У х в а л а

19 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 263/345/19

провадження № 61-13889ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 березня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 19 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Координаційного центру надання правової допомоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

10 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом в указаній справі та просив стягнути на його користь суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку за період часу з 10 липня 2018 року (день звільнення) по 17 березня 2020 року у розмірі 471 390 грн 60 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 березня 2020 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 19 серпня 2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що обов`язок роботодавця виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки передбачені статтею 116 КЗпП. Проте, позивачем не надано суду доказів того, що з ним не проведено остаточний розрахунок. Позивач не звертався до суду з вимогами про стягнення з відповідача на його користь невиплачених при звільненні сум премії за період з листопада 2016 року по 16 березня 2017 року. Відповідач, в свою чергу, заперечує проти виплати вказаних сум. Тобто між позивачем та відповідачем має місце спір про наявність підстав для виплати премії за вказаний період та щодо її розміру. Оскільки таку вимогу позивач перед судом не висував і як наслідок вона не є предметом розгляду у цій справі, тому є підстави вважати, що вимоги позивача необґрунтовані, недоведені та такі, що не підлягають задоволенню.

17 вересня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, що надійшла 21 вересня 2020 року, в якій заявник просить рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 березня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 19 серпня 2020 року скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким його позов задовольнити.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не була прийнята касаційним судом до розгляду, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розміру.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.

На усунення недоліків касаційної скарги, що зазначені в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року ОСОБА_1 направив до суду матеріали, а саме: разом із доданими документами повторно клопотання про звільнення від сплати судового збору, зазначивши, при цьому, інші підстави для його задоволення та помилково вважаючи, що вимоги указаної ухвали суду виконано.

Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір», визначено пільги щодо сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Крім того, згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відтак, оскільки клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору належним чином не обґрунтовано та не надано достатніх доказів на підтвердження підстав для задоволення вказаного клопотання, воно не підлягає задоволенню.

Заявником не наведено інших обставин, які б перешкоджали своєчасно реалізувати своє право на касаційне оскарження.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 1 ЦПК України).

Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки (частина третя статті 27 ЦПК України).

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Так, у кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Заявнику надавався строк для усунення недоліків його касаційної скарги, однак він не скористався своїми процесуальними правами, не проявив належної обачності у захисті своїх прав, хоча був обізнаний щодо результату розгляду своєї касаційної скарги.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.

Отже, оскільки у відведений судом строк, станом на 19 листопада 2020 року, ухвала суду не виконана, що перешкоджає касаційній інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження, тому касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 березня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 19 серпня 2020 рокувважати неподаною та повернути заявникові.

Копію цієї ухвали разом з доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян