Номер провадження: 22-ц/813/7503/20
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Сегеди С.М., Гірняк Л.А.,

з участю секретаря Воронової Є.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2020 року, постановленупід головуванням судді Бондар В.Я., повний текст ухвали складено 26 червня 2020 року, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07.03.2017 року за нововиявленими обставинами, в якій просив ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити, а наказ ТОВ «Сандора» №375 від 07.09.2016 року про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності скасувати.

В обґрунтування заяви зазначила, що в основу рішення покладено обставини вказані в самому оскаржуваному наказі та пояснювальної записки керівника служби безпеки, матеріали перевірки ТОВ «Сандора» співробітників Служби безпеки судами не розглядалися. Нововиявленими обставинами є обставини встановлені вироком Роздільнянського районного суду Одеської області по справі №521/5218/17 від 17.07.2017 року, яким колишнього експедитора бюро логістики ТОВ «Сандора» ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України. У вказаному вироку детально викладено всі випадки та механізми привласнення ОСОБА_3 коштів підприємства, про які неодноразово повідомляла ОСОБА_2 . В протоколі допиту слідчого представник ОСОБА_3 показав, що саме останній здійснює функції контролю роботи співробітників, які здійснюють доставку товару покупцям у торгові точки, в той час, як за нездійснення контролю було притягнуто саме ОСОБА_2 . У вироку вказано про те, що факт привласнення коштів підприємства ОСОБА_3 здійснив саме після здійснення звірок, про що також повідомляла ОСОБА_2 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення заяви про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 зазначає, що висновок суду про те, що обставини, про які викладені у заяві про перегляд рішення суду є новими доказами, а не обставинами не відповідає дійсності з причин різного часового проміжку ухвалення рішення суду по даній справі та вироку суду.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_4 , представник ТОВ «Сандора» зазначає, що всі посилання заявниці зводяться фактично до наявності в неї доказів, які вона не могла представити під час розгляду справи судом. Наявність нововиявленої обставини, яка могла бути підставою для скасування рішення суду, судом не встановлена.

Сторони про розгляд справи на 25 листопада 2020 року були сповіщені належним чином (а.с. 111-117).

Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч.ч.1,2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, та від яких не надійшли клопотання про відкладення розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (30 листопада 2020 року).

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволені заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 не доведено наявність підстав для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, підстави вказані в заяві не є нововиявленими обставинами та не впливають на вирішення справи судом першої інстанції інакшим чином.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1, п. 1 ч. 2 ст.423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

За змістом п. 1 ч. 1 ст.424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано з підстави, визначеної п. 1 ч. 2 статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Отже, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 423, п. 1 ч. 1 ст. 424 ЦПК України нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, а строк звернення з заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами починає відлік із дня, коли заявник дізнався або міг дізнатися про існування цих нововиявлених обставин, які йому не були відомі на час розгляду справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Сандора» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07.03.2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16.11.2017 року та постановою Верховного суду від 17.10.2019 року, відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову.

Звертаючись до суду з заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, ОСОБА_2 , як на доказ нововиявлених обставин посилалася на вирок суду.

Судом встановлено, що вироком Роздільнянського районного суду Одеської області у справі №521/5218/17 від 19.07.2017 року визнано ОСОБА_3 винним у вчинені кримінального злочину, передбаченого ст.191 ч.1 КК України та призначено йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки з позбавленням права обіймати певні посади, пов`язані з розпорядженням матеріальними цінностями на строк 1 рік 6 місяців. Вищевказаним вироком встановлено механізм привласнення ОСОБА_3 коштів.

ОСОБА_2 зазначила, що вона під час розгляду справи вказувала, що ОСОБА_3 здійснював привласенення грошових коштів підприємства, втім електронне листування було визнано не належним доказом.

Судом вірно зазначено, що факт привласнення коштів саме ОСОБА_3 не є нововиявленими доказом, є лише встановленим фактом у рішення суду, який має преюдиційне значення.

Висновок суду про те, що ОСОБА_2 знала на момент ухвалення рішення про всі ці обставини, просто не могла надати докази, що їх підтверджують, що також виключає наявність нововиявленої обставини відповідають обставинам справи.

Згідно протоколу допиту представника потерпілого ОСОБА_5 від 05.09.2016 року, який є начальником бюро логістики ТОВ «Сандора» (на момент допиту) вбачається, що саме до його функціональних обов`язків входить контроль організації та контроль роботи працівників, які здійснюють доставку товару в торгові точки.

У судовому рішенні від 07.03.2017 року зазначено, що ОСОБА_2 було оголошено догану за скоєний дисциплінарний проступок, а саме невиконання своїх посадових обов`язків, недотримання норм діючого законодавства та внутрішніх розпоряджень компанії в сфері готівкового грошового обігу, що могло привести до використання виданих неконтрольованих прибутково-касових документів з метою розкрадання коштів компанії.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності зовсім не через відсутність контролю організації та контролю роботи працівників, що здійснюють доставку товару в торгові точки, який покладено було на ОСОБА_5 , а через відсутність контролю за дотриманням касової дисципліни. Таким чином, об`єкт контролю ОСОБА_5 та ОСОБА_2 відрізнялися, тому такі обставини не мають значення при вирішенні справи, рішення за результатом розгляду якої, переглядається.

Також судом були взяті до уваги докази надані представником ТОВ «Сандора» щодо того, що ОСОБА_2 та її представник знали про вирок Роздільнянського районного суду Одеської області та відкрите кримінальне провадження раніше, ніж зазначили в заяві.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Стаття 429 ЦПК України унормовує розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами; за змістом частини другої цієї статті суд розглядає справу за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Таким чином, нововиявленими обставинами за своєю суттю є фактичні дані, що в установленому законом порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення (частина друга статті 423 ЦПК України).

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вказані правові норми передбачають, що це мають бути обставини, які є істотними, тобто, такими, що якби вони були відомі раніше, то суд ухвалив би інше рішення; вони є нововиявленими, а не новими обставинами, тобто, існували на час розгляду судом спору; вони входять до предмету доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

На відміну від нововиявлених обставин, нові обставини, тобто обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою у цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухвалені судового рішення, є новим обставинами. За аналогією не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами нові докази.

Згідно з практикою ЄСПЛ процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, наявність доказу, недоступного раніше, який однак міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пункти 27-34 рішення «Праведная проти Росії» від 18 листопада 2004 року).

У пункті 33 рішення у справі «Христов проти України» (заява № 24465/04) Європейський Суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), заява N 28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII, у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, пункт 42).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (пункт 34), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява N 52854/39, пункт 52, ECHR 2003-IX, у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, пункт 43).

У рішенні у справі «Вієру проти Республіки Молдова» (Vieru v Republic of Moldova) Суд постановив, що рішення про перегляд остаточних рішень повинні відповідати відповідним законодавчим критеріям; і зловживання такою процедурою цілком може суперечити Конвенції. Завдання Суду полягає у визначенні того, чи застосовувалася ця процедура у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції, і таким чином забезпечувалося дотримання принципу правової визначеності. При цьому Суд повинен мати на увазі, що в першу чергу відповідальність національних судів полягає у тлумаченні положень національного законодавства (пункт 14, заява № 25763/10).

Повноваження судів вищих інстанцій щодо перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен розглядатись як прихований засіб оскарження, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для повторного розгляду. Відступ від цього принципу може бути виправданим лише коли він обумовлений особливими та непереборними обставинами (пункт 52 рішення ЄСПЛ у справі «Промислово-фінансовий Консорціум «Інвестиційно-металургійний союз» проти України», заява № 10640/05).

На підставі вищевикладених обставин, суд у відповідності до вимог чинного законодавства прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволені заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, оскільки посилання заявниці зводяться фактично до наявності в неї доказів, які вона не могла представити під час розгляду справи судом, а наявність нововиявленої обставини, яка могла бути підставою для скасування рішення суду, судом не встановлена.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 про те, що висновок суду про те, що обставини, про які викладені у заяві про перегляд рішення суду є новими доказами, а не обставинами не відповідають дійсності з причин різного часового проміжку ухвалення рішення суду по даній справі та вироку суду,колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказані доводи не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, та зводяться до власного тлумачення заявником положень процесуального закону.

Крім того, зазначені заявником обставини не є нововиявленими, не спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Тобто, доводи заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами свідчать про її незгоду з судовим рішенням, що не є підставою для його перегляду за нововиявленими обставинами.

Судом при прийнятті рішення були взяті до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності.

У відповідності з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 30 листопада 2020 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Л.А. Гірняк