ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 листопада 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/2460/20

Головуючий у першій інстанції - Коверзнев В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1005/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Онищенко О.І., Харечко Л.К.

секретар: Поклад Д.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

співвідповідач: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Борисова Тетяна Анатоліївна

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова у складі судді Коверзнева В.О. від 22 червня 2020 року, місце ухвалення рішення м.Чернігів, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Борисової Тетяни Анатоліївни про усунення від спадщини, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив: усунути від права на спадкування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , як особу, яка не підтвердила родинного зв`язку із спадкодавцем; зобов`язати приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Борисову Т.А. видати ОСОБА_1 , після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та грошові вклади, з відповідними відсотками та компенсаціями, які зберігаються в АТ "Комерційний банк "ПриватБанк", АТ "Державний ощадний банк України", АТ "Імексбанк", АТ "Таскомбанк", АТ "Укргазбанк", як єдиному спадкоємцю, який своєчасно прийняв спадщину та довів свої родинні відносини із спадкодавцем. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його двоюрідна сестра ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина. Позивач вказує, що він, як спадкоємець п`ятої черги після смерті спадкодавця, своєчасно звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Борисової Т.А. із заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . Нотаріусом було роз`яснено, що 16.01.2020 року до неї надійшла нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Куранковим К.М. заява від ОСОБА_2 , зі змісту якої вбачається, що він є братом померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . У зв`язку з даними обставинами, 06.03.2020 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Борисовою Т.А. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та грошові вклади з відповідними відсотками та компенсаціями, що зберігаються в АТ "Комерційний банк "ПриватБанк", АТ "Державний ощадний банк України", АТ "Імексбанк", АТ "Таскомбанк", АТ "Укргазбанк", до надання необхідних документів для встановлення родинних відносин ОСОБА_4 із спадкодавицею або до усунення ОСОБА_4 від прав спадкування в судовому порядку. Позивач зазначає, що його батько ОСОБА_5 був рідним братом ОСОБА_6 , матері спадкодавиці, при цьому позивач є двоюрідним братом спадкодавиці, протягом всього життя вони спілкувались із померлою двоюрідною сестрою ОСОБА_3 , і позивачу достеменно відомо, що у ОСОБА_3 інших братів не було. У позові ОСОБА_1 стверджує, що відповідач ОСОБА_2 особисто до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Борисової Т.А. не з`являється, на письмові звернення з проханням надати документи на підтвердження родинного зв`язку, не реагує.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 22.06.2020 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Борисової Т.А. про усунення від спадщини та зобов`язання вчинити дії. Судом стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 000 грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 22.06.2020 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 22.06.2020 року є необґрунтованим, судом дане рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи, при цьому, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, має місце недоведеність обставин, які встановлено судом. Доводи апеляційної скарги зазначають, що при ознайомленні з матеріалами справи представник позивача - адвокат Шолох О.В. дізналась про те, що в матеріалах справи наявні письмові пояснення по справі №750/2460/20 представника відповідача - адвоката Новика М.С., датовані 16.06.2020 року, тобто, після закриття підготовчого судового засідання, до яких було додано: копію свідоцтва про народження, копію посвідчення на тимчасове проживання, документи на підтвердження витрат на правову допомогу. Згідно протоколу судового засідання від 18.06.2020 року, вказані пояснення були приєднані до матеріалів справи протокольною ухвалою суду за клопотанням представника відповідача - адвоката Новика М.С. При цьому, доводи апеляційної скарги звертають увагу на ч.3, ч.9 статті 83, ч.1 статті 174, ч.1, ч.4, ч.5, ч.7, ч.8 статті 178, ч.1 статті 182 ЦПК України, та стверджують, що матеріали справи не містять в собі доказів надання або надсилання письмових пояснень по справі представника відповідача - адвоката Новика М.С., з доданими до них документами учасникам справи. Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції, в порушення ч.9 статті 83 ЦПК України, прийняв до уваги копію посвідчення на тимчасове проживання, документи на підтвердження витрат відповідача на правову допомогу та письмові пояснення по справі. Доводи апеляційної скарги зазначають, що вказані обставини позбавили можливості позивача в порядку ч.5,ч.6 статті 137 ЦПК України, подати клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Доводи апеляційної скарги стверджують, що відповідачем не надано суду доказів на підтвердження тих обставин, що він є рідним братом померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції необґрунтовано встановив факт родинних відносин між відповідачем ОСОБА_2 та померлою ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_7 , яка є матір`ю померлої ОСОБА_3 , ніколи не перебувала у шлюбних відносинах з ОСОБА_8 , весь час проживала в м.Прилуки, де народилась спадкодавець, і лише напередодні смерті ОСОБА_7 її забрала проживати до себе у м.Чернігові дочка ОСОБА_3 . Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції необгрунтовано відмовив у задоволенні клопотання позивача щодо витребування оригіналу свідоцтва про народження ОСОБА_2 , а також суд першої інстанції необгрунтовано відмовив у задоволенні клопотання позивача щодо приєднання до матеріалів справи копії трудової книжки ОСОБА_7 на підтвердження того факту, що вона постійно працювала в м.Прилуки. Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції безпідставно відмовив позивачу у задоволенні клопотання про: витребування у відповідача ОСОБА_2 оригіналу свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 11.06.1972 року; поновлення пропущеного позивачем процесуального строку на подання ним клопотання про доручення доказів, їх витребування та допит свідків; долучення до матеріалів справи копії трудової книжки ОСОБА_7 від 02.02.1949 року; направлення судового доручення про надання правової допомоги до компетентного суду м.Санкт-Петербурга Російської Федерації для отримання доказів, а саме, для витребування від Комітету по справам запису актів цивільного стану м.Санкт-Петербурга Російської Федерації належним чином завіреної копії актового запису про народження ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Ленінграді Кіровського району РСФСР, актовий запис №2019 від 23.05.1967 року; допит у якості свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 . Доводи апеляційної скарги вказують, що надане суду відповідачем свідоцтво (копія) про народження ОСОБА_2 , є сфальсифікованим. Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору по суті безпідставно не застосував положення статей 1216, 1218, 1258, 1259 ЦК України, при цьому, суд не обмежений щодо визначення предмету позову відповідно до вимог закону. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає про цивільну справу №750/1936/20, за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу неукладеним, з якого вбачається, що ОСОБА_11 захищала своє право на спадщину, як спадкоємця другої черги, оскільки ОСОБА_2 було надано нотаріусу дублікат свідоцтва про укладення шлюбу.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Шолох О.В. підтримали доводи та вимоги поданої апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Новик М.С. просив залишити без задоволення апеляційну скаргу у зв`язку із її безпідставністю та залишити без змін обґрунтоване рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 22.06.2020 року.

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 , співвідповідач приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Борисова Т.А., належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились. Від співвідповідача приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Борисової Т.А. надійшла заява про розгляд даної справи за її відсутності.

Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 (а.с.8).

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 08.01.2020 року (справа №750/1179619), встановлено факт родинних відносин, а саме те, що померла в м.Чернігові ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 була двоюрідною сестрою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.87, зворот - 88,зворот).

Як вбачається з матеріалів копії спадкової справи №52/2019 щодо спадкового майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (а.с.50), 30.08.2019 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Борисової Т.А. із заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Згідно заяви ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адресованої Державним нотаріальним конторам та приватним нотаріусам Чернігівського міського нотаріального округу (а.с.89), вбачається, що 15.01.2020 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Куранковим К.М. було зареєстровано в реєстрі за №13 заяву ОСОБА_4 , відповідно до якої він приймає всю спадщину після смерті сестри ОСОБА_3 .

Постановою приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Борисової Т.А. від 06.03.2020 року (а.с.97,зворот - 98), було відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтв на право спадщину за законом на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та грошові вклади з відповідними відсотками та компенсаціями, що зберігаються в АТ "Комерційний банк "ПриватБанк", АТ "Державний ощадний банк України", АТ "Імексбанк", АТ "Таскомбанк", АТ "Укргазбанк", до надання необхідних документів для встановлення родинних відносин ОСОБА_4 із спадкодавицею або до усунення спадкоємця ОСОБА_4 від права на спадкування в судовому порядку.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження (повторне), серії НОМЕР_1 (а.с.125), ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження: м.Ленінград, батько: ОСОБА_8 , мати: ОСОБА_7 .

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Борисової Т.А. про усунення від спадщини, зобов`язання вчинити дії, суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 22.06.2020 року зазначив, що статтею 1224 ЦК України встановлено виключний перелік підстав усунення від права на спадкування, при цьому не передбачено можливості усунення від права на спадкування в разі тривалого неподання спадкоємцем документів, що підтверджують факт родинних відносин із спадкодавцем. За даних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача є такими, що не ґрунтуються на законі. Також суд першої інстанції вказав у оскаржуваному рішенні від 22.06.2020 року, що на вимогу суду відповідач надав засвідчену копію свідоцтва про народження, з якого випливає, що він є рідним братом спадкодавця по лінії матері (а.с.54,зворот,125), і в силу положень статті 1262 ЦК України, належить до другої черги спадкоємців майна ОСОБА_3 , що за приписом ч.2 статті 1258 ЦК України, виключає можливість спадкування її майна позивачем, як спадкоємцем п`ятої черги за законом. З врахуванням вищезазначених мотивів, суд першої інстанції дійшов висновку, що пред`явлений позов не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції, в порушення ч.9 статті 83 ЦПК України, прийняв до уваги копію посвідчення на тимчасове проживання, документи на підтвердження витрат відповідача на правову допомогу та письмові пояснення по справі. Доводи апеляційної скарги зазначають, що вказані обставини позбавили можливості позивача в порядку ч.5,ч.6 статті 136 ЦПК України, подати клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Доводи апеляційної скарги стверджують, що відповідачем не надано суду доказів на підтвердження тих обставин, що він є рідним братом померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції необґрунтовано встановив факт родинних відносин між відповідачем ОСОБА_2 та померлою ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_7 , яка є матір`ю померлої ОСОБА_3 , ніколи не перебувала у шлюбних відносинах з ОСОБА_8 , весь час проживала в м.Прилуки, де народилась спадкодавець, і лише напередодні смерті ОСОБА_7 її забрала проживати до себе у м.Чернігові дочка ОСОБА_3 . Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції необгрунтовано відмовив у задоволенні клопотання позивача щодо витребування оригіналу свідоцтва про народження ОСОБА_2 , а також суд першої інстанції необгрунтовано відмовив у задоволенні клопотання позивача щодо приєднання до матеріалів справи копії трудової книжки ОСОБА_7 на підтвердження того факту, що вона постійно працювала в м.Прилуки. Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції безпідставно відмовив позивачу у задоволенні клопотання про: витребування у відповідача ОСОБА_2 оригіналу свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 11.06.1972 року; поновлення пропущеного позивачем процесуального строку на подання ним клопотання про доручення доказів, їх витребування та допит свідків; долучення до матеріалів справи копії трудової книжки ОСОБА_7 від 02.02.1949 року; направлення судового доручення про надання правової допомоги до компетентного суду м.Санкт-Петербурга Російської Федерації для отримання доказів, а саме, для витребування від Комітету по справам запису актів цивільного стану м.Санкт-Петербурга Російської Федерації належним чином завіреної копії актового запису про народження ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Ленінграді Кіровського району РСФСР, актовий запис №2019 від 23.05.1967 року; допит у якості свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 . Доводи апеляційної скарги вказують, що надане суду відповідачем свідоцтво (копія) про народження ОСОБА_2 , є сфальсифікованим. Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору по суті безпідставно не застосував положення статей 1216, 1218, 1258, 1259 ЦК України, при цьому, суд не обмежений щодо визначення предмету позову відповідно до вимог закону.

Переглядаючи дану справу відповідно до приписів статті 367 ЦПК України, яка регламентує межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про усунення ОСОБА_2 від права на спадкування майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зобов`язання приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Борисової Т.А. видати позивачу свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_3 . В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 зазначав, що відповідач ОСОБА_2 не надав доказів родинних зв`язків із спадкодавцем і, таким чином, не довів своє право на спадщину ОСОБА_3 . Позивач вказував, що відповідач ОСОБА_2 подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини ОСОБА_3 без підтвердження факту родинних відносин із спадкодавцем, чим унеможливив реалізацію позивачем права на спадщину ОСОБА_3 , як спадкоємцем п`ятої черги за законом.

Відповідно до приписів статті 1224 ЦК України, яка регламентує усунення від права на спадкування: 1.Не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Положення абзацу першого цієї частини не застосовується до особи, яка вчинила такий замах, якщо спадкодавець, знаючи про це, все ж призначив її своїм спадкоємцем за заповітом. 2.Не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині. 3.Не мають права на спадкування за законом батьки після дитини, щодо якої вони були позбавлені батьківських прав і їхні права не були поновлені на час відкриття спадщини. Не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. 4.Не мають права на спадкування за законом одна після одної особи, шлюб між якими є недійсним або визнаний таким за рішенням суду. Якщо шлюб визнаний недійсним після смерті одного з подружжя, то за другим із подружжя, який його пережив і не знав та не міг знати про перешкоди до реєстрації шлюбу, суд може визнати право на спадкування частки того з подружжя, хто помер, у майні, яке було набуте ними за час цього шлюбу. 5.За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. 6. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Як зазначено у пункті 5.2. оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 22.06.2020 року: ''Суд констатує, що статтею 1224 Кодексу встановлено виключний перелік підстав усунення від права на спадкування, про цьому не передбачено можливості усунення від права на спадкування в разі тривалого неподання спадкоємцем документів, що підтверджують факт родинних відносин із спадкодавцем. За таких обставин вимоги позивача є такими, що не ґрунтуються на законі.''

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вищевказані доводи апеляційної скарги не спростовують даного висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 22.06.2020 року, оскільки вказаний висновок суду першої інстанції узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регламентують спірні правовідносини.

У пункті 5.3. мотивувальної частини оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 22.06.2020 року зазначено: ''На вимогу суду відповідач надав засвідчену копію свідоцтва про народження, з якого випливає, що він є рідним братом спадкодавця по лінії матері (а.с.54 зв.,125) і, в силу положень статті 1262 Кодексу, належить до другої черги спадкоємців майна ОСОБА_3 , що за приписом частини другої статті 1258 Кодексу виключає можливість спадкування її майна позивачем як спадкоємцем п`ятої черги за законом.''

У пункті 5.4. рішення суду першої інстанції від 22.06.2020 року, суд вказав: ''З урахуванням мотивів, викладених у пунктах 5.1-5.3 цього рішення, пред`явлений позов не підлягає задоволенню.''

В ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що в силу приписів статті 95 ЦПК України, яка регламентує письмові докази, висновок суду першої інстанції, викладений у пункті 5.3. мотивувальної частини оскаржуваного рішення суду від 22.06.2020 року, є необґрунтованим та передчасним. При цьому, необхідно зазначити, що як вбачається з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.169,170), номер кримінального провадження: 0004284, дата реєстрації провадження: 23.06.2020 року, Чернігівським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області зареєстровано заяву ОСОБА_9 (представник ОСОБА_1 (а.с.62)), по факту підроблення документів.

Приймаючи до уваги наведене, апеляційний суд вважає за необхідне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 22.06.2020 року змінити, а саме:

виключити із мотивувальної частини рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 22 червня 2020 року пункт 5.3.;

пункт 5.4. вказаного рішення суду першої інстанції від 22 червня 2020 року викласти у наступній редакції: ''З урахуванням мотивів, викладених у пунктах 5.1. - 5.2. цього рішення, пред`явлений позов не підлягає задоволенню.''

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого стягнення судом першої інстанції з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 000 грн. в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 22.06.2020 року у вказаній частині, виходячи із наступного.

Відповідно до приписів ч.1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч.4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частина 8 статті 141 ЦПК України визначає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси відповідача ОСОБА_2 в суді першої інстанції представляв адвокат Новик М.С. на підставі договору про надання юридичних послуг від 14.04.2020 року (а.с.106) та ордеру на надання правової допомоги №105864 від 27.05.2020 року (а.с.117).

На підтвердження розміру понесених відповідачем ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції до матеріалів справи надано квитанцію до прибуткового касового ордеру від 10.06.2020 року про оплату ОСОБА_2 послуг згідно договору про надання юридичних послуг від 14.04.2020 року в сумі 10 000 грн. (а.с.126); акт приймання-передавання грошових коштів від 10.06.2020 року, згідно договору про надання юридичних послуг від 14.04.2020 року (а.с.127); детальний розрахунок суми витрат на правову допомогу (а.с.128).

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що при визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268).

Доводи апеляційної скарги щодо неподання відповідачем ОСОБА_2 попереднього розрахунку суми судових витрат, на думку апеляційного суду, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 22.06.2020 року у вказаній частині, оскільки положення ч.2 статті 134 ЦПК України визначають право суду, а не обов`язок суду, у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Приймаючи до уваги вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково. При цьому, рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 22 червня 2020 року змінити, а саме:

виключити із мотивувальної частини рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 22 червня 2020 року пункт 5.3.;

пункт 5.4. вказаного рішення суду першої інстанції від 22 червня 2020 року викласти у наступній редакції: ''З урахуванням мотивів, викладених у пунктах 5.1. - 5.2. цього рішення, пред`явлений позов не підлягає задоволенню.''

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 22 червня 2020 року необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 374; п.2 ч.1 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 22 червня 2020 року змінити, а саме:

виключити із мотивувальної частини рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 22 червня 2020 року пункт 5.3.;

пункт 5.4. вказаного рішення суду першої інстанції від 22 червня 2020 року викласти у наступній редакції: ''З урахуванням мотивів, викладених у пунктах 5.1. - 5.2. цього рішення, пред`явлений позов не підлягає задоволенню.''

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 22 червня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 30.11.2020 року.

Головуючий: Судді: