У х в а л а

26 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 758/4532/18-ц

провадження № 61-17388 ск 20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулька Б. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 07 травня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1

до державного підприємства «Сетам», Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, приватного підприємства «ТА-Експерт-Сервіс», ОСОБА_2 , треті особи: публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання результатів прилюдних торгів недійсними, визнання правочинів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 07 травня 2019 року

у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Подільського районного суду м. Києва від 07 травня 2019 року залишено без змін.

23 листопада 2020 року до Верховного Суду через відділ «Прийом громадян» ОСОБА_1 подано касаційну, в якій заявник просить рішення суду першої

та постанову суду апеляційної інстанцій скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга ОСОБА_1 надійшла до Верховного Суду з пропуском строку на касаційне оскарження судових рішень. На обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження заявникпосилається на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст постанови суду апеляційної інстанції отримано його представником 17 січня 2020 року, надавши відповідні докази. У лютому 2020 року він звернувся до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою на оскаржувані судові рішення. Проте його касаційна скарга була повернута, у зв`язку із невиконанням вимог ухвали суду касаційної інстанції від 24 лютого 2020 року. Зазначає, що ухвалу про залишення його касаційної скарги без руху він не отримував. Вважає зазначені підстави поважними.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку

на касаційне оскарження.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску

з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Як убачається із матеріалів касаційного провадження, ОСОБА_1 у лютому 2020 року звертався до Верховного Суду із касаційною скаргою на зазначені судові рішення. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 10 вересня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 07 травня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 січня 2020 року визнано неподаною

та повернуто заявникові, у зв`язку із невиконанням ухвали суду касаційної інстанції від 24 лютого 2020 року (провадження № 61-2935ск20).

У зв`язку з наведеним, доводи ОСОБА_1 щодо поважності причин пропуску процесуального строку неможна визнати поважними, так як заявник знав про оскаржувані судові рішення, подав касаційну скаргу і зобов`язаний слідкувати за рухом справи.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

При цьому безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначена конвенційна норма зобов`язує, щоб судові процедури були справедливі для обох сторін справи,

а не лише для позивача, який не виконав вказівки Верховного Суду.

Згідно частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права

чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду,

в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте

не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, ОСОБА_1 необхідно надіслати до суду касаційної інстанції уточнену реакцію касаційної скарги та її копію відповідно до кількості учасників справи, із зазначенням обов`язкових підстав для такого оскарження.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про

що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Визнати наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку

на касаційне оскарження рішення Подільського районного суду м. Києва

від 07 травня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 09 січня 2020 року неповажними.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 07 травня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 січня 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 25 грудня

2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Б. І. Гулько