Ухвала

20 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 754/1466/15-ц

провадження № 61-10683ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Штелик С. П.,

розглянув заяву суддів Верховного Суду Петрова Є. В., Калараша А. А. та Штелик С. П. про самовідвід у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4 , правонаступника ОСОБА_3 , на постанову Київського апеляційного суду від 16 червня 2020 року у складі колегії суддів:Сушко Л. П., Іванової І. В., Сліпченка О. І.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі - продажу квартири недійсним, визнання позивача покупцем за договором купівлі - продажу квартири та визнання права власності.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 07 жовтня 2015 року рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 травня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Визнано договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 в частині покупця ОСОБА_2 недійсним.

За договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 12 серпня 1997 року визнано покупцем ОСОБА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу від 12 серпня 1997 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_3 , подану представником ОСОБА_5 , задоволено частково. Рішення Апеляційного суду міста Києва від 07 жовтня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15 березня 2017 року, занесеною до протоколу судового засідання, було залучено до участі у справі правонаступника померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_4 .

РішеннямАпеляційного суду міста Києва від 15 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 травня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

Визнано окрему частину договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 12 серпня 1997 року щодо покупця ОСОБА_2 недійсною.

За договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 12 серпня 1997 року визнано покупцем ОСОБА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М., Калараша А. А., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Штелик С. П.від 01 квітня 2020 року, скасовано рішення Апеляційного суду міста Києва від 15 березня 2017 року, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 червня 2020 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 травня 2015 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, визнання позивача покупцем за договором купівлі-продажу квартири та визнання права власності відмовлено.

У липні 2020 року ОСОБА_4 - правонаступник ОСОБА_3 , на постанову Київського апеляційного суду від 16 червня 2020 року подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати постанову Київського апеляційного суду від 16 червня 2020 року, та залишити в силі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 травня 2015 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 липня 2020 року визначено суддю-доповідача Петрова Є. В., судді, які входять до складу колегії: Мартєв С. Ю., Сімоненко В. М.

Ухвалою Верховного Суду від 06 серпня 2020 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано строку для усунення недоліків.

У строк, визначений судом, заявник усунула недоліки касаційної скарги.

Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 19 листопада 2020 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Системою автоматизованого розподілу справ (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 листопада 2020 року) визначено суддю-доповідача - Петрова Є. В. та суддів, які входять до складу колегії: Калараша А. А., Штелик С. П.

20 листопада 2020 року судді Петров Є. В., Калараш А. А. та Штелик С. П. заявили про самовідвід з тих підстав, щоб усунути обставини, які б давали щонайменший сумнів в об`єктивності та неупередженості суду.

Вирішуючи питання про самовідвід суддів, Верховний Суд виходить з такого.

У пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом.

У світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).

Крім того, пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, наголошує, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статтях 36, 37 ЦПК України.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші, ніж перелічені у пунктах 1-4 частини першої статті 36 ЦПК України, обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до частини першої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

У зв`язку із тим, що судді Петров Є. В., Калараш А. А. та Штелик С. П. брали участь у розгляді цієї справи та висловлювали свою правову позицію щодо правовідносин сторін, з метою уникнення сумнівів у неупередженості та забезпечення об`єктивності розгляду цієї справи, на підставі пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України заяви про самовідвід суддів Петрова Є. В., Калараша А. А. та Штелик С. П. слід задовольнити, а справу передати для повторного автоматизованого перерозподілу.

Керуючись пунктом 5 частини першої статті 36, статями 37, 39, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяви суддів Верховного Суду Петрова Євгена Вікторовича, Калараша Андрія Андрійовича та Штелик Світлани Павлівни про самовідвід задовольнити.

Касаційну скаргу (провадження № 61-10683ск20) ОСОБА_4 , правонаступника ОСОБА_3 , на постанову Київського апеляційного суду від 16 червня 2020 року у справі (№ 754/1466/15-ц) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі - продажу квартири недійсним, визнання права власності передати на повторний автоматизований розподіл для визначення складу колегії суддів у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. А. Калараш

С. П. Штелик