Справа № 266/5090/20
Провадження№ 2/266/965/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

27 листопада 2020 року м. Маріуполь Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Пантелєєва Д.Г., розглянувши цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання неповнолітньої дитини та здійснення реєстрації без згоди батька,

В С Т А Н О В И В:

02.10.2020 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Управління «Служба у справах дітей» Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання неповнолітньої дитини та здійснення реєстрації без згоди батька.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона з 25.04.2014 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 05.06.2020 року. Від шлюбу у них народилась дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після розірвання шлюбу донька проживає з нею. Їй на праві власності належить 1/5 частина квартири АДРЕСА_4 . Вона та неповнолітня донька зареєстровані за вказаною адресою, але фактично після розірвання шлюбу проживають разом з її матір`ю - ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 . В квартирі за місцем їх з донькою реєстрації проживає її рідний брат зі своєю родиною. Відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Оскільки фактично вона з донькою проживає за адресою: АДРЕСА_2 , то є необхідність оформлення дитини в дитячий садок та інші питання пов`язані з місцем реєстрації в тому числі оформлення субсидії. Вона неодноразово зверталася до відповідача з приводу надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання малолітньої доньки та здійснення реєстрації місця проживання дитини по АДРЕСА_2 , однак відповідач таку згоду надати відмовляється. Останній раз - 17.09.2020 року нею було направлено лист до відповідача з проханням узгодити питання надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання неповнолітньої дитини та здійснення реєстрації. Відповіді отримано не було. Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовляється надати письмову згоду на реєстрацію місця проживання дочки, а без реєстрації її місця проживання вона не має можливості оформити дитину в дитячий садок і надалі у школу, отримувати субсидію, тому вона вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою, в якій просить суд: надати дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання ( АДРЕСА_4 ) неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та здійснення реєстрації без згоди батька за адресою: АДРЕСА_2 ; стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн. та понесені нею судові витрати, пов`язані з оплатою надання професійної правової допомоги у розмірі 3000 грн.

Ухвалою судді від 06.10.2020 року дану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

13.10.2020 року на адресу суду від представника позивача надійшо платіжне доручення на виконання ухвали судді від 06.10.2020 року .

Також, на виконання зазначеної ухвали, 16.10.2020 року до суду від представника позивача надійшла уточнена позовна заява.

16.10.2020 року надійшла відповідь на запит суду, з якої вбачається, що позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , а відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою судді від 19.10.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Судове повідомлення, яке направлялося відповідачу ОСОБА_2 не вручено адресату та повернуто на адресу суду.

Позивачу надіслана ухвалу про відкриття провадження у справі, що підтверджується матеріалами справи.

Судове повідомлення, яке направлялося третій особі вручено 21.10.2020 року.

Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило.

Відзив від відповідача до суду не надходив.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч.8 ст.178 ЦПК України).

Оскільки, відповідно до вимог ст.279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Перешкод для розгляду справи немає.

Дослідивши матеріали справи, слід дійти до наступного висновку.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд на підставі ст. ст. 12, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбу, який в подальшому був розірваний рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 05.06.2020 року (а.с. 14).

Від шлюбу у сторін народилась дитина - донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

З інформації про реєстрацію місця проживання особи від 05.09.2020 року, встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та її донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 16).

Відповідно до довідки про склад сім`ї №1160, виданої КСН "Селище Моряків» ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_6 проживають за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с.17)

Згідно акту №1159, виданого КСН "Селище Моряків» ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , а фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с.17).

З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №8057836 від 15.08.2005 року вбачається, що власником буд. АДРЕСА_2 є ОСОБА_7 (а.с.18).

З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №8057836 від 15.08.2005 року випливає, що ОСОБА_8 належить на праві приватної спільної сумісної власності 1/5 частка АДРЕСА_4 . (а.с.19).

17.09.2020 року позивач ОСОБА_1 надіслала на адресу відповідача ОСОБА_2 прохання з питання щодо узгодження спільного звернення до органів реєстрації місця проживання для зняття дитини з реєстрації та реєстрації за іншим місцем проживання. Відповіді від відповідача отримано не було.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження начального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Частиною 1 ст. 242 ЦК України передбачено, що батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Згідно частини 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За вимогами ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Відповідно до частини шостої статті 7 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» зняття із реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Порядок проведення реєстрації та зняття з реєстрації визначають також Правила реєстрації місця проживання, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207.

Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016р № 207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Відповідно до п. 2.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України 22.11.2012 року № 1077 (із змінами та доповненнями), відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вноситься до заяви одного з них. При проживання батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно - довідкового підрозділу територіального органу ДМС за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. У разі якщо місце проживання другого з батьків зареєстровано в межах обслуговування адміністративно - територіальної одиниці територіального підрозділу, яким розглядається заява про реєстрацію місця проживання дитини, інформація перевіряється цим територіальним підрозділом або надається адресно - довідковим підрозділом відповідного територіального органу ДМС.

Пунктом 3.3 Порядку передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за однією адресою при знятті з реєстрації одного з батьків разом з дитиною/дітьми до 14 років другий з батьків надає письмову згоду на зняття дитини/ дітей з реєстрації місця проживання.

Відповідно до п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016р № 207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Відповідно до Порядку реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012 року № 1077 (із змінами та доповненнями), реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації з попереднього місця проживання, але якщо батьки дитини, яка не досягла 14 років, проживають за різними адресами, для реєстрації її місця проживання разом з одним із батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним.

Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа "Байт і Кеннеді проти Німеччини(п.67) "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II, проти Німеччини" (п.45).

В рішенні ЄСПЛ в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року, зазначено, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відсутність реєстрації місця проживання дитини за місцем її фактичного проживання суперечить інтересам дитини та суттєво обмежує реалізацію її прав, що гарантовані Конституцією України та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, право на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист. Відсутність письмової згоди одного з батьків не повинна бути перешкодою для здійснення реєстрації місця проживання дітей за адресою іншого з батьків.

Враховуючи, що позивач має намір зареєструвати дитину за своїм місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 з одночасним зняттям з зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_4 , та це буде відповідати інтересам дитини, а відсутність батька для надання такої згоди порушує права дитини на вільний вибір місця проживання, пересування, відпочинок, оздоровлення та навчання, а тому із урахуванням законних інтересів дитини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, оскільки позовні вимоги позивача задоволені, витрати по сплаті судового збору, слід стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 840,80 грн.

Згідно ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивач у своєму позові просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати пов`язані з оплатою надання професійної правової допомоги у розмірі 3000 грн., на підтвердження яких надано до суду угоду 19/20 про надання правової допомоги від 23.09.2020 року, укладену між адвокатом Вєровською В.В. та ОСОБА_1 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2777, виданого Вєровській В.В., ордер серія ДН №011849,

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем та її представником суду не надано жодних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості - акту прийняття-здачі наданих послуг, а також жодного платіжного доручення, тому витрати пов`язані з оплатою надання професійної правової допомоги у розмірі 3000 грн. не підлягають стягненню з відповідача і їх слід віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 6, 10, 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 7, 141, 160-161 СК України, ст.ст. 12, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280- 284, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання неповнолітньої дитини та здійснення реєстрації без згоди батька - задовольнити.

Надати дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з адреси: АДРЕСА_4 без письмової згоди батька дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Надати дозвіл на здійснення реєстрації місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з її матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 без письмової згоди батька дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 840 грн.80 коп.

В іншій частині - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Приморський районний суд м.Маріуполь.

Повний текст рішення виготовлено 27.11.2020 року.

Суддя: Д.Г.Пантелєєв