Справа 524/355/20
Провадження № 2/524/1191/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: Головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Кулинич М.М., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа - ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА

ОСОБА_1 , з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила суд визнати автомобіль Volvo 850, 1993 р.в., vin-код транспортного засобу НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя та стягнути з відповідача на її користь компенсацію в розмірі Ѕ вартості транспортного засобу в сумі 37855 грн.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої вимог позивач мотивувала тим, що з 28.07.2018 перебувала у шлюбі з відповідачем. За час шлюбу ними було придбано транспортний засіб Volvo 850, 1993 р.в.. Спільне проживання з відповідачем вони припинили та нею подано позов про розірвання шлюбу. Питання щодо поділу спільного майна подружжя ними в добровільному порядку вирішено не було. Їй стало відомо про те, що відповідач без її згоди відчужив транспортний засіб. У зв`язку із цим, вважає, що на її користь підлягає стягненню компенсація у виді Ѕ частини вартості транспортного засобу.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили його задовольнити. Позивач вказала, що автомобіль було придбано ними за спільні кошти, подаровані на весілля. Побутову техніку їм подарували її батьки. Зазначила, що відповідач забрав з квартири всі особисті речі. Їй стало відомо про те, що відповідач відчужив транспортний засіб, а потім знову зареєстрував його на своє ім`я.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечувала. Вказала, що відчуження транспортного засобу відповідач здійснив на емоціях у зв`язку із припиненням шлюбних відносин. Зазначила, що все спільно нажите майно за час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 залишилось за місцем проживання позивача по справі. Також просила врахувати те, що відповідач має заборгованість перед банком в розмірі близько 50000 грн, яка виникла за час спільного проживання сторін.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ

02 червня 2020 року судом постановлено ухвалу про витребування доказів.

Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 24.11.2020 судом відмовлено у задоволенні клопотання адвоката Ульянової Ю.А. про поновлення строку для подання зустрічного позову, прийняття та об`єднання зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження; повернуто зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

З 28.07.2018 по 27.02.2020 ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебули у шлюбі, що підтверджується копією рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 27.01.2020 по справі 524/6318/19.

13.02.2019 за ОСОБА_4 було проведено державну реєстрацію права власності на транспортний засіб - автомобіль Volvo 850, 1993 р.в., об`єм (потужність) двигуна 2435, сірого кольору, vin-код транспортного засобу НОМЕР_1 та 07.08.2019 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу 5342/2019/1602756(а.с.61)

НОРМИ ПРАВА

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

Відповідно до ст..ст.68, 69 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

В ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду(ст.71 СК України)

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23,30 постанови № 11 від 21 грудня 2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК (2947-14). У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

ОЦІНКА СУДУ

Суд відзначає, що учасниками процесу не заперечувалось те, що транспортний засіб Volvo 850, 1993 р.в., об`єм (потужність) двигуна 2435, сірого кольору, vin-код транспортного засобу НОМЕР_1 був набутий за час спільного проживання сторін у шлюбі та за спільні кошти.

За таких обставин, суд вважає, що даний транспортний засіб є спільним майном подружжя та підлягає поділу.

Суд приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що при поділі майна подружжя також повинні бути враховані борги подружжя, в даному випадку наявність заборгованості на кредитній картці «Monobank».

Однак, суд відзначає, що відповідно до норм законодавства, що регулює сімейні відносини, умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя і підлягають поділу у разі виникнення спору між сторонами.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05 листопада 2020 року по справі № 619/761/18(провадження № 61-6457св19) зазначив, що: «Приписи статті 65 СК України регулюють правовідносини щодо розпорядження майном, яке є спільною сумісною власністю подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір за своєю правовою природою є правочином щодо отримання у власність грошових коштів, а не правочином щодо розпорядження належним подружжю майном. Такий договір створює обов`язки для другого з подружжя лише у разі, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України).»

Суд відзначає, що доказів, які б підтверджували те, що кошти, розміщені на рахунку, відкритому на ім`я відповідача були витрачені в інтересах сім`ї відповідачем надано не було, у зв`язку із цим суд приходить до висновку про те, що відповідачем не було доведено те, що заборгованість в розмірі 50000 грн підлягає включенню для поділу майна.

Вирішуючи питання щодо розміру компенсації, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд приймає до уваги наданий представником відповідача висновок експерта №146 автотоварознавчого дослідження від 26.10.2020, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля складає 71158,30 грн, з огляду на те, що вказаний висновок було складено експертом з врахуванням проведення огляду транспортного засобу.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути Ѕ частину вартості автомобіль Volvo 850, 1993 р.в., об`єм (потужність) двигуна 2435, сірого кольору, vin-код транспортного засобу НОМЕР_1 в сумі 35579,15 грн.

Отже, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору 840,8 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7500 грн(а.с.31-34) та витрат, пов`язаних із залученням експерта в сумі 1000 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог(93.99%) в сумі 8779,42 грн.

Також, з позивача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пов`язані із залученням експерта в сумі 70,10 грн пропорційно розміру позовних вимог у задоволені яких судом було відмовлено(6,01%)

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати автомобіль Volvo 850, 1993 р.в., об`єм (потужність) двигуна 2435, сірого кольору, vin-код транспортного засобу НОМЕР_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

В порядку поділу майна стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_3 , Ѕ частину вартості автомобіль Volvo 850, 1993 р.в., об`єм (потужність) двигуна 2435, сірого кольору, vin-код транспортного засобу НОМЕР_1 в сумі 35579,15 грн.

В іншій частині позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 судові витрати в сумі 8779,42грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 судові витрати в сумі 70,10 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.Д.Андрієць