КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2020 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів: Гуля В.В., Суханової Є.М. із участю секретаря Потоцької О.О., розглянувши матеріали цивільної справи у місті Києві за апеляційними скаргами Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 липня 2020 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

01 жовтня 2018 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 у відшкодування понесених витрат суму 249 652,10 грн та судовий збір.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13 липня 2017 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було укладено договір страхування наземного транспорту №89/17-Тз/М, відповідно до умов якого були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов`язані із володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем «Mersedes benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 від ризиків викрадення, збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та інших подій.

21 жовтня 2017 року в м. Києві на вул. Лаврська - Старонаводницька сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулося зіткнення автомобіля «Mersedes benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Mersedes benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження, а його власнику заподіяно матеріальну шкоду.

Відповідно до звіту №19182 від 21 листопада 2017 року, наданого ТОВ «Юніверсал Асістанс», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mersedes benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 360 784,83 грн, проте відповідно до рахунку-фактури № С-48 від 25 жовтня 2017 року, наданого ФОП ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу становить 342 652,10 грн.

Позивач вказує, що відповідно до умов укладеного договору на підставі заяви про виплату страхового відшкодування на основі рахунку-фактури №С-48 від 25 жовтня 2017 року було розраховано розмір страхового відшкодування, який склав 342 652,10 грн.

27 листопада 2017 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» перерахувало страхове відшкодування в сумі 342 652,10 грн на рахунок ФОП ОСОБА_4 - підприємства, яке здійснювало ремонт застрахованого транспортного засобу.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий союз» на підставі полісу №АК / 6372814, яким передбачено ліміт відповідальності у розмірі 100 000 грн. з франшизою у розмірі 0,00 грн.

Відповідно до рішення Господарського суду м. Києва від 22 травня 2018 року, за страховою подією з ПрАТ «СК «Європейський страховий союз» стягнуто 100 000 грн розміру ліміту страхової відповідальності за полісом №АК/6372814.

Позивач зазначає, що розмір невідшкодованої шкоди, з урахуванням стягнутої суми за страховим полісом, становить 249 652,10 грн.

Вказує, що 15 червня 2018 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на адресу ОСОБА_1 , було надіслано претензію про відшкодування шкоди у розмірі 249 652,10 грн.

Проте, ОСОБА_1 на претензію повідомив, що така претензія не підлягає задоволенню з огляду на те, що вона пред`явлена в завищеному розмірі, його не було викликано на огляд пошкодженого автомобіля та вказав на відсутність в розрахунку коефіцієнту фізичного зносу в сумі страхового відшкодування.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 липня 2020 року позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» у відшкодування страхових виплат суму 208 077,83 грн та судовий збір - 3 121,17 грн, а всього 211 199 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

На обґрунтування ухваленого рішення, місцевий суд зазначив, що позивач довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх позовних вимог лише частково, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути завдану матеріальну шкоду частково.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» подали апеляційні скарги, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

При цьому, ОСОБА_1 просив рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 липня 2020 року скасувати частково, зменшивши розмір стягнення з 208 077,83 грн до 58 455,35 грн та визначити механізм передачі пошкодженого майна після відшкодування збитків ОСОБА_1 .

Стягнути з позивача на його користь понесені судові витрати.

В свою чергу, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» просить рішення змінити, та ухвалити нове рішення, яким включити в розмір позовних вимог вартість диска 34 529,27 грн та вартість робіт по його заміні - 45 грн, вирішити питання щодо судових витрат.

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши думку учасників справи у судових дебатах, вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується матеріалами справи, 21 жовтня 2017 року о 22 год. 20 хв. водій ОСОБА_1 в м. Києві по вул. Лаврській на з`їзді на вул. Старонаводницьку ( електроопора № 14 ), керуючи автомобілем «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Mersedes benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який стояв на світлофорі, через що транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 2.3 «б», 11.4, 12.1 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Печерського районного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року у справі № 757/64841/17-п та не заперечувалась ОСОБА_1 у ході розгляду справи ( а.с. 14 т. 1 ).

На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Mersedes benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 , був застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №89/17-Тз/М від 04 квітня 2017 року ( а.с. 8-12 т. 1 ).

В свою чергу, автомобіль «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент дорожньо-транспортної пригоди, був забезпечений страховим полісом серії АК№006372814, виданим ПрАТ «Європейський страховий союз», з лімітом страхового відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 100 000 грн та франшизою у розмірі 0,00 грн. ( а.с. 22-23 т. 1 ).

24 жовтня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу ( т. 1 а.с. 15 ).

Згідно ремонтної калькуляції №ВЕ0003 від 25 жовтня 2017 року, складеної ФОП ОСОБА_4 та рахунку №С-48 від 25 жовтня 2017 року, вартість ремонту автомобіля «Mersedes benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, склала 342 652,10 грн. (а.с. 17, 18-20 т. 1 ).

Відповідно до звіту №19182 від 21 листопада 2017 року, складеного ТОВ «Юніверсал Асістанс», вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Mersedes benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, складає 360 784,83 грн ( т. 1 а.с. 27-32 ).

17 листопада 2017 року ОСОБА_2 звернулася до ПрАТ «СК «Арсенал страхування» із заявою в якій просила здійснити страхову виплату на рахунок ФОП ОСОБА_4 ( а.с. 49 т. 1 ).

Згідно розрахунку страхового відшкодування від 22 листопада 2017 року та страхового акту від 22 листопада 2017 р., складених ПрАТ «СК «Арсенал страхування», враховуючи рахунок-фактуру №С-48 від 25 жовтня 2017 року, складеного ФОП ОСОБА_4 , суму страхового відшкодування визначено у розмірі 342 652,10 грн ( а.с. 21, 48 т. 1 ).

27 листопада 2017 року ПрАТ «СК «Арсенал страхування», на підставі страхового акту № 006.01154117-1 від 22 листопада 2017 року та рахунку №С-48 від 25 жовтня 2017 року, здійснило перерахування страхової виплати ОСОБА_2 на рахунок ФОП ОСОБА_4 у розмірі 342 652,10 грн ( а.с. 50 т. 1 ).

Рішенням Господарського суду м. Києва від 22 травня 2018 року стягнуто з ПрАТ «Європейський страховий союз» на користь ПрАТ «СК «Арсенал страхування» грошові кошти у розмірі 100 000 грн в рахунок відшкодування страхової виплати за полісом серії АК № 006372814 яким було забезпечено цивільно-правову відповідальність власника автомобіля «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , як учасника дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 21 жовтня 2017 року за участю автомобіля «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та автомобіля «Mersedes benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ( а.с. 22-23 т. 1 ).

У зв`язку із відмовою відповідача задовольнити претензію від 15 червня 2018 року на суму 249 652,10 грн, ПрАТ «СК «Арсенал страхування» 01 жовтня 2018 року звернулось до суду із зазначеними вимогами ( а.с. 1-5, 52, 53-54 т. 1 ).

Обґрунтовуючи часткове задоволення місцевим судом заявлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом положень статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України, визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Згідно статті 1192 цього Кодексу з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, яка мала певну зношеність, зокрема автомобіля, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, проте обмежується страховою сумою.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування").

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування.

Вказані висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 12 вересня 2018 року у справі № 569/96/17 (провадження № 14-386цс18).

Відтак, як правильно встановив суд першої інстанції, збитки в результаті виплати страхового відшкодування позивачем, за вирахуванням 100 000 грн., отриманих ним за рішенням господарського суду та вартості переднього лівого диску в розмірі 34 529,27 грн, проведених робіт з приводу його заміни, вартістю 45 грн, які виплачені безпідставно, підлягають стягненню із відповідача згідно зазначених правових норм, зокрема, ст.ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 ЦК України, положень ст.ст. 77-81 ЦПК України.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 16, 22, 993 ЦК України, ст.ст. 3, 5, 10-13, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення про часткове задоволення позовних вимог за їх обґрунтованістю у визначеній ним частині.

А тому, твердження Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та ОСОБА_1 про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, з точки зору суду другої інстанції та в силу викладеного, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді скарги.

Посилання ж Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та ОСОБА_1 на неправильне застосування норм матеріального права, зокрема, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 ЦК України, та неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права при його ухваленні, зокрема, Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність», ст.ст. 22, 988, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 76, 81 ЦПК України, відповідно, не підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами по справі згідно до положень ст.ст. 77-81 ЦПК України.

Інші обставини, зазначені першим апелянтом, зокрема, про те, що місцевим судом необґрунтовано виключені із заявлених вимог вартість диску та робіт по його заміні, а другого - щодо неправильності визначення розміру збитків, на думку апеляційного суду та у силу викладеного, не є правовою підставою для задоволення заявлених сторонами апеляційних вимог.

При цьому доводи відзивів сторін на апеляційні скарги один одного, з точки зору суду другої інстанції, не спростовують встановлених судом другої інстанції висновків щодо заявлених позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування».

Окрім цього, не можуть бути задоволені вимоги ОСОБА_1 щодо визначення механізму передачі йому пошкодженого майна після відшкодування збитків, оскільки вони ( вимоги ) не були заявлені та не розглядались судом першої інстанції.

А тому, зазначені у апеляціях доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини ( далі - ЄСПЛ ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України» ).

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 3,5, 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 липня 2020 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: В.В. Гуль

Є.М. Суханова