РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді Прохоренко В.В.,

секретар Кравченко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що їй на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 04.07.1988 року ,договору дарування від 25.09.2008 року та договору дарування від 22.06.2010 року.

У вказаному будинку значиться зареєстрованим але не проживає її цивільний чоловік ОСОБА_2 . Cімейні стосунки не склалися , вони припинили проживати разом та з 2014 року, відповідач забрав всі свої речі та виїхав за межі країни.

Оскільки відповідач у спірному будинку не проживає, але значиться зареєстрованим вона змушена нести за нього комунальні витрати, що ставить її в скрутне матеріальне положення та порушує її права як власника вільно розпоряджатися власним майном. У зв`язку з чим, просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.06.2019 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило.

Від відповідача відзив до суду не надходив.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 04.07.1988 року виданого виконкомом Суворовського району ради народних депутатів від 13.05.1988 року за №163 на 64/100 частини домоволодіння; договору дарування від 25.09.2008 року на 27/100 частин домоволодіння посвідченого державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори Семенихіною В.І., та договору дарування від 22.06.2010 року на 9/100 частин вказаного домоволодіння посвідченого державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори Васильковою О.В.

Відповідно до довідки про склад сім`ї №458 від 24.05.2019 року виданої головою органу самоорганізації населення квартального комітету №11 про те що за адресою: АДРЕСА_1 значиться зареєстрованими ОСОБА_1 , ОСОБА_3 - син, ОСОБА_4 - невістка, ОСОБА_5 онука, а також чоловік ОСОБА_2 , який з 2014 року не проживає.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст. ст. 379, 382 ЦК України.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Доказів, які б підтверджували, що відповідач цікавиться чи цікавивився житловою площею, а також поважності причин їх відсутності у житлі, суду не надано.

Суду також не надано доказів укладення між сторонами угоди щодо певного порядку користування спірною квартирою та інших умов припинення права користування житлом.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, оскільки не мешкає в ньому більше ніж один рік без поважних причин, між позивачем та відповідачами відсутня будь-яка інша домовленість з приводу користування житловим приміщенням, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, ст. ст.16, 316, 317, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 150 ЖК України, ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р., керуючись ст. ст. 6-13, 81, 133,141, 258, 259, 263- 265,279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до для початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: В.В. Прохоренко