Справа № 466/7516/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

27 листопада 2020 року м. Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Ковальчука О.І.

з участю секретаря Масної К.О.

№466/7516/20; 2/466/1985/20

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації

ВСТАНОВИВ:

29.09.2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, в якому просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 та зобов`язати Шевченківську району адміністрацію Львівської міської ради зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку у вищевказаному будинку.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_1 на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 07.06.1971р.н. та рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28.12.2010 року належить житловий будинок АДРЕСА_1 . Право власності зареєстроване 27.01.2011 року в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» за реєстраційним номером 32742039.

Відповідно до довідки про склад сім`ї і прописки, виданої ЛКП «Варшавське - 407», у будинку зареєстровані: позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_3 внук, ОСОБА_4 внучка, ОСОБА_5 син та відповідач ОСОБА_2 - внучка.

Однак, відповідач, з дня свого народження у будинку АДРЕСА_1 не проживала та не була зареєстрована.

У травні 2017 року на прохання ОСОБА_2 позивач зареєструвала її у будинку АДРЕСА_1 . Відповідач на той час проживала за межами Львівської області та фактично в будинок не вселялася. Між позивачем та відповідачем існувала домовленість про те, що ОСОБА_2 зніметься з реєстрації за першою вимогою.

На даний час виникла така необхідність, оскільки позивач позбавлена можливості оформити субсидії за комунальні послуги.

У квітні 2019 року відповідач приїжджала до м. Львова, бачилася та спілкувалася з позивачем, пообіцяла знятися з реєстрації у належному позивачу будинку, однак з невідомих причин своєї обіцянки не дотримала.

Відповідач ОСОБА_2 будинком не цікавиться, не приймає участі в його утриманні чи оплаті комунальних послуг. Жодного майна, яке б належало відповідачу, у будинку немає. Спроб для вселення до будинку ОСОБА_2 не робила.

Факт не проживання відповідача в будинку АДРЕСА_1 підтверджується актами ЛКП «Варшавське - 407» №40 від. 15.07.2020р. та №58 від 16.09.2020 року. Враховуючи вищевикладене, вимушена звернутися з позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання, яке призначено на 27 листопада 2020 року не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує та просить суд розглядати справу у її відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Відповідач ОСОБА_2 та представник Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради у судове засідання не з`явилися повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, відзив відповідачами до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину, виданого Третьою Львівською державною нотаріальною конторою 07 червня 1971 року та рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28.12.2010 року, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 6-11).

Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 27.01.2011 року, виданого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», будинок АДРЕСА_1 на праві приватної власності на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28.12.2010 року, належить ОСОБА_1 (а.с. 12).

У відповідності до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки, виданої 15.07.2020 року ЛКП «Варшавське - 407», в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані позивач ОСОБА_1 - власник, ОСОБА_3 внук, ОСОБА_4 внучка, ОСОБА_5 син та відповідач ОСОБА_2 - внучка (а.с. 13).

Відповідачі в будинку АДРЕСА_1 ніколи не проживала, допомоги по утриманню житла не здійснювала. Позивач самостійно утримує вказане майно та несе витрати з приводу оплати комунальних послуг.

Факт не проживання відповідача ОСОБА_2 в спірному будинку АДРЕСА_1 стверджується також актом ЛКП «Варшавське- 407» №40 від 15.07.2020 року та актом ЛКП «Варшавське- 407» №58 від 16.09.2020 рок, згідно яких ОСОБА_2 зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 , однак не проживає за вищевказаною адресою з 11.05.2017 року (а.с. 16-17).

Відповідно до ст. 319 ч.1 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу України особа, яка більше шести місяців не проживає без поважних причин за місцем свого проживання може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Обставини не проживання відповідача без поважних причин більше шести місяців за місцем реєстрації стверджуються поясненнями позивача та письмовими доказами по справі.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Виходячи з вищенаведеного, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов є підставним та обґрунтованим і підлягає до задоволення, а саме слід визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку в будинку АДРЕСА_1 , то на думку суду дана вимога не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Функції реєстрації та зняття з реєстрації фізичних осіб покладено виключно на органи реєстрації. При відмові відповідача знятися з реєстрації добровільно, його зняття з реєстрації можливе за остаточного рішення суду. Питання зняття з реєстрації вирішується спеціально уповноваженим органом і не входить до компетенції суду, тобто, рішення суду є лише підставою для зняття з реєстрації, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідачів в користь позивача підлягає розмір судових витрат.

У зв`язку з наведеним, з відповідачів підлягають стягненню в користь позивача 840,80 гривень судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 280-283, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір в розмірі 840,80 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова з дня його проголошення.

Текст рішення складено та підписано 27.11.2020 року.

Суддя О. І. Ковальчук