П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 року м. Київ

Справа №757/12213/20

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

учасники справи: позивач ОСОБА_1

відповідач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Фумельовим Іллею Олександровичем, на рішення Печерського районного суду м. Києва, ухваленого у складі судді Волкової С.Я. 17 серпня 2020 року у справі за позовом позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» про стягнення надмірно сплачених коштів, визнання виконаним та припиненим кредитний договір, -

Справа №757/12213/20
№ апеляційного провадження:22-ц/824/13172/2020
Головуючий у суді першої інстанції: Волкова С.Я.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
В С Т А Н О В И В:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» та з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 08 квітня 2020 року, просив стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» надмірно сплачені грошові кошти в розмірі 42 415,48 грн., визнати виконаним та припиненим кредитний договір б/н від 18.04.2012 р., укладений із Акціонерним товариством Комерційний банк «Приват Банк».

Вимоги обґрунтовує тим, що 18.04.2012 р. підписав заяву до відповідача, згідно якою отримав кредит, за згодою сторін кредитний ліміт збільшувався. У серпні 2018 р. АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до нього про стягнення заборгованості. Рішенням суду від 04 листопада 2019 року у справі № 761/35523/18 позов задоволено частково. Постановою Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року рішення суду скасоване, ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено, та із наданих під час розгляду справи розрахунків вбачається, що ним зараховано на рахунок банку кошти у розмірі 59 119,97 грн., враховуючи, що ним було взято в борг 16 704,49 грн., переплата становить 42 415,48 грн. За результатами розгляду його заяви про повернення надмірно сплачених коштів у зазначеній сумі АТ КБ «ПриватБанк» листом від 04 березня 2020 року відмовило у цьому і відповідач, незважаючи на постанову Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року, вважає, що у нього наявна заборгованість перед банком, а зобов`язання за договором не припинились.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 22 квітня 2020 року призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17 серпня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ КБ «Приват Банк» про про стягнення надмірно сплачених коштів, визнання виконаним та припиненим кредитний договір, відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що посилання ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року, якою було скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 листопада 2019 року у справі №761/35523/18 про стягнення заборгованості за кредитним договором, як на підтвердження того, що ОСОБА_1 було встановлено відсутність правових підстав для стягнення заборгованості та договір можна припинити, є помилковим, оскільки рішенням суду апеляційної інстанції було скасовано рішення суду першої інстанції у зв`язку з тимЮ що позивач не надав достатніх доказів в обґрунтування своїх позовних вимог а позовні вимоги позивача про стягнення надмірно сплачених коштів в сумі 42415,48 грн. не знайшли свого підтвердження належними доказами.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись з таким рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Фумельов І.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі, з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Зокрема зазначає про те, що обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції прийняв позицію банку, викладену в листі від 04 березня 2020 року адресовану позивачу, копія якого міститься в матеріалах справи.

Позивач просить визнати виконаним та припиненим кредитний договір від 18 квітня 2012 року, посилаючись на ст. 598,599 ЦК України та тим, що оскільки укладений між сторонами договір на підставі анкети-заяви не регулює строк повернення коштів та інших умов кредиту, враховуючи, що ОСОБА_1 достроково повернув кошти, навіть надмірно сплатив такий борг, тому кредитні зобов`язання між банком і ОСОБА_1 є припиненим., втім суд вбачає, що укладеним між сторонами договором визначено, що договір триває 12 місяців з його підписання. Надані суду докази, зокрема виписка по рахункам ОСОБА_1 станом на 25 квітня 2020 року, свідчать, що у ОСОБА_1 , обліковується заборгованість, при цьому закон встановлює, що припинення зобов`язань спричиняє не будь-яке, а лише належне його виконання, тому із статті, на яку посилається позивач, впливає, що неналежне виконання не припиняє зобов`язання, отже відсутні правові підстави визнавати договір від 18 квітня 2012 року припиненим. Посилання ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду м. Києва від 04 листопада 2019 року, як на підтвердження того, що за ОСОБА_1 було встановлено відсутність правових підстав для стягнення заборгованості та договір можна припинити , є помилковим, оскільки рішенням суду апеляційної інстанції було скасовано рішення суду першої інстанції у зв`язку з тим, що позивач не надав доказів в обґрунтування своїх позовних вимоги.

Таким чином, суд першої інстанції всупереч позиції Верховного суду, що викладена в постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17, всупереч встановленим обставинам, що мають преюдиційне значення, в постанові Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року у справі № 761/35523/18, які встановлюють, що не підписані боржником Умови і Правила надання послуг кредитування не є частиною договору про надання банківських послуг № б/н від 18 квітня 2012 року, оскільки в обґрунтування рішення суддя керується їх пунктами, а тому висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, оскільки проігноровано обставини встановлені в постанові Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року, а саме - що Умови і Правила надання послуг не є частиною кредитного договору від 18 квітня 2012 року, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Рух апеляційної скарги та матеріалів справи

28 вересня 2020 року матеріали цивільної справи № 757/12213/20 надійшли до Київського апеляційного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 28 вересня 2020 року справу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року відкрито апеляційне провадження у цій справі.

Копію ухвали про відкриття провадження разом з копіями апеляційної скарги та доданими до неї матеріалами надіслано учасникам справи і встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу тривалістю п`ять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи.

Доводи інших учасників справи

У відзиві на апеляцій скаргу представник АТ КБ «приват Банк» просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на законність та обґрунтованість ухваленого рішення.

Позиція Київського апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Фактичні обставини справи

Встановлено, що 18 квітня 2012 року між ОСОБА_1 і Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» було укладено договір про надання банківських послуг, згідно з умовами якого ОСОБА_1 шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку отримав кредит із кредитним лімітом 300,00 грн і отримав кредитну картку, за згодою сторін кредитний ліміт був збільшений, а саме: 18.04.2012 р. кредитний ліміт був збільшений до 1 300,00 грн, зміна кредитного ліміту за згодою сторін відбувалася 25.05.2012 р., 04.06.2012 р., 05.07.2013 р., двічі - 09.03.2017 р. У анкеті-заяві ОСОБА_1 зазначено що, що він згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому виді, та які розміщені на офіційному сайті банку www.privatbank.ua, отже при укладені договору сторони керувались частиною першою статті 634 ЦК України, ОСОБА_1 , приймаючи пропозицію банку, підписом у заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг визнав і погодився на запропоновані банком умови користування послугами банку, свідченням чого також є надані відповідачем письмові докази, зокрема, виписка по руху коштів по рахункам ОСОБА_1 станом на 25.04.2020 р., довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, довідка стосовно видачі та перевипуску кредитних карток, всього чотири картки, остання із терміном дії до грудня 2019 року.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову про визнання виконаним та припиненим кредитний договір від 18 квітня 2012 року, суд першої інстанції виходив з того, що посилання ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року якою було скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 листопада 2019 року у справі № 761/35523/18 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у задоволенні позову АТ КБ «Приват Банк» відмовлено, як на підтвердження того, що за ОСОБА_1 було встановлено відсутність правових підставі для стягнення заборгованості та договір можна припинити, є помилковим, оскільки рішенням суду апеляційної інстанції було скасовано рішення суду першої інстанції у зв`язку з тим, що позивач не надав достатніх доказів в обґрунтування своїх вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суд першої інстанції, виходячи з наступного.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми матеріального права

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ст..207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до ч.2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних права та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити відсотки та інші платежі, передбачені кредитним договором (частина перша статті 1054 ЦК України).

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Встановлено, що позивач просить визнати виконаним та припиненим кредитний договір б/н від 18.04.2012 p., укладений із Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», і такі вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує статтями 598, 599 ЦК України та тим, що, оскільки укладений між сторонами кредитний договір на підставі анкети-заяви не регулює строк повернення коштів та інші умови кредиту, враховуючи, що він достроково повернув кошти, навіть надмірно переплатив такий борг, тому кредитні (боргові) зобов`язання між банком і ним є припиненими, втім суд вбачає, що укладеним між сторонами договором визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на той же строк (пункт 1.1.7.12. договору); сторони договору визнали, що дія договору припиняється у момент закриття останнього рахунку/вкладу клієнта, відкритого у рамках договору або підпадаючого під дію договору. За наявності у клієнта в момент закриття останнього рахунку клієнта непогашеноїзаборгованості перед банком по договору, у тому числі по овердрафту, а також заборгованості по слаті комісії банку, дія договору припиняється після повного погашення заборгованості (пункт 1.17.42 договору).

Як вірно зазначив суд першої інстанції, надані суду докази, зокрема, виписка по руху коштів по рахункам ОСОБА_1 станом на 25 квітня 2020 pоку, свідчать, що у ОСОБА_1 обліковується заборгованість, при цьому законвстановлює, що припинення зобов`язання спричиняє не будь-яке, а лише належне його виконання, тому із статті, на яку посилається позивач, випливає, що неналежне виконання не припиняє зобов`язання, отже відсутні правові підстави визнавати договір б/н від 18.04.2012 р.припиненим

За таких обставин висновок суду першої інстанції про те, що відсутні правові підстави визнавати договір б/н від 18.04.2012 р.припиненим відповідає встановленим судом обставинам.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції всупереч встанвленим обставинам в постанові Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року у справі № 761/35523/18, які встановлюють, що не підписані боржником Умови і Правила надання послуг кредитування не є частиною договору про надання банківських послуг № б/н від 18 квітня 2012 року, оскільки в обґрунтування рішення суддя керується їх пунктами, а тому висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, відхиляються судом, рішенням суду апеляційної інстанції було скасовано рішення суду першої інстанції у зв`язку з тим, що позивач не надав достатніх доказів в обгрунтування своїх позовних вимог.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення надмірно сплачених коштів, то колегія суддів погоджується, з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача про стягнення з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» надмірно сплачені грошові кошти в розмірі 42 415,48 грн. не знайшли свого підтвердження належними доказами.

Крім того необхідно зазначити, що доводи апеляційної скарги є аналогічними за містом позовної заяви, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку, а тому відхиляються судом.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Висновки за результатом розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Фумельовим Іллею Олександровичем - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 17 серпня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна