Справа № 617/1044/20
Провадження № 2-др/617/3/20
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
26 листопада 2020 року Вовчанський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Уханьової І.С., при секретарі Чмаль Т.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вовчанськ Харківської області заяву представника позивача, адвоката Мироненко С.С. про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 617/1044/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором позики,
Ухвалою суду від 12 листопада 2020 року заяву про винесення додаткового рішення було прийнято та призначено до розгляду.
Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Мироненко С.С. надав до суду заяву згідно якої просив справу розглянути у його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надав.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
У відповідності до ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Вивчивши зміст заяви, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про винесення додаткового рішення підлягає задоволенню з наступних підстав:
Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1).
Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст.141 ЦПК України).
Частинами 1-4 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п.80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п.34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.
Між ОСОБА_1 та Адвокатом Мироненко С.С. укладено договір про надання правової допомоги від 28 травня 2020 року, за умовами якого за виконання даного договору адвокату сплачується гонорар у розмірі встановленому договором. Подальші доручення за вчинення юридичних дій в інтересах клієнта оформлюється додатковою угодою. (а.с. 15).
Детальний опис наданих адвокатом додаткових послуг та розрахунок їх вартості міститься в Додатку №4 до Договору про надання правової допомоги (юридичних послуг) № 2 від 28 травня 2020 року, загальна вартість додатково наданих послуг становить 7 000,00 гривень .
ОСОБА_1 здійснено оплату за надані послуги в сумі 7 000,00 гривень, що підтверджєно прибутковим касовим ордером №106 від 23 жовтня 2020 року та актом виконаних робіт за договором про надання правової допомоги (юридичних послуг) № 2 від 28 травня 2020 року.
Таким чином, враховуючи те, що судом не в повному обсязі було вирішено питання щодо витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги, заява про винесення додаткового рішення підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 270 ЦПК України , суд, -
Заяву представника позивача, адвоката Мироненко С.С. про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 617/1044/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором позики, задовольнити.
Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі № 617/1044/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором позики.
Стягнути з ОСОБА_2 (інд. номер НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (інд. номер НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ) витрати по оплаті професійної правничої допомоги в розмірі 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Харківського апеляційного суду через Вовчанський районний суд Харківської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судку апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З текстом додаткового рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Додаткове рішення складено 26 листопада 2020 року.

Суддя