Ухвала

26 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 754/16146/17

провадження № 61-6012св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_7 на постанову Київського апеляційного суду від 23 січня 2020 року у складі колегії суддів: Журби С. О., Писаної Т. О., Приходька К. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів

Угрудні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування шкоди.

Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . 15 травня 2017 року з вини відповідачів, які проживають у розташованій поверхом вище квартирі, сталося залиття їхнього помешкання. Зокрема були залиті частина спальної та вітальної кімнат, а також коридору. Згідно з актом обстеження від 16 травня 2017 року, складеного комісією житлово-експлуатаційної дільниці № 113, причиною залиття стало самовільне втручання мешканців квартири в сантехнічне обладнання (лопнула гнучка підводка до зливного бачка в санвузлі). Внаслідок залиття квартира потребує ремонту. Згідно з висновком про оцінку матеріального збитку вартість необхідних ремонтно-будівельних робіт становить 59 092,27 грн, яку відповідачі добровільно відшкодувати відмовилися.

Враховуючи наведені обставини, позивачі просили суд стягнути з відповідачів на їх користь 59 092,27 грн на відшкодування майнової шкоди та сплачений судовий збір.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 14 773,06 грн на відшкодування майнової шкоди. Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 14 773,06 грн на відшкодування майнової шкоди. Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 14 773,06 грн на відшкодування майнової шкоди. Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 14 773,06 грн на відшкодування майнової шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що наданими доказами підтверджено факт залиття квартири позивачів внаслідок неправомірних дій відповідачів, які полягають у самовільному втручанні останніх у сантехнічне обладнання, у зв`язку з чим позивачам завдано майнових збитків на суму 59 092,27 грн.

Постанова Київського апеляційного суду від 23 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 4 404,00 грн на відшкодування майнової шкоди. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що розмір шкоди, спричиненої залиттям квартири, позивачами належним чином не доведено, тому відсутні підстави для стягнення із відповідачів на користь позивачів заявленої ними суми відшкодування майнової шкоди. Надані сторонами висновки експертиз суттєво протирічать одна одній.

Стягуючи із ОСОБА_4 на користь позивачів 4 404,00 грн на відшкодування майнової шкоди, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 визнав позов у цій частині.

Також суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що характер спірних правовідносин передбачає спільне відшкодування такої шкоди усіма відповідачами як співвласниками квартири, рішення суду першої інстанції стосується як кожного із відповідачів окремо, так і у сукупності, суд вважав обґрунтованим право одного із відповідачів на оскарження рішення суду першої інстанції у повному обсязі.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У березні 2020 року представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_7 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 23 січня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність розміру відшкодування майнової шкоди, оскільки на підтвердження такого розміру позивачами надано належний, допустимий та достовірний доказ - звіт про оцінку майна від 16 червня 2017 року, який складений відповідно до положень Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Надані відповідачами висновки експертиз не є належними та допустимими доказами та не спростовують вартість відновлюваних робіт, визначену звітом про оцінку майна від 16 червня 2017 року. Суд апеляційної інстанції фактично самоусунувся від оцінки наданих доказів, не оцінив кожен із наданих сторонами висновок експертизи, необґрунтовано відхилив звіт про оцінку від 16 червня 2017 року, не проаналізувавши його змісту, та не призначив за таких обставин судову експертизу у справі. Крім того, суд апеляційної інстанції безпідставно скасував рішення суду першої інстанції у повному обсязі, оскільки із апеляційною скаргою звернувся лише один із відповідачів, а тому рішення суду першої інстанції було оскаржено у частині, що стосувалася лише його прав та інтересів.

У серпні 2020 року від представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8 надійшов відзив на касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_7 , в якому заявник просить відхилити вказану касаційну скаргу та закрити провадження у справі, а у разі відхилення клопотання про закриття провадження у справі залишити без змін постанову суду апеляційної інстанції, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Позиція Верховного Суду

За змістом частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_7 на постанову Київського апеляційного суду від 23 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування шкоди призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 02 грудня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик