Справа № 148/1245/20
Провадження №2-к/148/1/20
У Х В А Л А
26 листопада 2020 року Тульчинський районний суд
Вінницької області
В складі: головуючого судді Ковганича С.В.
при секретарі Мрочко Т.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Слонімського району Гродненської області Республіки Білорусь від 04.04.2016 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
11.08.2020 до Тульчинського районного суду Вінницької області з Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) надійшло клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду.
В судове засідання на розгляд клопотання боржник ОСОБА_2 не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просив клопотання розглядати без його участі, не заперечує проти задоволення даного клопотання.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ч.5 ст. 467 ЦПК України неявка без поважних причин у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників не є перешкодою для розгляду даного клопотання.
Розглянувши клопотання і подані до нього документи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем (перебування) або місцезнаходженням боржника.
Згідно копії паспорта громадянина України серія НОМЕР_1 , виданого 12.05.2003 Тульчинським РВ УМВС України в Вінницькій області (а.с.20) ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч.1 ст.462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.
Питання надання правової допомоги між Республікою Білорусь і Україною врегульовані Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, яка була підписана від імені України у м. Мінську 22.01.1993 та ратифікована Законом України "Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах" від 10.11.1994 №240/94-ВР.
Відповідно до статті 51 Конвенції кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує наступні рішення, винесені на території інших Договірних Сторін, зокрема, рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань.
У відповідності до ст. 54 Конвенції клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у ст. 51 Конвенції (зокрема рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань, рішення судів по кримінальних справах про відшкодування збитку) розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.
Постановою Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.12.1999 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України»(п.12.) визначено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням суду Слонімського району Гродненської області Республіки Білорусь від 04.04.2016 по справі №2-42/2016, яке набрало законної сили 15.04.2016 (а.с.6-7), з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 25 % всіх видів заробітку, але не менше 50 % бюджету прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з 25.09.2015 і до повноліття дитини.
Згідно довідки, складеної суддею Слонімського району Гродненської області Республіки Білорусь (а.с.5), рішення суду Слонімського району Гродненської області Республіки Білорусь від 04.04.2016 по справі ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині стягнення аліментів не виконувалося на території Республіки Білорусь.
Судом встановлено, що подане клопотання відповідає вимогам ст. 466 ЦПК України. Будь-яких недоліків щодо форми та змісту поданого клопотання судом не встановлено. Строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні та порядок подання такого клопотання дотримано.
Підстав для відмови в задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, передбачених ст. 468 ЦПК України, не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 і визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Слонімського району Гродненської області Республіки Білорусь від 04.04.2016.
Керуючись ст. 51-55 Конвенції "Про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам" від 22.01.1993, ст. ст. 462-468 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Слонімського району Гродненської області Республіки Білорусь від 04.04.2016 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 задовольнити.
Визнати та надати дозвіл на примусове виконання в Україні рішення суду Слонімського району Гродненської області Республіки Білорусь від 04.04.2016, яке набрало законної сили 15.04.2016, по справі №2-42/2016 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Білоусівка, Тульчинського райну, Вінницької області, Україна, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючого ( середній заробіток по Республіці Білорусь 6615737 рублів), на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 25 % всіх видів заробітку, але не менше 50 % бюджету прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з 25.09.2015 і до повноліття дитини.
Копію ухвали у триденний строк з дня її постановлення направити сторонам.
На підставі рішення іноземного суду та цієї ухвали, після набрання нею законної сили, видати виконавчий лист, який надіслати на виконання в порядку, встановленому законом.
Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області, з врахуванням п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, з врахуванням п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України.

Суддя: