Справа №428/2283/20
Провадження №2/428/1525/2020
25 листопада 2020 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді Кордюкової Ж.І.,
за участю секретаря Голуб Т.М.,
представника позивача Ус О.О. ,
представника третіх осіб Швець Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, Служба у справах дітей Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області про позбавлення батьківських прав,-
Адвокат Ус Оксана Олександрівна в інтересах ОСОБА_2 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, Служба у справах дітей Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після припинення відносин між ними дитина проживала деякий час з матір`ю ОСОБА_3 , яка 25.01.2013 року привела дитину до ОСОБА_2 , повідомивши, що не має бажання її забрати. Неповнолітній ОСОБА_4 постійно проживає з батьком ОСОБА_2 та перебуває на його утриманні. Відповідач до 2014 року періодично навідувала її сина, з липня 2014 року самоухилилася від його виховання. Відповідач останній раз телефонувала у 2014 році та повідомила, що проживає у Російській Федерації та не планує повертатися у м. Сєвєродонецьк. Відповідач не цікавиться станом здоров`я сина, його навчанням та матеріально не утримує. У 2015 році виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради Луганської області було визначено місця проживання дитини ОСОБА_4 з його батьком. Відповідач ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, не цікавиться його життям та не надає матеріальної допомоги на його утримання.
Просила суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явився.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Ус О.О. підтвердила доводи, викладені в позовній заяві, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористалася.
В судовому засіданні представник третіх осіб ОСОБА_5 не заперечувала проти задоволення позовних вимог.
В судовому засіданні за участю педагога-психолога ОСОБА_6 неповнолітній ОСОБА_4 пояснив, що його матір`ю є ОСОБА_3 і він не пам`ятає її прізвище. Його батьком є ОСОБА_2 . Приблизно з 2013 року він живе разом з батьком, дідом і бабою за адресою: АДРЕСА_1 . Йому невідомо, де живе його матір, можливо в Криму. Чому вона не живе з ними разом, він не знає. В останнє він бачив матір в 2013 році. Коли він навчався в 1 чи 2 класі, матір йому телефонувала. Вона не передає йому ні грошей, ні подарунків. Коли він хворіє, його доглядають батько, дід і баба. Зв`язок зі школою підтримує баба, тому що батько є військовим і часто перебуває у відрядженні. Він ходить у гурток радіотехніки і конструювання, баба погодилась з його вибором. Він хоче, щоб матір позбавили батьківських прав, оскільки вона не заслуговує бути його матір`ю. Обличчя своєї матері він не пам`ятає.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона є вчителем навчальних класів у ЗОШ №15. ОСОБА_4 навчався в її класі з 1 по 4 клас. Усі питання навчання ОСОБА_4 обговорювались з його батьком, бабою чи дідом. Жодного разу матір дитини до школи не приходила і не телефонувала. ОСОБА_4 у школі жодного разу не згадував про свою матір. Усі розповіді ОСОБА_4 стосувалися його батька, баби та діда. Коли ОСОБА_4 вступив до школи, в його анкеті не була зазначена матір, лише батько. Баба ОСОБА_12 повідомила, що матір ОСОБА_4 з ними не живе і місце її знаходження невідомо. ОСОБА_4 завжди був у гарному настрої, доглянутий, чистий.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона знає ОСОБА_3 , яка є дружиною ОСОБА_2 . З 2013 року вона на бачила ОСОБА_3 , з цього часу ОСОБА_4 живе з бабою і дідом. ОСОБА_3 кудись поїхала з міста. Зі слів баби ОСОБА_12 їй відомо, що ОСОБА_3 не цікавиться своїм сином ОСОБА_4 , не спілкується з дитиною, не приїздить до нього та не передає грошей і речей для нього. ОСОБА_2 з сином ОСОБА_4 їздили до родичів та Західну Україну. Вона бачить спілкування ОСОБА_2 зі своїм сином ОСОБА_4 .
В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_2 . ОСОБА_3 - це її невістка, з якою її син ОСОБА_2 не був офіційно у шлюбі. ОСОБА_2 і ОСОБА_3 жили погано, вони з чоловіком їм допомагали. В січні 2013 року ОСОБА_3 привела до них сина ОСОБА_4 , залишила його і сказала, що хоче влаштовувати своє особисте життя. За рік ОСОБА_3 двічі бачила свого сина ОСОБА_4 . Коли ОСОБА_4 хворів, то вона лежала з ним у лікарні. В 2014 році від знайомих вона довідалась, що ОСОБА_3 поїхала в Крим. Спочатку невістка їй телефонувала і повідомила, що має іншу родину, вийшла заміж і народила хлопчика, вік якого зараз 5 років. ОСОБА_3 покинула сина ОСОБА_4 і народила іншу дитину. Її невістка попросила її не турбувати, бо вона має нову родину. Матеріальну допомогу синові ОСОБА_4 невістка не надає. Свої батьківські обов`язки ОСОБА_3 не виконує. ОСОБА_2 є військовослужбовцем та проводить час з сином ОСОБА_4 , коли приїздить у відпустку. Вона розповідає дитині про його матір та показує її фотографії.
20.03.2020 року судом постановлено ухвалу про прийняття до розгляду позовної заяви, відкрито провадження у справі і призначено до розгляду у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження.
13.05.2020 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
22.09.2020 року судом постановлено ухвалу про залучення до участі у справі Орган опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області та Службу у справах дітей Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області як правонаступників третіх осіб.
22.09.2020 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Вислухавши пояснення представника позивача та представника третіх осіб, пояснення неповнолітньої дитини, свідчення свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 27.02.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області.
Місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією рішення виконкому Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 17.11.2015 року №566 «Про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Відповідно до характеристики, складеної Комунальним дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) комбінованого типу №19 «Ластівка» Сєвєродонецької міської ради від 17.06.2020 року №93, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідував дошкільний навчальний заклад з 01.09.2012 року по 31.05.2015 року. Дитина з неповної родини. Матір вихованням і навчанням сина не займалась, до дитячого садочка не приходила, на батьківські збори не з`являлась. Вихованням дитини займалися батько та баба, які приймали активну участь в житті групи і садочка.
З педагогічної характеристики учня 5-б класу СЗШ №15 ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_4 навчається в СЗШ №15 з 1 класу, зростає в родині, яка складається з батька, баби та діда, якими приділяється належна увага його вихованню та навчанню. Протягом 2019-2020 навчального року мати ОСОБА_4 на зв`язок з класним керівником не виходила, жодного разу на батьківськи збори не з`являлася, успіхами сина не цікавилася. Всі питання щодо навчання дитини вирішувалися з бабою, дідом та батьком.
Згідно з копією акту обстеження умов проживання від 13.07.2020 року, при перевірці житлово-побутових умов проживання ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що у вказаній квартирі разом з дитиною проживають батько ОСОБА_2 , дід ОСОБА_18 та баба ОСОБА_12 . У квартирі задовільні умови проживання, в квартирі є необхідні меблі, побутова техніка і газова колонка. У ОСОБА_4 окрема кімната, в якій є спальне місце, місце для ігор, ноутбук та стіл для навчання. Стосунки в родині доброзичливі, батько та його родичі приділяють належну увагу по вихованню дитини.
Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 15.11.2020 року №3027 Орган опіки та піклування вважає, що ОСОБА_3 не слід позбавляти батьківських прав стосовно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки не вдалось вислухати думку відповідача.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Статтею 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
В силу ч. 3 ст. 167 СК України дитина за бажанням другого з батьків може бути передана йому.
Згідно з п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд звертає увагу на те, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що, незважаючи на певний вільний розсуд держави в справі відібрання дітей під державну опіку, відбирання дітей від батьків означає відрізання дітей від свого коріння, що може бути виправданим лише у виняткових випадках. У той же час, як вбачається зі змісту рішень Європейського суду з прав людини «Z та інші проти Сполученого Королівства» від 10.05.2001 року та «A. проти Сполученого Королівства» від 23.09.1998 року, в контексті вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод держава повинна приділяти особливу увагу захисту дітей від поганого поводження з боку інших осіб, у тому числі шляхом здійснення своєчасних превентивних заходів.
Таким чином, беручи до уваги стандарти Європейського суду з прав людини, суд вважає, що у вказаному випадку інтереси неповнолітньої дитини превалюють над потребами збереження сім`ї, оскільки відповідач ОСОБА_3 ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно її сина ОСОБА_4 , зокрема, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не створює належних умов для його життя та здоров`я. Зазначені обставини також підтверджуються поясненнями неповнолітньої дитини ОСОБА_4 та свідченнями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_13 і ОСОБА_12 .
З огляду на викладене, аналізуючи свідчення свідків у сукупності з іншими обставинами, встановленими під час розгляду справи, суд, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що вимоги ОСОБА_2 щодо позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно її сина ОСОБА_4 , відповідають інтересам дитини та знаходяться в тих вузьких межах, які залишають з огляду на гарантії, передбачені ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Разом з тим, суд вважає вищевказаний висновок Органу опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області необґрунтованим.
В судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не виконує своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання сина ОСОБА_4 . Зазначені обставини були підтверджені свідченнями свідків та письмовими доказами. Так заклади освіти, де навчалась дитина, підтвердили, що за час навчання ОСОБА_4 , його вихованням займались його батько, баба та дід.
За таких обставин, виходячи з інтересів дитини та враховуючи, що в судовому засіданні було підтверджено належними і достатніми доказами, що відповідач ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, суд з урахуванням приписів ч. 6 ст. 19 СК України не погоджується з вказаним висновком органу опіки та піклування.
За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 280 - 284, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складено 01.12.2020 року.

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача: адвокат Ус Оксана Олександрівна, місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, б-р Дружби Народів, б. 14, к. 28.

Відповідач: ОСОБА_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, б-р Дружби Народів, б. 32.

Третя особа: Служба у справах дітей Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, б-р Дружби Народів, б. 32-а.

Представник третіх осіб: Швець Ганна Іванівна, місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; паспорт НОМЕР_3 .

Суддя Ж. І. Кордюкова