22-ц/804/2552/20
220/732/20

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 року місто Маріуполь

справа № 220/732/20

провадження № 22-ц/804/2552/20

Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Пономарьової О.М.,

суддів Мальцевої Є.Є., Ткаченко Т.Б.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1»

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги від 24 лютого 2020 року та ордеру №117256 діє адвокат Король Тетяна Володимирівна, на рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області у складі судді Дурач О.А. від 23 червня 2020 року, дата складання повного тексту рішення 30 червня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

04 травня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» (далі ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1»).

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 з 24 липня 2007 року працював на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1».

Наказом №213-к від 30 жовтня 2019 року позивача звільнено внаслідок невідповідності стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи, за п.2 ст. 40 КЗпП України.

Загальна сума заборгованості по заробітній платі на час звільнення становила 67 187 грн 53 коп., яка позивачу не була виплачена при звільненні, а перерахована частинами: 01 листопада 2019 року в сумі 3 874 грн 47 коп., 13 листопада 2019 року в сумі 3 360 грн 28 коп., 23 грудня 2019 року в сумі 2 534 грн 95 коп., 11 лютого 2020 року (дата остаточного розрахунку) в сумі 55 129 грн 23 коп.

Позивач вважав, що за період затримки розрахунку при звільненні з 30 листопада 2019 року по 11 лютого 2020 року (74 робочі дні) відповідач має виплатити йому середній заробіток згідно із статтею 117 КЗпП України у розмірі 55 164 грн 78 коп., який просив стягнути з відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 23 червня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 30 000 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Розподілені судові витрати.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що встановлено порушення відповідачем права позивача на отримання належних йому при звільненні сум заробітку у строки, зазначені в ст. 117 КЗпП України, які тягнуть за собою передбачену ст. 117 КЗпП України відповідальність та виплати працівникові середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, яка за період з 30 жовтня 2019 року по 11 лютого 2020 року складає 55 164 грн 78 коп.

Проте, суд врахував встановлені обставини справи, позицію сторін та докази, надані на обґрунтування їх доводів та заперечень, розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством; період затримки виплати такої заборгованості, який є нетривалим та становить 74 дні; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, який, враховуючи обставини справи та поведінку відповідача по періодичній виплаті сум, не може бути значним, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, що остаточний розрахунок з позивачем проведено 11 лютого 2020 року, на день розгляду справи заборгованість перед позивачем з боку відповідача відсутня, з 08 грудня 2019 року на підприємстві розпочато цілозмінні простої через відсутність розрахунків з боку ДП «Держвуглепостач» та ПАТ «Центренерго» за відвантажену вугільну продукцію ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1», що свідчить про складне матеріальне становище відповідача; співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні; і дійшов висновку, про наявність підстав для зменшення розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку до 30 000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

13 липня 2020 року позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги від 24 лютого 2020 року та ордеру №117256 діє адвокат Король Т.В., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, про задоволення його позову в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції необгрунтовано зменшив суму середнього заробітку за час затримки розрахунку, посилаючись на співмірність та баланс інтересів сторін. Не зважаючи на те, що затримка розрахунку тривала лише 74 робочі дні, звільнений за станом здоров`я позивач саме в цей період потребував грошових коштів, належність яких йому відповідачем не оспорюється.

Посилання суду першої інстанції на вчинення дій з боку відповідача щодо погашення заборгованості не заслуговують на увагу, тому що дії відповідача не можна вважати вичерпними. Перерахування коштів здійснювалось декілька разів та в незначному розмірі, а також за рахунок ФСС (лікарняний). Основна сума заборгованості погашена останнім перерахуванням лише 11 лютого 2020 року, через 4 місяці після звільнення.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 24 липня 2007 року працював на підприємстві ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1»; звільнений наказом № 213-к від 30 жовтня 2019 року внаслідок невідповідності стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи на підставі п. 2 ст. 40 КзпП України (а.с. 6-8).

Сума нарахованих ОСОБА_1 коштів за жовтень 2019 року склала 67 187 грн 53 коп., яку, згідно з повідомленням № 417 від 18 лютого 2020 року (а.с. 13,22), перераховано позивачу наступним чином:

01.11.2019 року 3 874 грн 47 коп. (платіжне доручення № 1747 від 01.11.2019 р.;

13.11.2019 року 3 360 грн 28 коп. (платіжне доручення № 145 від 13.11.2019 р.);

23.12.2019 року 2 534 грн 95 коп. (платіжне доручення № 188 від 23.12.2019 р.);

11.02.2020 року 55 129 грн 23 коп. (платіжне доручення № 2192 від 11.02.2020 р.).

Днем фактичного розрахунку є 11 лютого 2020 року.

Загальна кількість робочих днів з дня звільнення позивача, тобто з 30 жовтня 2019 року до дня фактичного розрахунку, тобто до 11 лютого 2020 року, становить 74 дні.

Середньоденна заробітна плата на день звільнення (за два місяці, що передують звільненню) ОСОБА_1 складає 745 грн 47 коп., відповідно до відповіді відповідача № 615 від 13 березня 2020 р. (а.с. 22).

Сума середньої заробітної плати за час затримки розрахунку, яка підлягає стягненню, становить: 745 грн 47 коп.?74 дні = 55 164 грн 78 коп. Зазначений розрахунок наданий позивачем, відповідачем не оспорюється.

Рух справи в апеляційній інстанції

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 липня 2020 року визначений склад суду: Пономарьова О.М. (суддя-доповідач), Мальцева Є.Є., Ткаченко Т.Б.

Ухвалою апеляційного суду від 20 липня 2020 року у справі відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою апеляційного суду від 28 липня 2020 року справа призначена до судового розгляду за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

07 серпня 2020 року на поштову адресу апеляційного суду надійшла апеляційна скарга відповідача ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», яка ухвалою апеляційного суду від 10 серпня 2020 року залишена без руху для усунення недоліків апеляційної скарги та проведення оплати судового збору.

21 серпня 2020 року на електронну адресу апеляційного суду надійшла заява ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою апеляційного суду від 25 серпня 2020 року клопотання ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги задоволено та продовжено строк до 31 серпня 2020 року.

28 серпня 2020 року на адресу апеляційного суду, на виконання вимог ухвал апеляційного суду від 10 серпня 2020 року та від 25 серпня 2020 року надійшла заява ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 23 червня 2020 року.

31 серпня 2020 року на електронну адресу апеляційного суду та 04 вересня 2020 року на поштову адресу надійшла заява ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги в частині сплати судового збору до 31 жовтня 2020 року, яка задоволені ухвалою апеляційного суду від 10 вересня 2020 року і продовжено строк до 31 жовтня 2020 року.

30 жовтня 2020 року на електронну адресу апеляційного суду та 03 листопада 2020 року на поштову адресу, надійшла заява ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги в частині сплати судового збору до 31 грудня 2020 року.

Ухвалою апеляційного суду від 24 листопада 2020 року в задоволенні клопотання ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 23 червня 2020 року відмовлено і апеляційну скаргу повернуто заявнику.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Згідно з пунктом 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 1 статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: малозначні справи; що виникають з трудових відносин; про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

З матеріалів справи вбачається, що ціна позову становить 55 164 грн 78 коп., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, крім того представник позивача в апеляційній скарзі не навів обставин, які б беззаперечно надавали підстав для розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи.

Згідно зі частиною 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно зі частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку, тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Таке роз`яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень ст. 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями ст. 117, 237-1 цього Кодексу.

Таким чином, аналіз наведених вище норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що передбачений ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України.

Обставини дотримання трудового законодавства при звільненні працівника в силу ст. ст. 12, 81 ЦПК України та норм КЗпП України має довести саме роботодавець.

Верховний Суд України у постанові від 18 січня 2017 року у справі № 6-2912цс16 зазначив, що аналіз статтей 116, 117 КЗпП України дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Оскільки закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать, то у разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100. З урахуванням цих норм, середньомісячна заробітна плата за час затримки розрахунку обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяця роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до пункту 5 вказаного Порядку обчислення середньої заробітної плати, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абз.1 п.8 цього порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку).

Суд встановив, що ОСОБА_1 з 24 липня 2007 року працював на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1»; звільнений наказом № 213-к від 30 жовтня 2019 року внаслідок невідповідності стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи на підставі п. 2 ст. 40 КзпП України.

Сума нарахованих позивачу коштів за жовтень 2019 року складала 67 187 грн 53 коп.:

- заробітна плата 8 108 грн 81 коп.;

- вихідна допомога при звільненні 15 654 грн 97 коп.

- одноразова допомога у зв`язку з виходом на пенсію 46 964 грн 91 коп.

- компенсація за невикористану відпустку 7 997 грн 46 коп.

- допомога з в`язку з тимчасовою непрацездатністю (за рахунок ФСС) 2 842 грн 98 коп.

- допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (за рахунок підприємства) 2 369 грн 15 коп.

Вказану суму згідно з повідомленням № 417 від 18 лютого 2020 року перераховано позивачу наступним чином:

-01 листопада 2019 року 3 874 грн 47 коп. (платіжне доручення № 1747 від 01.11.2019 р.;

-13 листопада 2019 року 3 360 грн 28 коп. (платіжне доручення № 145 від 13.11.2019 р.);

-23 грудня 2019 року 2 534 грн 95 коп. (платіжне доручення № 188 від 23.12.2019 р.);

-11 лютого 2020 року 55 129 грн 23 коп. (платіжне доручення № 2192 від 11.02.2020 р.).

З наданих позивачем письмових доказів вбачається, що з ним в день звільнення не проведений відповідачем розрахунок.

Розрахунок з позивачем проводився в чотири етапи, шляхом перерахування коштів, остання сума 55 129,23 грн перерахована позивачу 11 лютого 2020 року.

Отже днем фактичного розрахунку є 11 лютого 2020 року.

Загальна кількість робочих днів з дня звільнення позивача, тобто з 30 жовтня 2019 року по дня фактичного розрахунку - 11 лютого 2020 року - становить 74 дні.

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 на день звільнення (за два місяці, що передують звільненню) складає 745 грн 47 коп., згідно з наданими відповідачем відомостями у відповіді № 615 від 13 березня 2020 року і не оспорюється позивачем.

Сума середньої заробітної плати за час затримки розрахунку, яка підлягає стягненню з відповідача, становить: 745 грн 47 коп.?74 дні = 55 164 грн 78 коп.

Зазначений розрахунок відповідачем не оспорюється, його правильність судом перевірена.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в достатньому обсязі встановив обставини справи за позовними вимогами ОСОБА_1 , відповідні їм правовідносини. Суд правильно застосував матеріальний закон, вимоги ст. 89, 263-264 ЦПК України, і дійшов вірного висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Проте, суд першої інстанції необґрунтовано зменшив розмір компенсації, що належить позивачу, посилаючись на правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц.

Відповідачем не надано доказів того, що ним здійснено всі залежні від нього заходи, для проведення розрахунку з позивачем, який звільнився на пенсію за станом здоров`я, та не має інших джерел доходу, а ніж заробітна плата. Суд безпідставно врахував складне матеріальне становище відповідача, в той час як сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності, та не надав належної оцінки тому, що метою відповідальності за ст. 117 КЗпП України є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_1 звільнений за станом здоров`я у зв`язку з професійним захворюванням, потребує лікування.

Встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

Якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків.

В даній справі розмір компенсації, належної позивачу, складає 55 164 грн 78 коп. та не перевищує суми заборгованості, що належала виплаті позивачу при звільненні, а саме 67 187 грн 53 коп.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Виходячи із засад розумності та справедливості, апеляційний суд доходить висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та задоволення вимог позивача ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в повному обсязі, а саме, в сумі 55 164 грн 78 коп., оскільки вважає, що відсутні підстави на зменшення розміру відповідальності відповідача.

Розподіл судових витрат

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача.

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, судовий збір при подачі позовної заяви останній не сплачував, то з відповідача в дохід держави належить стягнути судові витрати по оплаті судового збору, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, в розмірі 840 грн 80 коп.

Під час звернення з апеляційною скаргою позивачем ОСОБА_1 сплачено судовий збір у сумі 1 261 грн 50 коп.

Виходячи з того, що апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог апеляційної скарги, судовий збір, сплачений за її подання, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги від 24 лютого 2020 року та ордеру №117256 діє адвокат Король Тетяна Володимирівна, задовольнити.

Рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 23 червня 2020 року скасувати повністю та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» (, розташованого за адресою: 85670, Донецька область, м. Вугледар, вул. Магістральна, буд. 4) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець селища Октябрське Великоновосілківського району Донецької області, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ), середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30 жовтня 2019 року по 11 лютого 2020 року у сумі 55 164 (п`ятдесят п`ять тисяч сто шістдесят чотири) гривні 78 копійок.

Стягнути з Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» (, розташованого за адресою 85670, Донецька область, м. Вугледар, вул. Магістральна, буд. 4), на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець селища Октябрське Великоновосілківського району Донецької області, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати по оплаті судового збору у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанцій в сумі 1 261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) гривня 50 копійок.

Стягнути з Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» (, розташованого за адресою 85670, Донецька область, м. Вугледар, вул. Магістральна, буд. 4) в дохід держави (Отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106 Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783 Банк отримувача Казначейство України (ЕАП) Рахунок отримувача UA0026001 Код класифікації доходів бюджету22030106) судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп. у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Суддя-доповідач О.М. Пономарьова

Судді Є.Є. Мальцева

Т.Б. Ткаченко