Номер провадження: 22-ц/813/2853/20
Номер справи місцевого суду: 2-3055/11
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Сегеди С.М., Гірняк Л.А.,

з участю секретаря Воронової Є.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2019 року, ухваленого під головуванням судді Наумено А.В., -

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року, товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (надалі за текстом ТОВ «Вердикт Капітал»), звернулося до суду з заявою про заміну стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Авль» на правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» за позовом ПАТ «Райффайзен банк Авль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтуванні своєї заяви, ТОВ «Вердикт Капітал», посилалося на те, що 02 серпня 2019 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги № 114/2-15, відповідно до якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило свої права вимоги за договорами кредиту, і в тому числі за договором кредиту № 014/3611/73/82803.

В зв`язку з тим, що заміна сторони правонаступником може відбутися, як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, просив замінити кредитора в зобов`язанні на підставі ст. 442 ЦПК України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2019 року в задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить ухвалу суду скасувати, задовольнити заяву в повному обсязі.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги, ТОВ «Вердикт Капітал» зазначило, що суд безпідставно відмовив товариству у задоволені заяви про заміну сторони, оскільки до заяви були надані всі необхідні докази на підтвердження вимог заяви, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають обставинам справи, так як суд повинен сприяти всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, що в даному випадку дотримано не було.

Відзиву до суду надано не було.

Сторони про розгляд справи на 18 листопада 2020 року були сповіщені належним чином (а.с. 132-135 т. 3).

Від ОСОБА_2 до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що діють карантинні обмеження, та що у нього маються окремі ознаки простудного захворювання (а.с. 138-139 т. 2).

Також до суду надійшло клопотання від адвоката Пішта О.І., представника ОСОБА_1 про відкладання розгляду справи, в у зв`язку з тим, що діють карантинні обмеження, а також, що адвокат Пішта О.І. має ознаки «СОVІD-19» (а.с. 140-142 т. 3).

Вирішуючи питання про слухання справи у відсутності учасників справи, колегія суддів залишає заяву та клопотання про відкладення розгляду справи без задоволення, оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» не було запроваджено змін до ст.371 ЦПК України щодо строків розгляду апеляційної скарги.

ОСОБА_2 , а також адвокат Пішта О.І., посилаючись на захворювання, до своїх клопотань про відкладення розгляду справи не надали будь-яких підтверджуючих документів.

З клопотаннями про можливість взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, зокрема, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, враховуючи приписи ст. 212 ЦПК України, учасники справи не зверталися.

З матеріалів справи вбачається, що справа за апеляційною скаргою ТОВ «Вердикт Капітал» в суді апеляційної інстанції перебуває з грудня 2019 року, учасники справи неодноразово були повідомлені про час і місце судових засідань, при цьому ОСОБА_2 та адвокатом Пішта О.І. заявлялися клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної 01.04.2020 року, в зв`язку з запровадженням карантинних обмежень (а.с. 119-127 т. 3).

Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч.ч.1,2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, з урахуванням строку перебування справи у провадженні суду, відкладання розгляду справи за заявою ОСОБА_3 , вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Враховуючи, те, жоден із учасників даної цивільної справи не надав суду заяви про бажання прийняти участь у справі особисто, а також приймати участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, в т.ч. і поза межами суду, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим, колегія суддів вирішила слухати справу за відсутності її учасників, на підставі наявних у справі доказів.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 922/2575/19.

Враховуючи вищенаведене та у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (30 листопада 2020 року).

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал», суд першої інстанції виходив з того, що заміна сторони виконавчого провадження відбувається після відкриття виконавчого провадження, а заміна боржника або стягувача можлива у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, судом зазначається про відсутність підстав для задоволення заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну стягувача, з огляду на її неналежне оформлення та зазначення вимог.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не погоджується за таких підстав.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що 08 червня 2015 року рішенням апеляційного суду Одеської області рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 червня 2014 року скасовано, ухвалено нове, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/3611/73/82803 у сумі 1 184 445 грн. 17 коп. В задоволені позовних вимог ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою відмовлено (а.с. 249-256 т. 2).

ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» звернулось до суду з заявою про отримання виконавчих листів (а.с. 20 т. 3).

29.07.2016 року державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області виконавче провадження відкрите (а.с. 27 т. 3).

02 серпня 2019 року за договором відступлення права вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило право вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» в тому числі і за кредитним договором № 014/3611/73/82803 (а.с. 59, 61-68 т. 3).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК); б) дарування (частина друга статті 718 ЦК); в) факторингу (глава 73 ЦК).

Згідно частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом в постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин, у зв`язку з чим заява про заміну стягувача на його правонаступника підлягає задоволенню.

Враховуючи наведені обставин, апеляційний суд приходить до висновку про скасування оскаржуваної ухвали з підстав порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для її скасування та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2019 року скасувати.

Прийняти постанову.

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну стягувача задовольнити.

Замінити стягувача публічне акціонерне товариство ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» на правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, місцезнаходження: вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б, м. Київ, 04053) у справі № 2-3055/11 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 листопада 2020 року.

Головуючий______________________________________О. С.Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Л.А. Гірняк