Справа № 576/1322/20
Провадження № 2/576/392/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.10.20 м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Сапона О.В.,

з участю секретаря Самойленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження справу за позовом комунального підприємства «Глухівський водоканал» Глухівської міської ради до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по розрахунку спожитих послуг водовідведення та зустрічним позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Глухівський водоканал» Глухівської міської ради про визнання частково недійсним договору про надання послуг з центрального постачання холодної води і водовідведення, -

В С Т А Н О В И В:

26 червня 2020 року позивач Глухівське комунальне виробниче управління водогінно-каналізаційного господарства (на даний час комунальне підприємство «Глухівський водоканал» Глухівської міської ради) звернулося до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що Глухівське КВУВКГ надає населенню послуги з постачання холодної води, водовідведення та внутрішньобудинкове обслуговування мереж, в тому числі, в будинку, розташованому по АДРЕСА_1 , де зареєстровані відповідачі ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_2 .

26 листопада 2019 року при плановому обстеженні вказаного домоволодіння було виявлено безоблікове приєднання до систем централізованого водовідведення, згідно чого було складено акт огляду № 49.

02 грудня 2019 року на адресу ОСОБА_1 було надіслано претензію, в якій повідомлялося про те, що неоформлене приєднання до систем водовідведення є самовільним та наносить чисельні збитки підприємству, а також запрошення до управління для вирішення питання щодо сплати по розрахунку спожитих послуг та укладання типового договору на послуги водовідведення.

03 грудня 2019 року ОСОБА_1 , прибувши до Глухівського КВУВКГ, надав копії технічних умов № 479 від 30.06.2005 на улаштування каналізації (водовідведення) житлового будинку. На той час договір з виконавцем даної послуги укладений не був, але відповідач не спростовував факту того, що фактично користувався послугами водовідведення. А 04 грудня 2019 року підприємство отримало письмову відповідь на претензію, де споживач виклав свою позицію щодо непогодження з оплатою за користування послугами з водовідведення.

19 грудня 2019 року зі споживачем був укладений договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення. При цьому, сторони договору у п.п. 6.7 п. 6 цього договору погодили наявність заборгованості за фактично спожиті послуги в сумі 24377 грн. 90 коп. Станом на дату подання цього позову договір є дійсним, жодна із сторін договору не зверталась до суду про визнання його недійсним.

Поточна заборгованість по оплаті отриманих послуг з централізованого водопостачання та водовідведення складає 123 грн. 75 коп.

Згідно з діючими нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово- комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг.

Пунктом 3.2 «Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України» від 27.06.2008 за № 190 чітко визначено, які підключення вважаються безобліковими та яке нарахування за це передбачено: водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно користується ним.

Так, у п. 3.3 Правил ідеться про те, що в разі самовільного приєднання та безоблікового водокористування виробник (тобто Глухівське КВУВКГ) виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при відповідній швидкості руху води в ній 2,0 м/с та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу. Розрахунковий період у цьому випадку встановлюється з дня початку такого водокористування. Відповідно до розрахунку згідно акту обстеження було нараховано суму 24377 грн. 90 коп.

Загальна сума заборгованості станом на дату подання позову становить 24501 грн. 65 коп.

За вказаних обставин позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку 24501,65 грн. заборгованості по розрахунку спожитих послуг водовідведення та 2102 грн. понесених витрат на оплату судового збору.

20 липня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_3 , в якому зазначено, що доводи позивача викладені ним у позовній заяві є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі, з огляду на таке.

Так, у 1992 році ОСОБА_1 звернувся до Глухівського КВУВКГ (на даний час комунальне підприємство «Глухівський водоканал» Глухівської міської ради) із заявами-зобов`язаннями на улаштування каналізації у будинок і колонки у дворі власного домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 . В подальшому, він отримав Технічні умови № 479 на каналізацію від 30.06.2005 з відміткою «Работы выполнены 20.07.2005». Також йому було видано ордер на проведення земляних робіт по прокладенню канализації від жилого будинку по АДРЕСА_2 , та 20.07.2005 згідно з квитанцією № 1199 вчинено відповідну оплату. 15.11.2010 між ОСОБА_1 та Глухівським КВУВКГ був укладений Договір про надання населенню послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, предметом якого охоплено як водопостачання, так і водовідведення, згідно з п. 3 якого розмір тарифів або щомісячної плати за надані послуги вказуються на розрахунковій квитанції, згідно діючих тарифів. Відповідно до п. 11 Договору, оплата послуг здійснюється по розрахунковим квитанціям водоканалу. А відповідно до п.п. 23-24, договір діє протягом одного року. Якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодна із сторін не висловила наміру внести до нього зміни або доповнення, Договір пролонгується на наступний рік. А відтак, приєднання до каналізації не було самовільним.

До 2020 року ОСОБА_1 отримував від Глухівського КВУВКГ рахунки на оплату водопостачання, які сплачував, не допускаючи заборгованності. Суми щодо оплати водовідведення позивач з незрозумілих причин у рахунках не визначав. У 2020 році після отримання рахунків, у яких Глухівським КВУВКГ було зазначено тариф на водовідведення та суму до оплати, ОСОБА_1 добросовісно оплачував послуги водовідведення. Під час перемовин з Глухівським КВУВКГ ОСОБА_1 постійно вказував, що готовий оплатити фактично отримані послуги водовідведення і просив надати йому належний розрахунок, не отримавши якого він самостійно оплатив отриману послугу водовідведення з урахуванням строків позовної давності.

Основним нормативним документом, на підставі якого позивачем здійснено розрахунок боргу є Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджені наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008 за № 190.

В той же час, відповідно до Загальних положень п.п 1.1 ці Правила є обов`язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб-підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об`єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Оскільки ОСОБА_1 є споживачем фізичною особою, не здійснює підприємницьку діяльність, то до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення Правил № 190, на підставі яких позивачем проведено розрахунок заборгованості за спожиті послуги з водовідведення.

Також зазначають, що 19 грудня 2019 року між ОСОБА_1 та Глухівським КВУВКГ дійсно було укладено Договір про надання послуг з центрального постачання холодної води і водовідведення у новій редакції, запропонованій Глухівським КВУВКГ, але при цьому ОСОБА_1 не погодив нетиповий підпункт 7 пункту 6 договору щодо наявності у нього заборгованості за фактично спожиті послуги в сумі 24377 грн. 90 коп., про що письмово заперечив у самому договорі. Таким чином, договір в частині п.п. 7 п. 6, на який посилається позивач як на доказ в своєму позові, є неукладеним. Враховуючи викладене, просять відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідь на відзив позивач Глухівське комунальне виробниче управління водогінно-каналізаційного господарства не подало.

В свою чергу, 08 вересня 2020 року відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до Глухівського КВУВКГ (на даний час комунальне підприємство «Глухівський водоканал» Глухівської міської ради), в якому просив визнати недійсним Договір про надання послуг з центрального постачання холодної води і водовідведення, укладений 19.12.2019 між ним та Глухівським КВУВКГ в частині підпункту 7 пункту 6: «На момент укладення договору у зв`язку з безобліковим використанням було розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу, згідно Наказу № 190 від 27.06.2008 р. п.3.2, на підставі чого й був складений акт № 49 від 26.11.2019. Сума розрахунку згідно Наказу № 190 від 27.06.2008 р. п. 3.3 становить 24377 грн.90 коп.».

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вказаний підпункт містить відомості про наявність у нього заборгованості за фактично спожиті послуги з водовідведення в сумі 24377 грн. 90 коп., яка була нарахована йому неправомірно, всупереч діючого законодавства та не був погоджений ним під час укладення Договору.

Відзив на зустрічний позов комунальне підприємство «Глухівський водоканал» Глухівської міської ради не подало.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом комунального підприємства «Глухівський водоканал» Глухівської міської ради позов повністю підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві. Проти зустрічного позову ОСОБА_1 заперечив, просив відмовити в його задоволенні.

Представник відповідачів за первісним позовом ОСОБА_3 , в судовому засіданні позов комунального підприємства «Глухівський водоканал» Глухівської міської ради не визнав з мотивів, викладених відповідачами у поданому до суду відзиві та просив відмовити в задоволенні даного позову. При цьому, зустрічний позов ОСОБА_1 повністю підтримав та просив його задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач за первісним позовом комунальне підприємство «Глухівський водоканал» Глухівської міської звернулося до суду з вимогами про стягнення з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у солідарному порядку 24501,65 грн. заборгованості по розрахунку спожитих послуг водовідведення, 24377 грн. 90 коп. з яких, було нараховано з посиланням на безоблікове водокористування, оскільки під час планового обстеження домоволодіння відповідачів було виявлено безоблікове приєднання до систем централізованого водовідведення, згідно чого було складено акт огляду № 49 від 26 листопада 2019 р.

Розрахунок заборгованості на суму 24377 грн. 90 коп. позивачем було здійснено на підставі п. п. 3.3, 3.4. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008 року (надалі Правила № 190), за розрахунковий період один місяць (31 день) за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 метри за секунду та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу.

Відповідно до пункту 1.1 Правил № 190 ці Правила є обов`язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб-підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об`єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець), і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (надалі Правила № 630), які мають застосовуватися для розрахунків за надані послуги з водопостачання і водовідведення.

Отже, до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення Правил № 190, на підставі яких позивачем за первісним позовом Глухівським КВУВКГ проведено розрахунок заборгованості за надані послуги, оскільки відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як споживачі послуг з водовідведення, є фізичними особами, а не суб`єктами господарювання, натомість підлягають застосуванню норми, передбачені Правилами № 630.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 27.01.2016.

Разом з тим, відповідно до пунктів 17, 21 Правил № 630 послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води.

У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Інші наслідки користування названими видами послуг без засобів обліку або несанкціонованого втручання і підключення до мережі цими Правилами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 не передбачені.

Як встановлено судом, водопостачання в будинок відповідачів здійснюється централізовано, облік споживання холодної води здійснюється згідно з показаннями засобів обліку.

Таким чином, у разі встановлення факту самовільного (безоблікового) приєднання до систем централізованого водовідведення, нарахування заборгованості за надані послуги з водовідведення необхідно було б обчислювати, виходячи з розрахунку обсягу витрат холодної води згідно з показаннями засобів обліку.

Також суд зауважує на тому, що заперечуючи самовільне приєднання до систем централізованого водовідведення відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 надав суду копії дозвільних документів на улаштування каналізації у будинок і колонки у дворі власного домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , серед яких є Технічні умови № 479 на каналізацію від 30.06.2005 з відміткою «Работы выполнены 20.07.2005», а також копія Договору про надання населенню послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, який було укладеного між ОСОБА_1 та Глухівським КВУВКГ 15.11.2010, умовами якого передбачено надання послуг як з водопостачання, так і з водовідведення, а також, що Договір діє протягом одного року. Якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодна із сторін не висловила наміру внести до нього зміни або доповнення, Договір пролонгується на наступний рік, які взагалі спростовують твердження позивача за первісним позовом Глухівського КВУВКГ, що приєднання відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до централізованого водовідведення було безобліковим.

Отже, в даному випадку правовідносини сторін регулюються Правилами № 630 і позивач необґрунтовано пред`явив вимоги про стягнення з відповідачів суми заборгованості визначеної згідно з Правилами № 190.

Що стосується поточної заборгованості по оплаті отриманих послуг з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 123 грн. 75 коп., яку позивач також просить стягнути з відповідачів, то позивачем взагалі не надано доказів щодо її існування, а саме не надано розрахунку заборгованості.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача за первісним позовом, про стягнення з відповідачів заборгованості по розрахунку спожитих послуг водовідведення у сумі 24501,65 грн. не ґрунтуються на законі, а тому не можуть бути задоволені.

Що ж стосується зустрічного позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Однією із засад цивільного законодавства є свобода договору, що закріплено у ст. 3 ЦК України, а згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч.1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Укладення договорів про надання комунальних послуг підпадає під дію правових норм, які визначають загальний порядок укладення цивільних договорів, з урахуванням норм спеціального законодавства. Насамперед, це розділ IV "Договори про надання житлово-комунальних послуг" Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 12 цього Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).

Істотними умовами договору про надання житлово-комунальної послуги є: 1) перелік послуг; 2) вимоги до якості послуг; 3) права і обов`язки сторін; 4) відповідальність сторін за порушення договору; 5) ціна послуги; 6) порядок оплати послуги; 7) порядок і умови внесення змін до договору, в тому числі щодо ціни послуги; 8) строк дії договору, порядок і умови продовження його дії та розірвання.

Відповідно до ч. ч. 4-5 ст. 13 Закону, з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом.

Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу.

Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною.

Відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Судом встановлено, що 19 грудня 2019 року між ОСОБА_1 та Глухівським КВУВКГ було укладено Договір про надання послуг з центрального постачання холодної води і водовідведення у новій редакції запропонованій Глухівським КВУВКГ.

Також встановлено, що до проекту цього договору Глухівським КВУВКГ було внесено нетипову умову підпункт 7 пункту 6, в якій зазначено, що на момент укладення договору у зв`язку з безобліковим використанням було проведено розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу, згідно Наказу № 190 від 27.06.2008р. п.3.2, на підставі чого й був складений акт № 49 від 26.11.2019 р. Сума розрахунку згідно Наказу № 190 від 27.06.2008 р. п.3.3 становить 24377 грн.90 коп., з якою ОСОБА_1 не погодився, зробивши у проекті договору надпис заперечення щодо незгоди з вказаним підпунктом, завіривши його власним підписом. Проте, не зважаючи на письмові заперечення ОСОБА_1 у самому договорі, він був підписаний Глухівським КВУВКГ.

В своєму позові ОСОБА_1 заначив, що вказаний підпункт не був ним погоджений під час укладення Договору, оскільки містить відомості про наявність у нього заборгованості за фактично спожиті послуги з водовідведення в сумі 24377 грн. 90 коп., яка була нарахована йому неправомірно, всупереч діючого законодавства, що було встановлено і під час розгляду даної справи.

Суд зазначає, що відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, права споживачів, а також механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів регулює Закон України «Про захист прав споживачів»

Згідно зі ст. 19 цього Закону нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика, серед іншого, включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції.

Як агресивні забороняються такі форми підприємницької практики, зокрема, як вимога оплати продукції, поставленої продавцем (виконавцем), якщо споживач не давав прямої та недвозначної згоди на її придбання.

Перелік форм агресивної підприємницької практики також не є вичерпним.

Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Суд вважає, що умова в договорі з боку комунального підприємства «Глухівський водоканал» Глухівської міської ради оплатити борг за безоблікове використання води за своєю суттю є нечесною підприємницькою діяльністю, оскільки зобов`язує відповідачів оплатити фактично неіснуючий борг за надані послуги з водопостачання та водовідведення.

Таким чином, зважаючи на вище зазначені вимоги закону, суд приходить до висновку, що вимоги позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 про визнання недійсним Договору про надання послуг з центрального постачання холодної води і водовідведення, укладеного 19.12.2019 між ним та Глухівським комунальним виробничим управлінням водогінно-каналізаційного господарства в частині підпункту 7 пункту 6:, згідно якого на момент укладення договору у зв`язку з безобліковим використанням було зроблено розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу, згідно Наказу № 190 від 27.06.2008р. п.3.2, на підставі чого й був складений акт № 49 від 26.11.2019 р. Сума розрахунку згідно Наказу № 190 від 27.06.2008 р. п.3.3 становить 24377 грн. 90 коп., є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню..

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, виходячи з того, що позов комунального підприємства «Глухівський водоканал» Глухівської міської ради не підлягає задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, то з комунального підприємства «Глухівський водоканал» Глухівської міської ради на користь держави слід стягнути 2102 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову комунального підприємства «Глухівський водоканал» Глухівської міської ради, що знаходиться по вул. Благодатній, 19 в м. Глухові Сумської області, , до ОСОБА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , про стягнення заборгованості по розрахунку спожитих послуг водовідведення відмовити в зв`язку із необґрунтованістю позовних вимог.

Зустрічний позов ОСОБА_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до комунального підприємства «Глухівський водоканал» Глухівської міської ради, розташованого по вул. Благодатній, 19 в м. Глухові Сумської області, , про визнання недійсним договору про надання послуг з центрального постачання холодної води і водовідведення задовольнити.

Договір про надання послуг з центрального постачання холодної води і водовідведення, укладений 19.12.2019 між ОСОБА_1 та Глухівським комунальним виробничим управлінням водогінно-каналізаційного господарства в частині підпункту 7 пункту 6 щодо розрахунку витрат води згідно Наказу № 190 від 27.06.2008 р. п.3.2, на підставі чого й був складений акт № 49 від 26.11.2019 р. визнати недійсним.

Стягнути з комунального підприємства «Глухівський водоканал» Глухівської міської ради на користь держави 2102 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сумського апеляційного суду через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Глухівського міськрайонного суду О.В. Сапон