ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 грудня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 728/416/20

Головуючий у першій інстанції Глушко О. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1230/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шитченко Н.В.,

суддів Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 18 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за утримання майна, що є у спільній частковій власності,

місце ухвалення рішення суду - м. Бахмач,

дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції - 21 серпня 2020 року.

У С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти у сумі 21 185,16 грн за утримання майна, що є об`єктом спільної часткової власності.

У мотивування заявлених вимог зазначав, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 11 жовтня 2016 року був розірваний. Сторони відповідно до договору купівлі-продажу від 19 липня 2002 року № 1-1712 є співвласниками квартири по АДРЕСА_1 і кожному з них належить по 1/2 частині указаного житла. Однак, після розірвання шлюбу ОСОБА_2 не сплачує кошти за утримання указаної квартири. Загальна сума витрат, яку поніс позивач на утримання та збереження квартири за період з 11 жовтня 2016 року (дата розірвання шлюбу) по дату подання позову, становила 42 370,32 грн, із яких він сплатив: 28 019,54 грн за опалення, 3 866,30 грн за електроенергію, 2 223,26 грн за водопостачання та водовідведення, 7 356,02 грн за утримання будинку ЖЕК, 905,20 грн витрат по газопостачанню. За таких обставин, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 , як співвласника 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , половину сплачених ним коштів у сумі 21 185,16 грн (42370,32 : 2).

Рішенням від 18 серпня 2020 року Бахмацький районний суд Чернігівської області позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив частково.

Стягнув з ОСОБА_2 , як співвласника 1/2 частини квартири за АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 8 675,09 грн у рахунок сплати 1/2 частини коштів за опалення квартири, сплачених на рахунок РЦ «Облтеплокомуненерго» за період з 16 квітня 2018 року по 29 лютого 2020 року включно.

Стягнув з ОСОБА_2 , як співвласника 1/2 частини квартири за АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 1 636,66 грн у рахунок сплати 1/2 частини коштів за утримання будинку та прибудинкової території, сплачених на рахунок ТОВ «Бахмацька ЖЕК» за період з 16 квітня 2018 року по 29 лютого 2020 року включно.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 000 грн у рахунок повернення витрат по сплаті за правничу допомогу.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. В іншій частині позовних вимог відмовив.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильно застосовані норми процесуального права, просить змінити рішення суду та стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 21 185,16 грн за утримання майна, що є у спільній частковій власності.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_2 є співвласником квартири по АДРЕСА_1 , тому повинна сплачувати 1/2 частину витрат по її утриманню, які згідно з наданими позивачем квитанціями становлять 21 185,16 грн. Однак, суд першої інстанції безпідставно взяв на уваги твердження ОСОБА_2 про те, що вона з 16 квітня 2018 року не проживає у спільній квартирі та не користується послугами з газопостачання, водопостачання, водовідведення та електроенергії. Вважає, що відповідачка відповідно до своєї частки у спільній частковій власності зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідачкою відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 , починаючи з 16 квітня 2018 року, не проживає у квартирі по АДРЕСА_1 та не користується послугами з газопостачання, водопостачання, водовідведення та електроенергії, тому стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половину сплачених позивачем коштів за період з 16 квітня 2018 року і до 29 лютого 2020 року за теплопостачання, за утримання будинку та прибудинкової території, указавши, що указані послуги надаються централізовано, незалежно від факту проживання особи в квартирі.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення сплачених позивачем коштів за комунальні послуги до 16 квітня 2018 року, суд врахував наявність лише одного особового рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 , а також те, що сторони проживали спільно, однією сім`єю та мали спільний бюджет.

Суд апеляційної інстанції погоджується з наведеним висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

У справі встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 19 липня 2002 року за № 1-1712 є власниками по 1/2 частини квартири по АДРЕСА_1 , (а.с. 4-5), а також зареєстровані за указаною адресою (а.с. 13 зворот, 22).

11 жовтня 2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний (а.с. 49).

Рішенням від 18 червня 2018 року Бахмацький районний суд Чернігівської області відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування квартирою (а.с.50-52).

Відповідно до довідки ТОВ «Бахмацька ЖЕК» від 05 березня 2020 року №14, виданої ОСОБА_1 , за період з 01 жовтня 2016 року по 01 березня 2020 року за послуги з утримання будинку та прибудинкової території було сплачено 7 356,02 грн (а.с. 6).

Довідкою КП «Бахмач-водсервіс» від 05 березня 2020 року №107, виданою ОСОБА_1 , підтверджено, що з 11 жовтня 2016 року по 01 березня 2020 року за водопостачання та водовідведення було сплачено 2 223,26 грн (а.с. 7).

Згідно з квитанціями від 05 березня 2020 року ОСОБА_1 сплатив 16 327,97 грн на рахунок ПАТ «Облтеплокомуненерго» за теплопостачання (а.с. 9)

Відповідно до довідки РЦ «Чернігівобленерго» від 05 березня 2020 року № 03-553, виданої ОСОБА_1 , за період з 01 липня 2017 року і по 01 січня 2019 року за послуги по електропостачанню було сплачено 3 326,90 грн (а.с. 10).

За інформацією про сальдові обороти за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01 січня 2019 року по 29 лютого 2020 року було сплачено 539,40 грн на рахунок ТОВ «ЕнераЧернігів» (а.с. 11-12).

Наданими позивачем квитанціями підтверджено, що розмір оплати за спожитий газ складає 905,20 грн (а.с. 18).

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За змістом ст. ст. 322, 360 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними зі спільним майном.

Таким чином, оскільки майно на праві спільної часткової власності належить усім співвласникам, то останні зобов`язані нести витрати щодо управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів та інших обов`язкових платежів та нести відповідальність за зобов`язаннями, пов`язаними зі спільним майном, у межах своєї частки у праві спільної часткової власності.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За матеріалами справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками по 1/2 частини квартири по АДРЕСА_1 .

З 16 квітня 2018 року ОСОБА_2 у зазначеній вище квартирі не проживає, при цьому участі у витратах по її утриманню не приймає.

Є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що висновок суду першої інстанції про непроживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 не підтверджений належними доказами, оскільки позивач, звертаючись з даним позовом, сам зазначив її фактичне місце проживання за адресою : АДРЕСА_3 . За цією адресою відповідачка отримувала судові повістки та указувала її у заявах, скерованих до суду (а.с. 20). Зі змісту рішення Бахмацького районного суду від 18 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування квартирою також убачається, що причиною звернення позивачки з даним позовом стала неможливість спільного проживання з колишнім чоловіком, через що ОСОБА_2 змушена проживати за іншою адресою.

Таким чином, правильно установивши, що з 16 квітня 2018 року ОСОБА_2 не проживає у квартирі по АДРЕСА_1 та не користується послугами з газопостачання, водопостачання, водовідведення та електроенергії, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з ОСОБА_2 на користь позивача за період з 16 квітня 2018 року по 29 лютого 2020 року включно лише 8 675,09 грн у рахунок сплати 1/2 частини коштів за опалення квартири, сплачених на рахунок РЦ «Облтеплокомуненерго», а також 1 636,66 грн у рахунок сплати 1/2 частини коштів за утримання будинку та прибудинкової території, сплачених на рахунок ТОВ «Бахмацька ЖЕК», вірно зазначивши, що указані послуги надаються централізовано, незалежно від факту проживання особи в квартирі.

Водночас районний суд дійшов правильного висновку, що у зв`язку з непроживанням у спільній квартирі ОСОБА_2 не повинна з 16 квітня 2018 року сплачувати вартість послуг з газопостачання, водопостачання, водовідведення та електроенергії, оскільки обсяг даних послуг визначається за встановленими лічильниками і відповідачка фактично цими послугами не користувалася.

Позивач не спростував ні у суді першої, ні апеляційної інстанції жодними доказами твердження ОСОБА_2 про те, що вона з 16 квітня 2018 року не проживає у спільній квартирі, тому доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційним судом відхиляються. Разом із тим, ці пояснення відповідачки підтверджені змістом рішення Бахмацького районного суду від 18 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування квартирою, з якого випливає, що на час подачі позову сторони разом вже не мешкали.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність відмови у стягненні заявленої позивачем до стягнення суми коштів за комунальні послуги за період до 16 квітня 2018 року, зважаючи на те, що сторони проживали спільно, однією сім`єю, особовий рахунок по сплаті комунальних послуг оформлений на ім`я ОСОБА_1 , тому надані позивачем докази на підтвердження оплати за спожиті комунальні послуги не свідчать про те, що відповідачка не брала участі в утриманні квартири. Доказів протилежного позивачем не надано.

Беручи до уваги викладене, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для його скасування відсутні, а тому, відповідно до положень ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 18 серпня 2020 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 01 грудня 2020 року.

Головуюча: Судді: