Справа № 694/1344/20
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2020 року м.Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі головуючого судді Сакун Д.І. з участю секретаря судового засідання Матвієнко А.А., розглянувши в приміщенні суду, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

27.10.2020 до Звенигородського районного суду надійшла дана позовна заява в якій позивач просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову позивач зазначає, що вона є власником Ѕ частки житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.04.2017, власником Ѕ частки вказаного будинку є її онучка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном якої являється вона відповідно до розпорядження Звенигородської райдержадміністрації «Про визначення опіки над дитиною, позбавленою батьківського піклування» від 26.08.2020 №197. Відповідач відповідно до рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 05.05.2020 (справа №690/13/20) позбавлена батьківських прав щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , а батько (тобто син позивача) помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . У даному житловому будинку за вищевказаною адресою, відповідно до будинкової книги зареєстрована невістка позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка не проживає в житловому будинку з вересня 2019 року, в утриманні, ремонті та обслуговуванні будинку участі не приймає, особистих речей в будинку не має добровільно з реєстраційного обліку в будинку не знімається, фактичне її місце проживання невідоме. Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження своїм майном, вона позбавлена можливості оформити субсидію. Тому, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що витратила право користуватися житловим приміщенням є належним способом захисту їх порушених прав. Оскільки відповідач в даному будинку не проживає понад рік без поважної причини, не несе витрат по утриманню житлового приміщення, створює їй перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном, тому позивач яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої онуки вимушена звернутися з даним позовом до суду.

Відповідач була належно повідомлена про розгляд справи, що підтверджується поштовим повідомленням, а також відповідач була повідомлена про розгляд справи шляхом оголошення на веб-сайті Звенигородського районного суду, що відповідно до вимог ч. 11 ст.128ЦПК України - з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, однак, відзив до суду на позов не надала, про причини неподання суду відзиву не повідомила, зустрічного позову не пред`являла, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 27.10.2020 було відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення.

У суді встановлено, що ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що в Книзі реєстрації народжень 23.04.2007 року складено відповідний актовий запис за №72. Батьками дитини записані: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого 12.04.2016 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Звенигородському району Звенигородського міськрайонного управління юстиції Черкаської області.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.04.2017 року, виданого приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Бедратою-Скляр Н.М., спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна, зокрема житлового будинку з надвірними спорудами за номером АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 є: на Ѕ частку його мати ОСОБА_1 та на Ѕ частку його дочка ОСОБА_2 , у тому числі з урахуванням ј частки від якої відмовився батько померлого ОСОБА_5 .

У будинку за вище вказаною адресою, з 13.06.2015 року зареєстрована відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується будинковою книгою.

Згідно копії рішення Звенигородського районного суду від 05.05.2020 року (справа №690/13/20 суддя Сакун Д.І.), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 позбавлено батьківських прав щодо її неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до рішення Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області від 26.08.2020 №197, ОСОБА_1 призначено опікуном над малолітньою ОСОБА_2 , надавши їй право вирішувати всі питання щодо захисту прав та інтересів підопічної згідно чинного законодавства.

ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_2 . Чоловік ОСОБА_5 ; підопічна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Звенигородської міської ради від 25.09.2020 №2700/02-17.

Відповідно до акту депутата Звенигородської міської ради від 30.09.2020 року ОСОБА_6 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована,але фактично не проживає з вересня 2019 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В даний час місце її перебування невідоме.

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін.

Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та Житловим Кодексом.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ст.150 ЖК України передбачає, що власник жилого будинку користується ним для особистого проживання та проживання членів своєї сім`ї і має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.1 ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч. 2ст. 64 Житлового КодексуУРСР).

Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст.379 ЦК України).

Згідно Правової позиції, яка міститься в постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року № 6- Частиною першоюстатті 383ЦК України та статтею 150ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням на рівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника на рівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що відповідач у належному позивачу та її неповнолітній онуці на праві приватної власності будинку не проживає з вересня 2019 року.

Виходячи з цього, необхідно зазначити наступне: оскільки вказаний будинок не є місцем проживання відповідача ОСОБА_3 , 1978 р.н., що встановлено судом, тому її можливо визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Враховуючи викладене суд вважає, позовні вимоги про визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, що розташований за адресою АДРЕСА_1 доведеними та такими, що підлягають до задоволення.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим в позовній заяві не міститься клопотання позивача про стягнення судових витрат з відповідача. Відтак, судовий збір з останнього не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 9, 71-72 ЖК України, ст. ст. 4, 12, 81, 141, 223, 258-260, 274-279 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задоволити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим будинком, що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення підписане 25.11.2020.

Суддя Д.І. Сакун