КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Богдан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києвав складі судді Чередніченко Н.П., постановлену в м. Київ 17 вересня 2020 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус»про заміну сторони у виконавчому провадженні, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа на примусове виконання по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» звернулося до суду із даною заявою, просило замінити стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» у справі № 752/22504/13-ц, видати дублікати виконавчих листів щодо стягнення заборгованості з боржника та поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Посилалося на те, що 12 березня 2014 року Голосіївський районний суд ухвалив рішення по вказаній справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 76/РП/65/2007-840 від 02 серпня 2007 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра».

05 березня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» укладено договір про відступлення прав вимоги № GL2N79735, за умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором № 76/РП/65/2007-840 від 02 серпня 2007 року, перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус». Згідно з інформацією з Автоматизованої системи виконавчого провадження виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа щодо ОСОБА_1 відсутнє, згідно акту приймання-передачі оригіналів документів до договору відступлення прав вимог, оригінали виконавчих листів передані банком до ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» не були, що підтверджується відсутністю відповідного запису у зазначеному акті.

Таким чином, оригінали виконавчих листів щодо боржника у заявника та первісного стягувача відсутні, а заборгованість за кредитним договором не погашена. Наразі місцезнаходження виконавчих листів щодо боржника невідоме та можливість їх встановлення відсутня, отже виконавчі документи стягувачем втрачено. Відмова суду у видачі дублікату виконавчого документа та поновленні строку для пред`явлення виконавчого документу на виконання фактично буде означати, що рішення суду не буде виконано.

Заявник посилався також на положення ст. 510, 512, 514 ЦК України, ст. 18, 433, 442, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 вересня 2020 рокузаяву задоволено частково, замінено стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» у цивільній справі № 752/22504/13-ц за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, в іншій частині вимог заяви відмовлено.

Заявник ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус», не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 вересня 2020 рокув цій частині та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що ЦПК України не надає суду права відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За встановлення факту невиконання судового рішення, видача дубліката виконавчого листа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат виконавчого листа має повністю відтворювати втрачений виконавчий лист, у тому числі містити й дату його видачі, натомість відсутність виконавчого листа у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Водночас обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Посилався на правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 18 червня 2020 року у справі № 24/262, від 01 квітня 2020 року у справі № 916/924/16, від 11 листопада 2019 року у справі № 5/229-04, від 23 травня 2019 року у справі № 5023/1702/12, від 21 січня 2019 року у справі № 916/215/15-г, від 10 вересня 2018 року у справі № 5011-58/9614-2012, від 10 квітня 2018 року у справі № 24/234, від 17 вересня 2020 року у справі № 19/093-12.

Посилався на докази втрати виконавчого листа, надані до заяви, а саме інформацію з Автоматизованої системи виконавчих проваджень та акт приймання-передачі оригіналів документів до договору відступлення прав вимоги.

Вказував, що посилання суду першої інстанції про те, що банк у вересні 2016 року вже звертався з заявою про поновлення строків пред`явлення виконавчого документу, не спростовує його втрату, а навпаки підтверджує втрату виконавчого документу та пропущення строків його пред`явлення, пов`язаних з початком ліквідації банку, яка розпочалась 04 червня 2015 року.

Вказував, що судом першої інстанції не враховано, що з 04 червня 2015 року по 05 березня 2020 року, коли новим кредитором були придбані права вимоги, з урахуванням кризових явищ в банківській сфері, які зумовили зміну всього керівництва та звільнення відповідальних за супровід судових справ працівників, виконання функції Фондом гарантування вкладів фізичних осіб з відчуження великої кількості активів та з причин продажу кредитних портфелів великими обсягами був проведений значний обсяг заходів щодо відновлення процедури стягнення заборгованості за рішеннями судів України.

Посилався на засади цивільного судочинства щодо обов`язковості виконання судових рішень і підтвердження позиції апелянта практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі проти Італії», рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Залишаючи без задоволення заяву ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа на примусове виконання, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості та недоведеності заяви. Так, судом першої інстанції було зазначено, що після отримання виконавчого листа банк його виконання не цікавився, а заявник ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» зобов`язаний організовувати свою господарську діяльність таким чином, щоб своєчасно перевіряти наявність усіх ризиків, в тому числі і строків пред`явлення виконавчих документів, і недбале ставлення до процесуальних обов`язків з боку стягувача за таких обставин не може виправдовувати пропуск відповідних процесуальних строків, оскільки фактично покладає надмірний тягар на боржника. Крім того, судом вже було відмовлено банку у поновленні відповідних строків, крім того, втрата виконавчого листа належними та достатніми доказами не підтверджена.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 березня 2014 року в справі № 752/22504/13-ц за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 31616,03 грн. та судові витрати (а. с. 42 - 44).

На а. с. 52 знаходиться копія заяви ПАТ «КБ «Надра», яка надійшла до суду 22 серпня 2016 року, про видачу виконавчих листів у справі № 752/22504/13-ц за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, на виконання якої судом направлено виконавчі листи 02 вересня 2016 року (а. с. 54).

На а. с. 59 - 60 знаходяться копії виконавчих листів у справі № 752/22504/13-ц, видані Голосіївським районним судом м. Києва 02 вересня 2016 року, із відміткою дати набрання рішенням законної сили 17 квітня 2014 року і строку пред`явлення виконавчого листа до виконання до 17 квітня 2015 року.

На а. с. 62 - 63 знаходяться копії рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 лютого 2015 року № 26 про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» та від 28 квітня 2016 року № 616 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та делегування повноважень ліквідатора.

У вересні 2016 року ПАТ «КБ «Надра» звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (а. с. 55 - 57), яка була залишена без задоволення ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2016 року (а. с. 70 - 71).

05 березня 2020 року ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» уклали договір № GL2N79735 про відступлення права вимоги, за умовами якого за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців та/або поручителів та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців, зазначених у додатку № 1 до цього договору, включаючи право вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього договору (а. с. 80 - 81).

Згідно реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників/поручителів/заставодавців/дебіторів за такими договорами, який є додатком № 1 до договору № GL2N79735 про відступлення права вимоги, в тому числі на користь ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» передано право вимоги до боржника/заставодавця ОСОБА_1 за договором «Автопакет» № 76/РП/65/2007-840 від 02 серпня 2007 року (а. с. 82 зворот).

На а. с. 85 - 86 знаходиться копія акту приймання-передачі оригіналів документів від 05 березня 2020 року, укладеного між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус», згідно якого передано кредитну справу 76/РП/65/2007-840 щодо ОСОБА_1 , в тому числі оригінал договору «Автопакет» 76/РП/65/2007-840 від 02 серпня 2007 року.

На а. с. 87 знаходиться копія листа без дати за підписом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» на ім`я ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» щодо надання інформації про наявність оригіналів виконавчих документів у ПАТ «КБ «Надра» по кредитним договорам, право вимоги за якими було відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус». Повідомлено, що всі документи по претензійно-позовній роботі та стягненню заборгованості через органи виконавчої служби по боржникам за відступленими кредитними договорами, які були наявні в ПАТ «КБ «Надра», передано ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» при укладенні договору про відступлення прав вимоги за актом приймання-передачі оригіналів документів до вищевказаних договорів; отже всі наявні в ПАТ «КБ «Надра» оригінали виконавчих листів були передані ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» за вказаним актом; таким чином, у ПАТ «КБ «Надра» відсутні оригінали виконавчих документів за відступленими ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» кредитними договорами і інформацією про їх місцезнаходження банк не володіє.

На а. с. 88 знаходиться роздруківка з сайту Автоматизованої системи виконавчого провадження за параметрами пошуку по боржнику « ОСОБА_1 » та стягувачу з кодом (ПАТ «КБ «Надра»), записів не знайдено.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 березня 2014 року не переглядалось та не оскаржувалось, докази його виконання в матеріалах справи відсутні.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.

Виконання судового рішення відповідно до рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналізуючи пункт 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17 (провадження № 61-29св17), від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11 (провадження № 61-41846св18).

Верховний Суд в постанові від 23 вересня 2020 року в справі № 127/2-3538/10 виклав правову позицію, що дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Відповідний правовий висновок викладений також у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009 (провадження № 61-5388св18).

Крім того, однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент видачі виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки, зокрема інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Згідно висновків, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання не створює перешкод для задоволення заяви стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Судом першої інстанції встановлено, що судове рішення ухвалено 12 березня 2014 року, із заявою про видачу виконавчого листа позивач ПАТ «КБ «Надра» (первісний кредитор) звернувся лише у вересні 2016 року після закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, і ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2016 року ПАТ «КБ «Надра» відмовлено у задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу в цій справі. Вказана ухвала ніким не оскаржена і набрала законної сили.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, що недбале ставлення до процесуальних обов`язків з боку стягувача за таких обставин не може виправдовувати пропуск відповідних процесуальних строків, оскільки фактично покладає надмірний тягар на боржника.

Посилання заявника в апеляційній скарзі на основні засади цивільного судочинства України, а саме обов`язковість виконання рішення суду, та рішення ЄСПЛ (від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі проти Італії», рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»), в яких стверджується, що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні ст. 6 Конвенції, висновків суду першої інстанції не спростовують та відхиляються апеляційним судом, оскільки таке право на обов`язкове виконання рішення суду не було реалізовано в установлений законом строк самим стягувачем.

Апеляційний суд враховує, що згідно рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В даному випадку, оскільки первісним кредитором ПАТ «КБ «Надра» не було вжито всіх заходів, щоб з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у справі за власним позовом і вчасно отримати виконавчі листи, враховуючи, що процедура ліквідації банку розпочалась більше ніж через рік після набрання чинності рішенням суду, питання поновлення пропущеного строку первісному кредитору було предметом судового розгляду в 2016 році і залишено без задоволення, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення пропущеного строку і новому кредитору ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус», якому в березні 2020 року передано право вимоги від недобросовісного позивача.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що лист уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» щодо відсутності в ПАТ «КБ «Надра» оригіналів виконавчих листів, а також роздруківка з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, Автоматизованої системи виконавчого провадження не є належними та достатніми доказами втрати отриманих ПАТ «КБ «Надра» оригіналів виконавчих листів, які згідно матеріалів справи були наявні в банку в 2016 році.

Посилання на ці ж докази, які були належним чином досліджені судом першої інстанції, в апеляційній скарзі заявником ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» зводиться до їх переоцінки і незгоди із ухвалою суду першої інстанції, відтак відхиляється апеляційним судом.

Доводи заявника щодо втрати оригіналів виконавчих документів зводяться до помилкового ототожнення самої лише відсутності у первісного стягувача оригіналів виконавчих листів щодо боржника ОСОБА_1 , що підтверджується зазначеними доказами, із втратою первісним стягувачем вказаних виконавчих документів.

Апеляційний суд враховує, що в матеріалах справи відсутні акти проведення перевірки ПАТ «КБ «Надра» щодо наявності виконавчих документів, матеріали службових розслідувань у випадку виявлення втрати, або будь-які інші докази саме втрати виконавчих листів.

За таких обставин, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів саме втрати виконавчих документів, апеляційний суд вважає нерелевантним посилання заявника на правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 18 червня 2020 року у справі № 24/262, від 01 квітня 2020 року у справі № 916/924/16, від 11 листопада 2019 року у справі № 5/229-04, від 23 травня 2019 року у справі № 5023/1702/12, від 21 січня 2019 року у справі № 916/215/15-г, від 10 вересня 2018 року у справі № 5011-58/9614-2012, від 10 квітня 2018 року у справі № 24/234, від 17 вересня 2020 року у справі № 19/093-12.

Доводи апеляційної скарги, що наявність у банку виконавчого документа в 2016 році підтверджує втрату цього документу та пропущення строків його пред`явлення, що пов`язане з ліквідацією банку, є нічим не підтвердженими припущеннями заявника та відхиляються апеляційним судом.

Як не підтверджують, так і не спростовують обставин втрати виконавчих документів і пропуску строку пред`явлення їх до виконання і відхиляються з цих підстав апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що за період з 04 червня 2015 року по 05 березня 2020 року, з урахуванням кризових явищ у банківській сфері, які зумовили зміну всього керівництва, закриття територіальних відділень банку та звільнення відповідальних за супровід судових справ працівників, виконання функцій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з відчуження великої кількості активів та з причин продажу кредитних портфелів великими обсягами був проведений значний обсяг заходів щодо відновлення процедури стягнення заборгованості за рішеннями судів України.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 76, 77, 78, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Установивши, що ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» не надало належних, допустимих і достатніх доказів втрати виконавчого документа про видачу дубліката якого подано заяву, у матеріалах справи відсутні докази поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд першої інстанції, із яким погоджується апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ухвалою суду першої інстанції та не можуть бути підставою для її скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції в частині, що оскаржується, постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

В частині вимог про задоволення заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні ухвала суду першої інстанції ніким не оскаржується і не є предметом апеляційного перегляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 вересня 2020 року в частині відмови в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус»про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа на примусове виконання по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 26 листопада 2020 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.