ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7147/20 Справа № 201/5874/20 Суддя у 1-й інстанції - Батманова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року м. Дніпро

колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Городничої В.С.,

суддів Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Солодової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 червня 2020 року про відмову у забезпеченні позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Релігійної організації "Дніпропетровська єврейська релігійна громада", третя особа - Товариство з обмеженою відповідальність "Аста Буд Груп", про усунення перешкод у користуванні власністю,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 червня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до РО "Дніпропетровська єврейська релігійна громада", третя особа ТОВ "Аста Буд Груп", про усунення перешкод у користуванні власністю відмовлено.

Не погодившись із такою ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. В обгрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що існують обставини щодо невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки на момент ухвалення рішення у справі про усунення перешкод у користуванні власністю та знесення тимчасових споруд, конструкцій та будівельних елементів на земельній ділянці і домоволодінні позивача по АДРЕСА_1 , буде збудована багатоповерхова третя черга Багатофункціонального культового комплексу Бейт Машіах відповідача.

РО "Дніпропетровська єврейська релігійна громада" відповідно до положень ст. 360 ЦПК України подала відзив, в якому просить апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів апелянта.

Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подачі відзиву на апеляційну скаргу, не скористались.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду - залишенню без змін, враховуючи наступне.

Встановлено, що 24 червня 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до РО "Дніпропетровська єврейська релігійна громада", третя особа ТОВ "Аста Буд Груп", про усунення перешкод у користуванні власністю.

Разом із позовною заявою до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дорохіна В.І. про вжиття заходів забезпечення позову, в обґрунтування якої він посилався на те, що предметом позову є усунення перешкод у користуванні власністю, а відтак невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

На підставі наведеного представник позивача просив вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони до закінчення розгляду наявної цивільної справи будь-яким підрядникам РО «Дніпропетровська єврейська релігійна громада» (,49000, м. Дніпро, вул. Коцюбінського, буд.7), зокрема, ТОВ «АБГ» (, 49127, м. Дніпро, вул. Базова, буд.8) виконувати будь-які будівельні і підготовчі роботи з будівництва 3 черги Багатофункціонального культового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на території домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суддя виходив з того, що вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони будівництва на даний момент є передчасним, зумовлює фактичне вирішення спору по суті, крім того, позивачем не надано достатніх доказів того, в яких конкретно межах відповідачем порушено право власності внаслідок здійснення будівництва, а заборона будівництва може бути втручанням в господарську діяльність третіх осіб, які здійснюють її в передбачений законом спосіб, що може привести до негативних наслідків.

Із вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення у справі в разі задоволення заявленого позову.

При цьому, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

При цьому відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був пред`явлений позов до РО "Дніпропетровська єврейська релігійна громада", третя особа ТОВ "Аста Буд Груп", про усунення перешкод у користуванні власністю, предмет якого складають такі вимоги: зобов`язати РО "Дніпропетровська єврейська релігійна громада" усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належного їй на праві власності домоволодінням, що знаходиться у АДРЕСА_1 , шляхом знесення за рахунок РО "Дніпропетровська єврейська релігійна громада" тимчасових споруд, конструкцій, металевого паркану, воріт, елементів фундаменту Багатофункціонального культового комплексу ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованих за адресою домоволодіння АДРЕСА_1 на земельній ділянці кадастровий № :03:336:0043, площею 0,2623 га; вирішити питання щодо судових витрат.

Таким чином, незаконним є забезпечення позовних вимог шляхом заборони до закінчення розгляду цивільної справи будь-яким підрядникам РО «Дніпропетровська єврейська релігійна громада», зокрема, ТОВ «АБГ» виконувати будь-які будівельні і підготовчі роботи з будівництва 3 черги Багатофункціонального культового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на території домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , оскільки такі заходи забезпечення позову є неспівмірними із заявленими позовними вимогами у даній справі та порушують права інших осіб, зокрема, відповідача.

Із оскаржуваної ухвали вбачається, що вона має належне обґрунтування відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову та постановлена відповідно до норм процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки заявником не надано будь-яких належних та переконливих доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Таким чином, висновки суду першої інстанції є правильними, відповідають вимогам закону і підтверджуються виділеними матеріалами справи.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 червня 2020 року про відмову у забезпеченні позову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С.Городнича

Судді: О.В.Лаченкова

М.Ю.Петешенкова