Пр.№6/756/122/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

Головуючого судді Майбоженко А.М.,

секретаря Одягайло Л.М.,

представника заявника ОСОБА_1

представника стягувача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ №756/10644/19 від 27.08.2019, виданий Оболонським районним судом м. Києва за заявою ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , яка зареєстрована та проживає: АДРЕСА_2 , аліментів на малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06.08.2019 і до досягнення дитиною повноліття і стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судового збору у розмірі 768,40 грн.

В поданій заяві також просить зобов`язати державного виконавця Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУ№Ю у м. Києві Джулай Ю.Ю. винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 60299667, відкритого на підставі судового наказу про стягнення аліментів №756/10644/19 від 27.08.2019; стягнути з ОСОБА_3 на його користь безпідставно одержані грошові кошти за виконавчим документом у розмірі 5 345 грн.; стягнути з Державної судової адміністрації України на його користь безпідставно одержані грошові кошти у розмірі 1 173,24 грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що вказаний судовий наказ видано за заявою стягувача ОСОБА_3 , яка надійшла до суду засобами поштового зв`язку. Як у самій заяві про видачу судового наказу, так і на конверті адреса стягувача зазначена як АДРЕСА_2 , проте, поштове відправлення надійшло до суду з м. Дніпра, що викликає сумніви у тому, що вказана заява була направлена безпосередньо стягувачем ОСОБА_3 . Крім того, підпис заявника ОСОБА_3 у заяві не збігається зі зразками її підпису у паспорті громадянина України та виданій від її імені довіреності від 06.11.2018 на ім`я ОСОБА_5 , посвідченої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Сусловим М.Є.

Вказані обставини дають підстави вважати, що заява про видачу судового наказу про стягнення аліментів та додані до неї документи були підписані не ОСОБА_3 , а невідомою особою шляхом підроблення її підпису. Про вказану обставину свідчить також і те, що ОСОБА_3 на час звернення до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів - 06.08.2019, перебувала на території США, що підтверджується відомостями Департаменту внутрішньої безпеки США.

Крім того заявник зазначив, що ОСОБА_3 не мала права на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, оскільки відсутні факти на підтвердження її проживання разом з дитиною, місце проживання дитини у судовому порядку не визначалося.

Також, при розгляді заяви ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітню дитину судом допущено порушення процесуального законодавства, оскільки не здійснено запиту до уповноваженого органу з метою встановлення зареєстрованого місця проживання фізичної особи-боржника, помилково взято до уваги дані про зареєстроване місце проживання боржника з копії паспорту останнього, яка була додана до заяви про видачу судового наказу, яка була не актуальною.

Вказане призвело до того, що судовий наказ про стягнення з нього аліментів було направлено на невірну адресу, з порушенням строку, визначеного цивільним процесуальним законодавством, про існування судового наказу боржник дізнався лише 29.11.2019 під час ознайомлення його представника з матеріалами справи.

Судовий наказ про стягнення аліментів був виданий Оболонським районним судом м. Києва неналежному представнику стягувача ОСОБА_3 , яким судовий наказ був у подальшому пред`явлений до примусового виконання. Представник ОСОБА_3 на підставі довіреності від 06.11.2018 ОСОБА_5 не мав достатніх повноважень щодо представництва ОСОБА_3 у суді, зокрема, подавати заяви та отримувати будь-які документи від її імені. Крім того, судовий наказ про стягнення аліментів був виданий представнику стягувача з порушенням процесуальних строків, сам документ не відповідає вимогам засвідчення, встановленим Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої Наказом ДСА України від 20.08.2019 № 814.

Крім того, незважаючи на те, що діючим законодавством стягувач у справах про видачу судового наказу про стягнення аліментів звільнений від сплати аліментів, судом з нього було стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 768,40, що також призвело до порушення його прав.

На підставі вказаного судового наказу Оболонським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві 31.10.2019 було відкрите виконавче провадження № 60299667. В межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем було здійснено звернення стягнення на кошти на рахунках боржника, внесено відомості про нього як боржника до Єдиного реєстру боржників, а також накладено арешт на його кошти.

З метою скасування вказаних заходів примусового виконання судового наказу про стягнення аліментів він сплатив на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 5 345 грн. за період серпень-грудень 2019 року поштовим переказом. Фактично сплата аліментів у розмірі 5 345 грн., а також виконавчого збору у розмірі 1 173,24 грн. була здійснена ним на підставі судового наказу, виданого з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить також стягнути на його користь вказані суми як безпідставно одержані.

Ухвалою суду від 11.02.2020 зупинено виконання судового наказу №756/10644/19 від 27.08.2019, виданого Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на дитину ОСОБА_4 , 2009 року народження, до розгляду заяви ОСОБА_6 про визнання даного виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

15.10.2020 від представника стягувача - адвоката ОСОБА_7, надійшли письмові пояснення, у яких остання зазначила, що неповнолітня дитина ОСОБА_4 , 2009 року народження, після розірвання шлюбу між сторонами проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 . Цей факт встановлено, також, у рішенні Оболонського районного суду м. Києва від 10.05.2018, а тому твердження боржника ОСОБА_2 про неправомірність стягнення з нього аліментів на дитини через те, що не встановлений факт проживання дитини зі стягувачем не відповідають дійсності. Крім того зазначила, що видаючи судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину, суд надав вірну оцінку доказам, наданим на підтвердження факту проживання дитини разом з матір`ю, заявником не надано суду доказів на спростування вказаних обставин та висновків суду та доказів на доведення відсутності в нього обов`язку сплачувати аліменти на неповнолітнього сина. Вимоги заявника ОСОБА_2 про повернення йому сплачених коштів у рахунок сплати аліментів у розмірі 5 345 грн. не узгоджуються з обов`язком батька нести тягар по утриманню дитини, враховуючи також те, що боржник у добровільному порядку з серпня 2017 року не надавав стягувану коштів на утримання дитини. Твердження заявника про несправжність підпису стягувача ОСОБА_3 у заяві про видачу наказу про стягнення аліментів також є неспроможними, оскільки така заява була особисто підписана ОСОБА_3 , передана в Україну та подана до суду представником за довіреністю. У зв`язку з наведеним вважає, що відсутні підстави для визнання судового наказу про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню.

У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги заяви з викладених у ній підстав.

Представник стягувача заперечувала проти задоволення заяви.

Суд, вислухавши думку осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27.08.2019 за заявою ОСОБА_3 Оболонським районним судом м. Києва виданий судовий наказ № 756/10644/19 про стягнення з ОСОБА_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , яка зареєстрована та проживає: АДРЕСА_2 , аліментів на малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06.08.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Вказаним судовим наказом також з ОСОБА_2 на користь держави стягнуто судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Вказаний судовий наказ про стягнення аліментів направлено боржнику за адресою, зазначеною у судовому наказі.

Судовий наказ № 756/10644/19 від 27.08.2019 виданий представнику стягувача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , який діяв на підставі довіреності від 06.11.2018, посвідченої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Сусловим М.Є., 11.10.2019 та пред`явлений до примусового виконання до Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві.

Постановою державного виконавця Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Джулай Ю.Ю. від 16.10.2019 на підставі вказаного судового наказу відкрите виконавче провадження № 60299667 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на неповнолітню дитину.

Постановою державного виконавця Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Ярмоленко К.Ю. від 31.10.2019 на підставі вказаного судового наказу відкрите виконавче провадження № 60443758 про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судового збору у розмірі 768,40 грн., яке закінчено 03.12.2019 у зв`язку зі сплатою у повному обсязі судового збору з урахуванням виконавчого збору.

В рамках виконавчого провадження № 60299667 державним виконавцем Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Джулай Ю.Ю. винесено повідомлення про внесення відомостей про боржника ОСОБА_2 до Єдиного реєстру боржників у зв`язку з наявністю в останнього заборгованості по аліментам за період з 06.08.2019 по 28.11.2019 у розмірі 4 236 грн., а постановою від 28.11.2019 накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_2 .

За повідомленням АТ «Укрпошта» від 24.09.2020 за вих. № 33-М-9167 на ім`я ОСОБА_3 09.12.2019 надійшов поштовий переказ № 0059 на суму 5 233,80 грн., який виплачений 22.01.2020 ОСОБА_5 на підставі довіреності під підпис. Відправником зазначеного переказу є Оболонський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 ЦПК України після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові на його офіційну електронну адресу або рекомендованим листом із повідомленням про вручення, чи цінним листом з описом вкладеного, якщо офіційної електронної адреси боржник не має.

Статтею 173 ЦПК України передбачено, що суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

За змістом ч. 3 ст. 431 ЦПК України судовий наказ є видом виконавчого документу. Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів, внормовані Розділом VІ ЦПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до змісту вказаної вище норми ЦПК України, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або 3) з інших причин. При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст.432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №2-4671/11.

Обґрунтовуючи заяву про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, заявник, по-перше, посилається на відсутність його обов`язку в зв`язку з тим, що стягувачем не доведено того, що неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю.

Cуд не погоджується з такими твердженнями заявника, оскільки матеріалами цивільної справи, зокрема, рішенням Оболонського районного суду м. Києві від 10.05.2018, яке набрало законної сили, підтверджено факт проживання дитини разом з матір`ю, зокрема встановлено, у серпні 2017 року ОСОБА_3 разом з дитиною виїхала до США.

Даний факт заявником ОСОБА_2 під час розгляду заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, не спростований.

Відповідно до ч. 3 ст. 184 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, ОСОБА_3 правомірно у серпні 2019 року звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , батька дитини, аліментів на неповнолітнього сина, тому доводи заявника щодо відсутності в нього обов`язку по сплаті аліментів на неповнолітнього сина з цих підстав не знайшли свого підтвердження.

Стосовно доводів заявника про те, що судом порушено процесуальний порядок встановлення його зареєстрованого місця проживання та направлення йому копії судового наказу про стягнення аліментів суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Розгляду заяви передує встановлення зареєстрованого місяця проживання боржника-фізичної особи з метою визначення підсудності.

Проте, як визначено нормами діючого цивільного процесуального законодавства, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими Кодексом (ст. 162 ЦПК України).

Враховуючи, що ОСОБА_3 подано заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, у даній справі підлягають застосуванню положення про альтернативну підсудність, тобто підсудність за вибором позивач, згідно з якою позови про стягнення аліментів, а рівно й заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача (стягувача).

Враховуючи той факт, що стягувач ОСОБА_3 на час подання у серпні 2018 року заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів була зареєстрована в Оболонському районі м. Києва, вказана заява була прийнята судом до розгляду з дотримання правил альтернативної підсудності.

До матеріалів заяви, також, була додана завірена заявником, копія паспорта громадянина України ОСОБА_2 , у якому було зазначено місце реєстрації останнього, і саме на вказану адресу судом у встановленому законом порядку було направлено копію судового наказу від 27.08.2019.

Таким чином, суд не погоджується з доводами заявника ОСОБА_2 про те, що під час прийняття заяви ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів було порушено процесуальний порядок, що б зумовлювало визнання його таким, що не підлягає виконанню. Будь-які порушення при розгляді справи за заявою про видачу судового наказу, допущені судом, не можуть впливати на інтереси дитини щодо належного матеріального утримання. При цьому, ну думку суду, предметом доказування в цій категорії справи є саме те, що у боржника відсутній обов`язок по сплаті аліментів повністю чи частково (з різних причин).

Твердження заявника про те, що заява про видачу судового наказу не підписувалася особисто ОСОБА_3 і її підпис на заяві підроблений суд вважає безпідставними, оскільки експертиза підпису заявника не проводилась. З`ясування цих обставин потребує спеціальних знань, якими суд не володіє. Ці доводи протирічать твердженню представника стягувача про те, що ОСОБА_3 особисто у серпні 2019 року підписала вказану заяву, передала її до України, а в подальшому вказана заява була подана представником стягувача за довіреністю ОСОБА_5 до суду засобами поштового зв`язку. Крім того, у судовому засіданні представником стягувача підтверджено, що ОСОБА_3 не заперечує факт підписання нею такої заяви та подання її до суду через представника ОСОБА_5 .

У суду відсутні підстави сумніватися у наведеному, а заявником ОСОБА_2 вказані твердження належними та допустимими доказами не спростовані. Відсутність стягувача ОСОБА_3 на території України протягом 2019 року не виключає можливість подання нею заяви у спосіб, повідомлений суду.

Несвоєчасне направлення копії судового наказу про стягнення аліментів боржнику та стягувачу судом не впливають на правомірність видачі такого судового наказу та не є підставою для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, враховуючи наведене, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження та найкращих інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання судового наказу №756/10644/19 від 27.08.2019, виданого Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на неповнолітню дитину, таким що не підлягає виконанню.

Вимоги заявника про повернення йому безпідставно сплачених грошових коштів задоволенню не підлягають як похідні від вищевказаної вимоги.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 260, 261, 432 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м.Києва.

Повний текст виготовлено 01.12.2020 року.

Суддя А.М.Майбоженко