Ухвала

25 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 295/12816/17

провадження № 61-17365ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Литвиненко І. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Богунського районного суду міста Житомира від 07 жовтня

2019 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 28 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» (далі - ПрАТ «Європейський Страховий Союз») про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

(далі - ДТП).

Позовна заява мотивована тим, що 23 грудня 2016 року на перехресті вулиці Шухевича та проспекту Миру в місті Житомирі сталась ДТП

за участю автомобіля марки «ВАЗ 111930», державний номерний знак

НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля марки Nissan Pathfinder», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок якої позивачу заподіяно тілесні ушкодження, належний позивачу транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Постановою Богунського районного суду міста Житомира від 24 квітня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована на підставі договору про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів

у ПрАТ «Європейський Страховий Союз». Згідно з полісом від 04 січня

2016 року страхова сума (ліміт) за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000 грн, франшиза - 1 000 грн.

Відповідно до висновку експерта вартість відновлювального ремонту становить 283 957,50 грн; розмір матеріальних збитків - 125 069,21 грн.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_3 просив суд стягнути з

ОСОБА_4 на свою користь 362 257,97 грн у рахунок відшкодування матеріальних збитків, витрати на підготовку висновку експерта - 2 000 грн та моральну шкоду - 15 000 грн.

На неодноразові звернення до страхової компанії позивачу повідомлено про страхове відшкодування в сумі 49 000 грн, яке до часу звернення із позовом не виплачено.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_2 просив суд стягнути

з ПрАТ «Європейський Страховий Союз» страхове відшкодування у розмірі 49 000 грн; з ОСОБА_1 76 069,21 грн, як різницю між розміром заподіяних збитків та сумою страхового відшкодування.

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 07 жовтня

2019 року (у складі судді Лєдньова Д. М.) позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Європейський Страховий Союз» на користь

ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 49 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 64 376,30 грн та майнову шкоду - 11 001,10 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 28 вересня 2020 року

(у складі колегії суддів: Микитюк О. Ю., Григорусь Н. Й., Талько О. Б.) рішення Богунського районного суду міста Житомира від 07 жовтня

2019 року в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_1 скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 64 376,30 грн

на відшкодування матеріальної шкоди, франшизу в розмірі 1 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

16 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду

з касаційною скаргою на рішення Богунського районного суду міста Житомира від 07 жовтня 2019 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 28 вересня 2020 року, в якій скаржник просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій

і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 8 частини статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та

у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України визначено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом позову у цій даній справі є відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, тобто ціна позову становить 125 069,21 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 100 = 210 200 грн).

Як вбачається з резолютивної частини постанови Житомирського апеляційного суду від 28 вересня 2020 року, постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином

(рішення у справі «Зубац проти Хорватії», заява № 40160/1, від 05 квітня 2018 року).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Разом з тим, касаційна скарга містить посилання на те, що дана справа потребує перегляду Верховним Судом на підставі підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки справа має виняткове значення для ОСОБА_1 .

Однак, доводи про те, що касаційна скарга ОСОБА_1 повинна бути прийнята Верховним Судом з підстав, передбачених підпунктом «в»

пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, є необґрунтованими.

Європейський суд з прав людини зазначає, що застосування критерію малозначності справи у справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які могли вимагати касаційного розгляду справи (рішення у справі «Азюковська проти України», заява № 47921/08, від 09 жовтня 2018 року).

Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню , у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду міста Житомира від 07 жовтня 2019 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 28 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В. С. Висоцька

І. В. Литвиненко