Справа 556/1999/19
Номер провадження 2/556/39/2020

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

26.11.2020 року. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Котик Л.О.

при секретарі - Соловей Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за заборгованість по сплаті аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

До Володимирецького районного суду Рівненської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за заборгованість по сплаті аліментів.

В обґрунтування позову вказує, що з 10 січня 2013 року по 1 серпня 2014 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 . Від спільного шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 01.08.2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. З відповідача стягуються аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 20 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. З 21.03.2018 року розмір аліментів на утримання дитини збільшено до 2000 грн. Відповідач в добровільному порядку аліменти не сплачує. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного начальником Володимирецького районного відділу ДВС, заборгованість по аліментах, станом на вересень 2019 року становить 29765 грн.

Враховуючи викладене, просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку ( пеню) від суми несплачених аліментів на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 19120 грн.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2020 року, справу передано на розгляд під головування судді ОСОБА_4 .

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 12.11.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд.

15.01.2020 року, на підставі ухвали Володимирецького районного суду, визнано обов`язковою явку позивачки в судове засідання.

Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.06.2020 року, на виконання вимог рішення зборів суддів Володимирецького районного суду Рівненської області №9 від 05.06.2020 року, на підставі розпорядження в.о керівника апарату Володимирецького районного суду Рівненської області №125 від 10 червня 2020 року, цивільну справу передано для розгляду судді - Котик Л.О.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 11.06.2020 року позовну заяву прийнято до провадження судді Котик Л.О. Розгляд справи призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

26.06.2020 року від представника позивача адвоката Шеруда О.П. в інтересах ОСОБА_1 подано заяву про збільшення позовних вимог. Свою заяву обґрунтовує тим, що відповідачем не вжито жодних дій по сплаті заборгованості по аліментах. Борг збільшився, а тому й збільшилася пеня від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 01.06.2020 р. ОСОБА_2 має заборгованість 44639 грн. 40 коп. Просить стягнути з ОСОБА_2 пеню за заборгованість по сплаті аліментів в сумі 31994 грн. 40 коп.

Представник позивача адвокат Шеруда О.П. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимови підтримують повністю. Не заперечують щодо ухвалення заочного рішення.

Належним чином повідомлений відповідач, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, повторно в судове засідання не з"явився без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подав, представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. А тому судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України.

Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав:

Як встановлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був укладений 10.01.2013 року і зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану у Володимирецькому районному управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис №1. 01.08.2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, що стверджується рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 01.08.2014 року.

Від шлюбу у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є неповнолітня дитина: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (свідоцтвом про народження дитини, серії НОМЕР_1 )

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого начальником Володимирецького районного відділу державної виконавчої служби, станом на 1 червня 2020 року ОСОБА_2 має заборгованість по аліментах в розмірі 44639 грн. 40 коп.

Вказаний розмір заборгованості за аліментами обчислений державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та ч.3 ст.195 СК України , а тому приймається судом до уваги.

Згідно ч.4 ст.17 СК України, невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Відповідно до ст. 3 Конвенції Про права дитини , прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ(78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, - суд повинен надавати перевагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частинами 2, 3 принципу 7 Декларації прав дитини прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року - найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки. Дитині має бути забезпечена повна можливість відпочинку та ігор, спрямованих на цілі освіти; суспільство та органи публічної влади повинні докладати зусиль для сприяння реалізації зазначеного права.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).

Виходячи з того, що аліменти є періодичним платежем, який повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця, у разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені (дати вчинення розрахунку).

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені обраховується шляхом додавання сум пені, обрахованих за кожним місячним (періодичним) платежем.

Відповідні висновки щодо розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц та від 3 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, згідно з якими Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 1 липня 2015 року у справі № 6-49цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15 і від 2 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16 щодо обчислення пені у кожному місяці як 1% від платежу, помножений на кількість днів у відповідному місяці.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданий Володимирецьким районним відділом ДВС ГТУЮ у Рівненській області, станом на 01.06.2020 року, заборгованість ОСОБА_2 за аліментами становить 44639,40 грн.

Розмір заборгованості зазначений у розрахунку державного виконавця сторонами не оспорюється.

Статтею 196 СК України, із змінами внесеними Законом України від 17.05.2017 року №2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", встановлення граничного розміру пені, яка може бути стягнута в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у розмірі, що не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, що є обставиною, що пом`якшує відповідальність, а тому стаття 196 СК України , змінена Законом України від 17.05.2017 року №2037-VIII , на підставі частини першої статті 58 Конституції України має зворотню дію в часі.

Аналогічного висновку дійшла колегія суддів Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 05 вересня 2018 року по справі №753/12684/16, провадження №61-18327св18.

Як роз`яснено в п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» , передбачена ст.196 Сімейного Кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії , §§ 29-30).Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Відповідач в судові засідання не являється, відзив на позовну заяву не подано. Позивачка в своїй заяві про збільшення позовних вимог просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 31994,40 грн., що є значно менше від розрахунку, який повинен застосовуватися по даній справі.

А оскільки факт наявності заборгованості зі сплати аліментів підтверджується належними доказами - розрахунком заборгованості, і відповідачем не спростовано вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів позивачу у вказаний період, суд приходить до висновку, що вказана заборгованість виникла з вини відповідача і вимоги позивача про стягнення пені є обґрунтованими.

Таким чином, виходячи з принципу диспозитивності, передбаченої ст.13 ЦПК України, позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів підлягають до задоволення.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13, 76-81,141, 223, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 141, 150, 155, 180, 196 СК України, постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд, -

Ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за заборгованість по сплаті аліментів, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_2 , неустойку (пеню) від суми несплачених аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за період з 21 березня 2018 року по 31 травня 2020 року в розмірі 31994 (тридцять одна тисяча дев`ятсот дев`яносто чотири) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд.

Згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суддя : Котик Л.О.