Ухвала

24 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 308/5285/18

провадження № 61-17184 ск 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Цебрика Любомира Васильовича на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 01 липня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року за заявою про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - служба у справах дітей Ужгородської міської ради, про визначення способу участі одного з батьків у вихованні дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа -служба у справах дітей Ужгородської міської ради Закарпатської області, про визначення способу участі одного з батьків у вихованні дитини.

27 серпня 2018 року представник ОСОБА_1 - адвокат Цебрик Л. В. подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_2 , третя особа - служба

у справах дітей Ужгородської міської ради Закарпатської області, про стягнення аліментів на утримання дітей.

25 листопада 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Цебрик Л. В. звернувся до суді із заявою, в якій просив суд забезпечити зустрічний позов

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів шляхом накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно та кошти

ОСОБА_2 в розмірі 120 707,00 грн.

Заява мотивована тим, що забезпечення позову унеможливить відчуження майна ОСОБА_2 , за рахунок якого можуть стягуватись аліменти.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 01 липня 2020 року, залишеною без змін постановою Закарпатського апеляційного суду

від 15 жовтня 2020 року, у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Цебрика Л. В. про забезпечення позову відмовлено.

20 листопада 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Цебрик Л. В. звернувся засобами електронного зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 01 липня

2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 353 ЦПК України окремо

від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо скасування забезпечення позову, відмови

в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови

у забезпеченні позову.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані

у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року

у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зроблено правовий висновок про те, що неможливим є касаційне оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову, постанови апеляційного суду, згідно з якою така ухвала залишена без змін, ухвали апеляційного суду, згідно з якою він відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову, а також постанови апеляційного суду, згідно з якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову та відмовлено

у задоволенні відповідної заяви. Обмеження права на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду про відмову у забезпеченні позову, постанови апеляційного суду, згідно з якою відмовлено у забезпеченні позову за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову чи залишено без змін ухвалу суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову, не шкодить суті права особи, зацікавленої

у забезпеченні позову, оскільки вона може повторно звернутися із заявою про таке забезпечення до суду першої інстанції за наявності для цього підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо: касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи викладене, касаційна скарга не може бути прийнята

до провадження, оскільки оскаржувані судові рішення щодо відмови

у забезпеченні позову (пункт 4 частини першої статті 353 ЦПК України),

не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Отже, оскарження в касаційному порядку ухвали суду першої інстанції після її перегляду в апеляційному порядку щодо відмови у забезпеченні позову,

не передбачено.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Цебрика Любомира Васильовича на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 01 липня 2020 року

та постанову Закарпатського апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року

за заявою про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - служба у справах дітей Ужгородської міської ради, про визначення способу участі одного з батьків у вихованні дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Г. В. Коломієць

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник