КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4432/2020 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Мостової Г.І., Слюсар Т.А.

при секретарі Рудик О.Л.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05 грудня 2019 року у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

20 серпня 2019 року позивач Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно - страхова компанія» звернулась у суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 23877,34 грн. та судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач є винною у ДТП, яка мала місце 03.01.2018 в м. Києві за участю автомобіля «КІА», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «ЗАЗ Ланос» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , на момент вчинення ДТП між власником транспортного засобу «ЗАЗ Ланос» д.н.з НОМЕР_2 та позивачем було укладено Договір добровільного страхування №АЗ-177/000/170000045, об`єкт страхування, транспортний засіб «ЗАЗ Ланос» д.н.з НОМЕР_2 .

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 05 квітня 2018 року, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні вищезазначеної ДТП. ОСОБА_3 звернувся до страхової компанії із заявою про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП, яка мала місце 03.01.2018. На підставі поданої заяви та наданих потерпілою стороною документів, було складено страховий акт. На підставі вищезазначеного Страхового акту, страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 50520,00 грн. Оскільки цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобі КІА», д.н.з. НОМЕР_1 на момент вчинення ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна», страхова компанія взяла на себе обов`язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третій особі під час ДТП, та виплатила страхове відшкодування в розмірі 26642,66 грн., за таких обставин, для відшкодування шкоди в повному обсязі, відповідач повинен сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка становить 23877,34 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 05 грудня 2019 року позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова група» витрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 23877,34 грн. та 1921,00 грн. судового збору.

Не погодившись із рішенням суду відповідач ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу вважаючи його незаконним та необгрутованим. При цьому вказувала, що справа була розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, чим були порушені права відповідача, оскільки у неї виникало багато питань, які вона бажала з`ясувати в судовому засіданні, оскільки не погоджується з оцінкою пошкодженого транспортного засобу потерпілого, вихідними даними 2-х страхових компаній, відсутністю даних щодо ремонту пошкодженого автомобіля та його вартості, не вирішенням питання щодо заміни пошкоджених запасних частин та їх передачі винній особі, не залучення до участі у справі 3-ї особи ПраТ «СК «Євроінс Україна». Просила рішення суду скасувати, а справу направити для розгляду до суду першої інстанції.

На апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 представник позивача ПрАТ «УПСК» Самойленко П.М. подав відзив, в якому зазначав, що апеляційна скарга є необгрунтованою. При цьому вказував, що відповідачем не надано жодного доказу на спростування доводів позивача. Зазначав, що заявлений позивачем позов про стягнення з відповідача різниці між сумою фактично понесених позивачем збитків (фактично виплаченим страховим відшкодуванням та страховим відшкодуванням за полісом №АК/3255406) є обгрунтованим та таким, що відповідає нормам чинного законодавства. Просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрутованість рішення суду першої інстанції в межа доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова група» витрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 23877,34 грн. та 1921,00 грн. судового збору суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог.

З такими висновками суду слід погодитись виходячи з наступного.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає вказаним вимогам цивільного процесуального права дивлячись на таке.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини.

03 січня 2018 року приблизно о 14-30 год. по пр. Броварському,17 в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Кіа Venga» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем «ЗАЗ Lanos» , державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 .

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 05 квітня 2018 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито, оголосивши їй усне зауваження (а.с. 15).

13 січня 2017 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно - страхова компанія» та ОСОБА_3 укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту за №АЗ-177/000/170000045, за умовами договору об`єктом страхування є транспортний засіб - автомобіль «ЗАЗ Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . (а.с.10-14).

20 лютого 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Приватного акціонерного товариства «УПСК» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу, за участю забезпеченого транспортного засобу автомобіля «ЗАЗ Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . (а.с.21).

Згідно страхового акту № КАСКО/177/000/18/0063, Приватне акціонерне товариство «УПСК» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування страхувальнику ОСОБА_3 в розмірі 43970,00 грн. (а.с.23)

Згідно страхового акту № КАСКО/177/000/18/0126, Приватне акціонерне товариство «УПСК» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування страхувальнику ОСОБА_3 в розмірі 6550,00 грн. (а.с. 26).

Факт виплати страхового відшкодування підтверджується копіями платіжних доручень (а.с. 23 зв., 26 зв.).

Із матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «Євроінс Україна» (а.с. 27).

26 жовтня 2018 року, ПрАТ «СК «Євроінс Україна» складено страховий акт №18918/18, відповідно до якого, на рахунок ПрАТ «Українська пожежно - страхова компанія» було перераховано страхове відшкодування у розмірі 26642,66 грн. (а. с. 29) з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу.

ПрАТ «Українська пожежно - страхова компанія» вважало, що відповідач, як винна у ДТП особа, має перерахувати на його користь залишок страхового відшкодування у розмірі 23877,34 грн, як різницю між фактичним розміром шкоди та виплаченого страхового відшкодування на підставі ст. 1194 ЦК України.

За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до статті 1194 ЦК України, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Відповідно до ст.993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Встановлено, що ПрАТ «Українська пожежно - страхова компанія» відшкодувало потерпілій особі суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Таким чином, страховик набув права на звернення з вимогою до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та виплаченого страхового відшкодування на підставі статті 1194 ЦК України.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо підстав до задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду, не згоди з оцінкою пошкодженого транспортного засобу потерпілої особи, не вирішенням питання щодо заміни пошкоджених запасних частин та їх передачі винній особі, не залучення до участі у справі 3-ї особи ПраТ «СК «Євроінс Україна», не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення про задоволення позовних вимог та направлення справи для розгляду до суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України визначено межі розгляду справи судом апеляційної інстанції. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної інстанції (ч.1 ст. 367 ЦПК України). Таким чином, при розгляді цивільної справи за апеляційною скаргою на рішення суду діючим ЦПК не передбачено після її розгляду повернення справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Щодо незгоди з оцінкою транспортного засобу потерпілого, то слід зазначити, що питання з приводу проведення автотехнічної експертизи сторона відповідача не ставила з часу ДТП (03.01.2018) і протягом 1,6 роки (20.08.2019 пред`явлення позову), не заявляла такого клопотання і при розгляді її апеляційної скарги, а лише сама незгода з оцінкою не може слугувати підставою до задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи спір між сторонами виник відносно відшкодування збитків в порядку регресу, а тому поставлене питання щодо повернення пошкоджених запасних частин потерпілим винній особі не може бути предметом розгляду зазначеної справи. До того ж, потерпіла сторона не є учасником розгляду даної справи.

Відносно залучення до участі у справі 3-ї особи ПраТ «СК «Євроінс Україна», то правових підстав для цього не вбачається.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Всі висновки суду першої інстанції щодо правомірності заявленого позову та можливості відновлення порушеного права у обраний позивачем спосіб повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга позивача не містить, в ході апеляційного розгляду позивач та її представник також не навели таких обставин.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 367,374,375,382,384 ЦПК України, колегія суддів ,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: