Справа № 131/1673/19
Провадження № 2/131/4/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2020 м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Олексієнка О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іллінці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним майном подружжя та визнання права власності на 1/2 частину спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою в якій вказала, що згідно рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 28 лютого 2017 року по справі №131/2048/16-ц шлюб між нею та відповідачем розірвано.

Під час спільного проживання у шлюбі сторонами було придбано квартиру АДРЕСА_1 , загальною інвентаризаційною вартістю 14127 грн. За даною адресою прописані ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 .

Оскільки в добровільному порядку відповідач ухиляється від укладення будь яких договорів, оригіналів документів позивачу не надає, тому вона не може оформити право власності на квартиру, оскільки не визначені частки майна, що знаходиться у спільній сумісній власності. Тому ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, проте подала заяву в якій свої позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, проте подав відзив в якому вказав, що на сьогоднішній день у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутній запис про відповідача ОСОБА_2 , як власника квартири, що є наслідком зміни законодавства і того, що він не привів правовстановлюючі документи на цю квартиру у відповідність з цими змінами. Квартира АДРЕСА_2 знаходиться в приміщенні, що було побудоване в 1913 році, як залізнична станція та внаслідок реконструкції цієї будівлі окремі приміщення були облаштовані, як квартири, які в подальшому були приватизовані працівниками станції Дашівська. Просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 оскільки рішення за таким позовом не вирішить спір між сторонами, розгляд справи проводити у його відсутність.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав.

Судом установлено, згідно рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 28 лютого 2017 року по справі №131/2048/16-ц (а.с. 5) шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно Договору купівлі-продажу ВЕІ №755011, від 27 листопада 2006 року та витягу з Державного реєстру правочинів № 3219159 від 27 листопада 2006 року (а.с. 8-9) за час спільного проживання у шлюбі відповідачем було придбано квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно відомостей технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 18 грудня 2006 року, реєстровий номер 163 квартира складається з трьох кімнат житловою площею 41.8 кв. м., у тому числі перша кімната 17,5 кв.м., друга кімната 9,8 кв.м., третя кімната 14,5 кв.м. та коридору 6,8 кв.м., загальна площа становить 62,3 кв.м. (а.с. 7).

При цьому, між сторонами виник спір з приводу розподілу зазначеного вище майна, оскільки вони не змогли досягти з цього приводу спільної згоди.

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя.

Із вказаного слідує, що вказана квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , тому вони мають рівні права на володіння, користування та розпоряджання нею.

У відповідності до ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявних у справі доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 86, 87, 88 ЗК України, ст.ст. 368, 372 ЦК України, ст. 60, 61, 63, 69 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 89, 141, 211, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним майном подружжя та визнання права власності на 1/2 частину спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , 22 вересня 1975 року квартиру АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 право власності на 1/2 квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 62,3 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , право власності на 1/2 квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 62,3 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1536,80 грн.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 , моб. тел.: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 , моб. тел.: невідомий.

Головуючий: