної допомоги № 15236 від 15.06.2015 року вказано, що виклик надійшов о 07:23 год., за адресою: вул.. Громова та вул. Бахчиванджи. Лікар ОСОБА_10 встановила попередній діагноз: "Хронічний алкоголізм. Токсична енцефалопатія з епісиндромом. Після судомний період". Також в картці є позначки про тип виїзду з діагнозом хронічне захворювання, місце виклику робоче місце, виклик первинний, травма немає, алкоголь (зі слів) не виживав, результат покращення, доставлений додому. Крім того в графі скарги зазначено: скарг не проявляє. Зі слів оточуючих у хворого приблизно 15-20 хвилин тому раптово виникли короткочасні клініко токсичні судоми, після завершення яких хворий в`ялий та сонний. Зі слів дружини хворий тривалий час зловживає алкоголем, впродовж багатьох років відзначаються періодичні епіприступи після алкогольних запоїв. Не обстежувався, не лікувався. (т.1 а.с.48)

Відповідно до карти виїзду швидкої допомоги № 15258 від 15.06.2015 року, виклик надійшов об 11:41 год. за адресою: м. Маріуполь, пров. Кінцевий. Лікарем встановлено діагноз: "Алкогольна енцефалопатія, після судомний стан. ЗЧМТ". Крім того зазначено, що за типом виїзду раптове захворювання, місце виклику квартира, виклик первинний, звертався до СШМД, травма не визначено, алкоголь не вживав, доставлений у НХВ м. Маріуполя. В графі скарги зазначено: на момент огляду лежить непритомний. Зі слів дружини сього вранці привезла додому швидка після приступу епілепсії. (т.1 а.с.49)

З виписки № 808 із медичної карти стаціонарного хворого виданої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слід, що в період часу з 15.06.2015 року по 09.07.2015 року перебував на лікуванні у нейрохірургічному відділенні КЗ "Міської лікарні № 5 м. Маріуполя", з діагнозом: "забій головного мозку, зі стисненням епідуральної гематомою з права з лівостороннім геміпарезом. Лінійний перелом склепіння черепа з права. Забій м`яких тканин голови. Стан після епінападів". Операції: 1) 15.06.2015 року резекційна трепанація черепа з права, видалення епідуральної гематоми. 2) 30.06.2015 року ревізія післяопераційної рани, видалення епідуральної гематоми з наявність кісного дефекту 8,0х6,0 см. Перебування на лікарняному підтверджується листком непрацездатності серія АГУ № 065942. (т.1 а.с.15,42)

В подальшому, ОСОБА_1 продовжував лікування амбулаторно, починаючи з 10.07.2015 року по 01.08.2015 року, з 07.08.2015 року по 26.08.2015 року, стаціонарно з 17.08.2015 року по 28.08.2015 року, амбулаторно з 29.08.2015 року по 18.09.2015 року, з 26.09.2015 року по 29.09.2015 року, що підтверджується випискою з епікризу № 1697, листками непрацездатності серія АГУ № 086040, серія АГУ № 086722, серія АГУ № 086488, серія АГУ № 087144. (а.с.16,31,32,33,41)

Причина непрацездатності у всіх листках непрацездатності позначена як невиробнича травма.

Cудом встановлено під час розгляду справи та не заперечувалося сторонами у справі, що за заявою ОСОБА_1 від 09.12.2015 року на підприємстві було створено комісію наказом № 638 від 10.12.2015 року.

Відповідно до Акту проведення розслідування нещасного випадку, що встався 15 червня 2015 року, о 07 год. 30 хв., за формою Н-5, складеного 06.01.2016 року КП "МТТУ та затвердженого начальником КП "МТТУ Симоненко В.І. слід, що комісія провівши з 10 грудня 2015 року по 11 січня 2016 року розслідування, прийшла до висновку, що: "на підставі підпункту 18 пункту 15 "Порядку розслідування й ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві", затвердженого Постановою кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232, - нещасний випадок не визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Комісія не вбачає посадових осіб підприємства, що допустили порушення законодавства з охорони праці, які призвели до нещасного випадку. Особою, дії якої привели до нещасного випадку є: ОСОБА_1 слюсар з ремонту рухомого складу депо № КП "МТТУ", який недбав про особисте здоров`я, чим порушив ст. 14 Закону України "Про охорону праці". Вказаний акт, підписаний головою та членами комісії, отримано ОСОБА_1 10.12.2015 року(т.1 а.с.7-11)

Не погодившись із вказаним Актом за формою Н-5, позивач ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держпраці у Донецькій області із скаргою, та отримав відповідь, що у проведенні повторного розслідування нещасного випадку Держпраця у Донецькій області не вбачає потреби. (а.с.14)

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Згідно з частиною четвертою статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Частинами першою, третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Згідно з частиною другою статті 153 Кодексу законів про працю України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.06.2015 року о 7:15 годині, під час виконання трудових обов`язків, позивач отримав тілесні пошкодження, які стали причиною в подальшому для встановлення інвалідності. Обставини отримання тілесного пошкодження підтверджені в процесі доказування свідками.

Підпунктом 4 пункту 16 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року N 1232 (далі - Порядок) передбачено, що обставинами, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виробництвом, є, зокрема алкогольне, токсичне чи наркотичне сп`яніння, не зумовлене виробничим процесом, що стало основною причиною нещасного випадку за відсутності технічних та організаційних причин його настання, що підтверджено відповідним медичним висновком.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції врахував обставини, які не відповідають дійсності, що позивач не надав підтвердження яким чином встановлений діагноз знаходяться у причинному зв`язку з обставинами нещасного випадку, тобто судом не прийнято до уваги вимоги щодо вивчення первинної медичної документації - не є переконливими.

Колегія суддів апеляційної інстанції, не може визнати, як належний доказ інформацію, зазначену в первинній медичній довідці, виготовленій лікарем швидкої допомоги під час першого виклику, що погіршення здоров`я настало внаслідок: "хронічного алкоголізму, токсичної енцефалопатії з епісиндромом, після судомний період", так як перед початком роботи позивач пройшов медичний огляд і тільки після цього був допущений до роботи.

Привертає увагу посилання в первинній довідці, що ОСОБА_1 зловживає спиртними напоями та страждає періодичними судомами, що стало відомо лікарю зі слів дружини, оскільки, жоден із свідків, допитаних під час розслідування нещасного випадку не надавав інформації, що позивач страждає на хронічний алкоголізм і причиною падіння стала саме вказана обставина.

Крім того зі слів дружини позивача, допитаній, як свідок судом першої інстанції, встановлено, що під час вказаної події вона знаходилася на роботі, була повідомлена колегами чоловіка про необхідність повернутися додому, про те, що сталося довідалася лише вдома від співпрацівників, які супроводжували чоловіка, який був у непритомному стані.

З наведеного вбачається, що лікар, яка склала первинну інформацію не мала можливості спілкуватися з дружиною позивача, а зазначила вище вказану інформацію отримавши її з невідомих джерел.

Крім того в первинній інформації зазначено, що позивач не мав травм після падіння, проте ця відомість спростовується поясненнями свідка ОСОБА_11 , який зазначав, що по приїзду швидкої допомоги лікарем був оглянутий ОСОБА_1 йому поміряли тиск, провели експрес-аналіз на цукор, оглянули та обробили рану на голові. Забрати ОСОБА_1 в лікарню відмовились, погодились доставити його додому разом з працівниками депо ОСОБА_8 і ОСОБА_12 .(т.1 а.с35)

З наведеного вбачається, що позивача вже травмованого під супроводом співпрацівників доставили машиною швидкої допомоги додому.

Можливість отримання під час виконання трудових обов`язків тілесних ушкоджень у вигляді закрита ЧМТ - забій головного мозку зі здавленням епідуральної гематоми справа, з лівостороннім гемипарезом, лінійний перелом склепіння черепа, забій м`яких тканин голови підтверджена висновком Відділу судово-медичної експертизи потерпілих КЗОЗ Донецьке обласне бюро СМЕ судово-медична експертиза №564 від 19.08.2020 року в якому зазначено, що тілесні пошкодження утворилися в результаті як мінімум однієї дії тупого предмету, або взаємодії об такий, можливо при обставинах, на які вказано в ухвалі суду і по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення. Тілесні ушкодження могли утворитися при падінні з положення стоячи під час виконання ним трудових обов`язків та ударі правою тім`яною областю голови об бетонну підлогу.(т.3 а.с. 61-65)

Клопотання про проведення комісійної судово-медичної експертизи для вирішення питання «чи пов`язаний нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 з умовами праці?» відповідачі не заявляли, хоча мали таку можливість, колегія суддів апеляційної інстанції надавала час для підготування такого клопотання.

Доводи апеляційної скарги, що відповідачем було проведено розслідування нещасного випадку який стався з ОСОБА_1 у повній відповідності чинному законодавству неспроможні.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що при розслідуванні нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 15.06.2015 року, були допущені порушення пункту 14 Порядку, не з`ясовано обставини і причини нещасного випадку, не досліджено первинну медичну документацію, що стало підставою для визнання акту за формою Н-5 недійсним та його скасування.

Наданими позивачем доказами підтверджено, що травму ОСОБА_1 отримав в робочий час, під час перебування на робочому місці, при виконанні трудових обов`язків в інтересах підприємства, що підтверджено записом медпрацівника в амбулаторному журналі Депо № 4, а тому нещасний випадок, який стався з позивачем 15.06.2015 року о 07 год. 15 хв., судом першої інстанції обґрунтовано визнано таким, що пов`язаний із виробництвом та задовольнив позовні вимоги в повному обсязі.

Процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах, визначено Порядком.

Згідно положень пункту 7 Порядку, розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактору чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше.

Відповідно до пункту 14 Порядку, комісія зобов`язана протягом трьох робочих днів з моменту її утворення, зокрема, з`ясувати обставини і причини нещасного випадку, а також вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби потерпілого, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо); скласти у п`яти примірниках акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 згідно з додатком 3 та акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1 згідно з додатком 4 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом) і передати їх роботодавцеві для затвердження. У разі, коли нещасний випадок визнаний комісією таким, що не пов`язаний з виробництвом, складається акт за формою Н-5.

Згідно з пунктом 15 Порядку, обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є, серед іншого, виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці для виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, в тому числі протягом робочого та надурочного часу; виконання дій в інтересах підприємства, на якому працює потерпілий, тобто дій, які не належать до його трудових (посадових) обов`язків, зокрема із запобігання виникненню аварій або рятування людей та майна підприємства, будь-які дії за дорученням роботодавця.

Суд першої інстанції вірно застосувавши положення Закону України «Про охорону праці», Порядку, правильно встановивши правовідносини, що виникли між сторонами, давши їм належну правову оцінку, дійшов вірного висновку, про те, що нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 , є таким, що пов`язаний із виробництвом, а тому задовольнив його позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд перебрав на себе права та обов`язки комісії з розслідування нещасного випадку, є безпідставними та спростовується наступним.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-яким не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом статей 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про охорону праці», пункту 10 Порядку, роботодавець повинен організувати розслідування нещасного випадку, для чого зобов`язаний негайно своїм наказом утворити комісію з розслідування нещасного випадку. Зазначена комісія зобов`язана з`ясувати обставини і причини нещасного випадку, визначити, чи пов`язаний цей випадок з виробництвом, та скласти акт розслідування за відповідною формою.

У разі незгоди потерпілого або особи, яка представляє його інтереси, зі змістом акта за формою Н-5 або формою НПВ чи незгоди з висновком розслідування про обставини та причини нещасного випадку рішення комісії може бути оскаржено до суду.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України в постанові від 17 квітня 2013 року у справі № 6-29цс13.

Судом установлено, що позовні вимоги ОСОБА_1 фактично зводилися до оспорювання рішення комісії з розслідування нещасного випадку, яке міститься в затвердженому акті за формою Н-5, та рішення Управління Держпраці в якому зазначено відмову у повторному розслідуванні даного нещасного випадку, оскільки Управління не вбачає в цьому потреби.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Частина 2 ст. 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом третім вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За вказаних обставин доводи відповідача та третьої особи про незаконність судового рішення є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для відмови у задоволенні позовних вимог не надано.

Отже, доводи апеляційних скарг не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду першої інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального та процесуального права.

Інші наведені в апеляційних скаргах доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Крім того висновки суду першої інстанції в повній мірі узгоджуються з позицією Верховного Суду висловленій в постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 242/3471/17.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції постановлено згідно вимог чинного законодавства та не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційних скаргах.

У відповідності до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Повний текст постанови виготовлено 30 листопада 2020 року.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Комунального підприємства «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Маріупольського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді М.Ю. Лопатіна

І.П. Мироненко