Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.11.2020 Справа №607/13698/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Грицай К. М.

за участю секретаря с/з Стус К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог зазначає, що житловий будинок АДРЕСА_1 збудований в 1939 році належав до суспільної групи господарств - колгоспного двору, головою якого була його баба ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а членами відповідно ОСОБА_4 - син, 1929 року народження (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_5 - невістка, 1933 року народження, ОСОБА_6 - внук, 1962 року народження, ОСОБА_7 - внук, 1967 року народження, ОСОБА_8 - внучка, 1965 року народження, ОСОБА_9 - правнук, 1985 року народження. Всі члени колгоспного двору набули права спільної сумісної власності вказаного будинку та їх частки становили по 1/7 кожного. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його батько ОСОБА_4 , якому на момент смерті належало 2/7 частки спірного будинку включаючи 1/7 частку успадковану після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент смерті батька ОСОБА_4 з ним проживали спадкоємці першої черги, дружина ОСОБА_5 та двоє дітей, - позивач та відповідач по справі. Частка ОСОБА_4 яка становила 2/7 або 6/21 розділилися в рівних частках між трьома спадкоємцями, частка кожного з яких становила 2/21 (або 8/84). ОСОБА_5 стала власницею 5/21 часток, з яких 3/21 частки належали їй як члену колгоспного двору, а 2/21 вона успадкувала після смерті чоловіка. Спадщину ОСОБА_5 та сторони по справі прийняли відповідно до вимог ст. 529 ЦК УРСР. ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно після її смерті відкрилася спадщина за законом, оскільки вона за життя також не складала заповіту. Спадкоємцями ОСОБА_5 є її четверо дітей - ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_2 (відповідач) та двоє інших дітей пормерлої - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які відмовилися від прийняття спадщини в користь відповідача. Отже, після смерті матері позивач по справі ОСОБА_1 успадкував 5/84 часток спірного будинковолодіння, а його 15/84 часток успадкувала відповідач ОСОБА_2 .

Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Чопик І.Я. від 29 лютого 2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батьків з підстав відсутності правовстановлюючого документу та державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Враховуючи наведене просить визнати за ним право власності на 13/84 часток житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 31.5 кв. м., житловою площею 24.5кв.м. (за виключенням незавершеної прибудови під літерою «а», з яких 8/84 часток в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та 5/84 часток в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою суду від 21 серпня 2020 року відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами загального позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Карпа М.М. в судове засідання не з`явилися, проте представник попередньо звернулася до суду із заявою у якій просить суд розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача, збільшенні позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, однак подала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з частини 2 статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно довідки №84 виданої 19 лютого 2020 року Великолуцькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 станом на 01 липня 1990 року є колгоспним двором головою якого була ОСОБА_3 , 1902 року народження (померла у 1994 році), а його членами відповідно ОСОБА_4 - син, 1929 року народження (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_5 - невістка, 1933 року народження, ОСОБА_6 - внук, 1962 року народження, ОСОБА_7 - внук, 1967 року народження, ОСОБА_8 - внука, 1965 року народження, ОСОБА_9 - правнук, 1985 року народження.

Згідно інформаційної довідки Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації № 353 від 10 березня 2020 року по обліку бюро будинковолодіння АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 .

Державна реєстрація права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 в Тернопільському районному госпрозрахунковому бюро технічної інвентаризації не проведена, що підтверджується довідкою №379 від 11 березня 2020 року, як і за ОСОБА_5 , що засвідчує довідка Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації №380 від 11 березня 2020 року.

Відповідно до технічного паспорту виготовленого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 05 березня 2020 року житловий будинок АДРЕСА_1 побудований у 1939 році, загальна площа складає 31,5 кв.м, житлова площа 24,5 кв.м. Крім того вказаний житловий будинок має незавершену будівництвом прибудову зазначену в технічному паспорті під літерою «а».

Як суспільні групи, робітничий двір та колгоспний двір існували до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української PCP "Про введення в дію Закону Української PCP "Про власність", якою було введено в дію Закон України «Про власність».

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Крім цього, документом, що засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, господарських будівель та споруд вимогам законодавства, будівельним нормам і правилам і свідчить про прийняття їх в експлуатацію є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Вищевказані норми закону, вказують на те, що всі члени будинковолодіння колгоспного двору в АДРЕСА_1 набули права спільної сумісної власності вказаного будинку та їх частки становили по 1/7 кожного.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 видане Великолуцькою сільською радою Тернопільського рай бюро ЗАГС 02 листопада 1994 року.

Після її смерті за місцем її постійного проживання відкрилась спадщина на все належне їй майно, включаючи 1/7 частку у будинковолодіння колгоспного двору в АДРЕСА_1 . За життя померла заповіту не склала.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP 1963 року.

В силу вимог cт. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої, черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до вимог cт. 549 Цивільного кодексу Української PCP 1963 року, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в правління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно статті 548 цього ж Кодексу прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно довідки виданої Великолуцькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 04 серпня 2020 року за №271 станом на день смерті ОСОБА_3 (померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ) з нею постійно проживали по АДРЕСА_1 ОСОБА_4 (син), ОСОБА_5 (невістка), ОСОБА_8 (внучка), ОСОБА_9 (правнук), ОСОБА_6 (внук), ОСОБА_7 (внук).

Таким чином враховуючи вимоги діючого на час смерті ОСОБА_3 законодавства її син ОСОБА_4 прийняв спадщину, вступивши у володіння та управління майном. Після чого його частка у спірному домоволодінні становила 2/7 (1/7 як члена колгоспного двору + 1/7 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 ).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 видане 06 березня 2001 року.

Після його смерті за місцем його постійного проживання відкрилась спадщина на все належне йому майно, включаючи 2/7 частки у спірному майні (1/7 як члена колгоспного двору + 1/7 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 ). За життя померлий заповіту не склав.

Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 видане 09 липня 1955 року підтверджується, що ОСОБА_4 , 1929 року народження та ОСОБА_5 , 1933 року народження перебували у зареєстрованому шлюбі з 09 липня 1955 року.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого 09 липня 1958 року, ОСОБА_1 народився, ІНФОРМАЦІЯ_6 та його батьками є ОСОБА_4 - батько та ОСОБА_5 - мати.

Як встановлено в судовому засіданні, підтверджується матеріалами справи та не заперечуються сторонами, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками відповідача ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 видане 07 квітня 1962 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Як вбачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 41 від 07 квітня 2020 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Згідно довідки виданої Великолуцькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 25 лютого 2020 року за №94 станом на день смерті ОСОБА_4 (померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ) з ним постійно проживали по АДРЕСА_1 ОСОБА_5 (дружина), ОСОБА_11 (дочка), ОСОБА_9 (внук), ОСОБА_1 (син).

Відтак після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , його спадкоємцями першої черги за законом є - ОСОБА_5 (дружина), ОСОБА_10 (дочка), ОСОБА_1 (син), які проживали із спадкодавцем на момент смерті, спадщину прийняли, вступивши у володіння та управління майном. Інші спадкоємці спадщину не приймали.

Таким чином, з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 співвідношення часток було наступним: ОСОБА_5 - 5/21 (1/7 як члена колгоспного двору + 2/21 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 ), ОСОБА_2 - 2/21 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 та 1/7 як члена колгоспного двору, ОСОБА_1 - 2/21 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , видане 27 січня 2020 року.

Після її смерті за місцем її постійного проживання відкрилась спадщина на все належне їй майно, включаючи 5/21 частки у спірному домоволодінні. За життя померла заповіту не склала.

Правовідносини спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 регулюються Цивільним кодексом України, що набрав чинності з 01.01.2004 року.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Стаття 1267 ЦК України передбачає рівність розмірів часток у спадщині спадкоємців за законом.

Згідно статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З метою оформлення спадкових прав позивачі звернулись до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини за законом.

29 липня 2020 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Чопик І.Я. винесено постанову за №390/02-14 якою відмовлено гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті своєї матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка прийняла спадщину але не оформила своїх спадкових прав після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 . Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , нотаріус зазначає - відсутність правовстановлюючих документів на вказаний будинок, не проведена державна реєстрація права власності.

Зі змісту вказаної постанови нотаріуса також вбачається, що у справах приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Чопик І.Я. заведена спадкова справа за №46/2020 р. після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 за заявами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . 07 квітня 2020 року за № 171 подав заяву про відмову від прийняття спадщини в користь ОСОБА_2 , син померлої ОСОБА_7 та 07 квітня 2020 року за № 170 подав заяву про відмову від прийняття спадщини в користь ОСОБА_2 , син померлої ОСОБА_6 . Спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 не заводилась.

Згідно довідки виданої Великолуцькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 18 лютого 2020 року за №76 станом на день смерті ОСОБА_5 (померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ) з нею постійно проживали по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 (син), ОСОБА_9 (внук), ОСОБА_12 (дружина внука), ОСОБА_13 (правнука), ОСОБА_14 (правнука).

Відтак, спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 є позивач ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_2 .

Таким чином, з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 (власниці 5/21 що дорівнює 20/84 частки) позивач по справі ОСОБА_1 успадкував 5/84 часток спірного будинковолодіння, а його 15/84 часток успадкувала відповідач ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечує факт набуття позивачем права власності на 13/84 частки спірного домоволодіння в порядку спадкування після смерті батьків.

За умовами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, беручи до уваги визнання позову відповідачем, враховуючи, що позивач ОСОБА_1 позбавлений можливості реалізувати свої права у позасудовому порядку, оскільки спадкодавці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не отримали при житті правовстановлюючі документи на належне їм нерухоме майно, суд приходить до висновку, що право позивача слід захистити, шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на 13/84 частки житлового будинку, загальною площею 31,5 кв.м із відповідною часткою надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , з яких: 8/84 частки в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та 5/84 частки в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 82, 89-90, 95, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 13/84 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , з яких:

-8/84 частки в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

-15/84 частки в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення строку на апеляційне скарження в порядку вимог частини 2 ст. 354 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Головуючий суддяК. М. Грицай