Справа № 647/2908/20
№ провадження 2/647/638/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2020 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: Миргород В.С.,

за участю секретаря: Дзежик Л.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні суду в м.Бериславі Херсонської області цивільну справу №647/2908/20 за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Ташкова Анастасія Олександрівна, до ОСОБА_2 , про визнання права власності на земельну ділянку,

за участю сторін:

від представника позивача-адвоката Ташкова А.О. до суду надала заява про розгляд справи за її відсутності,

від відповідача представник не прибув, суд -

встановив:

У жовтні 2020 року представник позивача-адвокат Ташкова Анастасія Олександрівна в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 01 грудня 1999 року між продавцем ОСОБА_3 , яка діяла від імені ОСОБА_4 , та покупцем ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого продавець продав, а покупець купив жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . 11 січня 2000 року Херсонським міжміським бюро технічної інвентаризації зареєстровано право власності ОСОБА_1 на нерухоме майно. В серпні 2020 року ОСОБА_1 , користуючись наданим їй правом, звернулася до Тягинської сільської ради Херсонської області з заявою про надання дозволу на розроблення землевпорядної документації щодо відведення земельної ділянки безоплатно у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на території Тягинської сільської ради, за адресою: АДРЕСА_1 , де їй стало відомо, що присадибна земельна ділянка площею 0.062 га. за вищевказаною адресою приватизована попереднім власником - ОСОБА_4 і належить йому на праві власності відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ХС, виданого 27 вересня 1999 року на підставі рішення Тягинської сільської ради народних депутатів від 10 грудня 1999 року за № 50. На даний час попередній власник жилого будинку ОСОБА_4 помер. Після смерті ОСОБА_4 заведено спадкову справу № 147/08. Спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_2 . Право власності на спірну земельну ділянку, в порядку спадкування, ОСОБА_2 не набув. В зв`язку з чим, просить суд, визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) площею 0,062 гектарів, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 27.10.2020 року було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням підготовчого судового засідання та викликом сторін.

Представник позивача-адвокат Ташкова А.О. у підготовче засідання не з`явилася, заявою від 30.11.2020 року просила розглянути справу за її відсутності, на задоволені позову наполягала з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач у підготовче засідання не з`явився, заявою від 30.11.2020 року просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав, проти його задоволення не заперечував.

Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України.

У відповідності до ст. 223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 цієї статті, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

За нормою ч.1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.1 ст.81, ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України.

Так, за змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Особа вільно, на власний розсуд, обирає способи участі у справі.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що після укладення шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , прізвище дружини було змінено на « ОСОБА_1 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 10).

Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ХС, виданого 27 вересня 1999 року на підставі рішення Тягинської сільської ради народних депутатів від 10 грудня 1999 року за № 50, ОСОБА_4 належить земельна ділянка площею 0,062 гектарів, для обслуговування жилого будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17).

01 грудня 1999 року між продавцем ОСОБА_3 , яка діяла від імені ОСОБА_4 , та покупцем ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого продавець продав, а покупець купив жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу (а.с. 13).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Тягинка Бериславського району Херсонської області, про що 20.02.2008 року зроблено відповідний актовий запис за №7 та Тягинською сільською радою Бериславського району Херсонської області видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 (а.с. 18).

14 грудня 2007 року ОСОБА_4 склав заповіт, а саме на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все належне йому майно де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті та на що він за законом буде мати право заповів ОСОБА_2 . Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Тягинської сільської ради Бериславського району Херсонської області та зареєстровано в реєстрі за №74 (а.с. 19).

Відповідно до копії звіту про оцінку майна, виконаного ФОП ОСОБА_9 від 19.08.2020 року, ринкова вартість земельної ділянки площею 0,062 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_2 , складає 14 800, 00 грн. (а.с. 20).

На замовлення ОСОБА_1 , КП "Херсонське бюро технічної інвентаризації" ХОР, виготвлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Паспорт виготовлено станом на 24.01.2020 року (а.с.14-16).

За загальним правилом дії цивільного законодавства у часі та відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності та не мають зворотної сили.

Згідно ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до ч.2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЗК України 1990 року, що був чинним до 01 січня 2002 року, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених ст. 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди.

Статтею 67 ЗК України 1990 року передбачено, що розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 гектара, селищах міського типу - 0.15 гектара, а для членів колективних сільськогосподарських підприємств і працівників радгоспів - не більше 0,25 гектара, у містах - 0,1 гектара.

У п.п. ґ п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004р. №7 роз`яснено, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем.

Таким чином, у випадку проведення операцій із будівлею до 01.01.2002 року перехід права власності на земельну ділянку, де ця будівля розташована, не потребує укладення окремої угоди з боку суб`єктів договору, предметом якого виступає будівля.

У договорі купівлі-продажу не визначено розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок.

Враховуючи, що до ОСОБА_1 , відповідно до укладеного договору купівлі-продажу від 01 грудня 1999 року, перейшов у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , остання набула право власності на земельну ділянку розміром 0,062 гектарів, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) за вищевказаною адресою.

Припинення права відповідача відбувається одночасно із виникненням такого права у позивача безпосередньо в силу вимог закону.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При таких обставинах суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81, 89, 200, 263-265 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Ташкова Анастасія Олександрівна, до ОСОБА_2 , про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) площею 0,062 гектарів, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до апеляційного суду Херсонської області через Бериславський районний суд Херсонської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача, Ташкова Анастасія Олександрівна , АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 .

Повне рішення складено 30.11.2020 року.

Суддя В. С. Миргород