ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» листопада 2020 року

м. Харків

справа № 626/2547/19

провадження № 22ц/818/5582/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Колосовської А.Р.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , представниця позивача ОСОБА_2 ,

відповідачка ОСОБА_3 , представник відповідачки ОСОБА_4 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Красноградського районного суду Харківської області від 07 жовтня 2020 року в складі судді Рибальченко І.Г.

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору недійсним та просив визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки від 25 грудня 2001 року, укладений між ним та ОСОБА_3 недійсним.

У січні 2020 року ОСОБА_1 через представника подав до суду клопотання про призначення експертизи, у якому просив призначити у справі почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити судовим експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені Засл. проф. М.С. Бокаріуса, на вирішення якої поставити питання щодо того, чи належить йому підпис на оригіналі договору від 25 грудня 2001 року. Клопотання мотивовано тим, що для встановлення факту, що оспорюваний договір він не укладав та не підписував, необхідні спеціальні знання у галузі почеркознавства.

Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 07 жовтня 2020 року призначено у справі судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України, на вирішення якої поставлено таке питання: чи належить підпис на оригіналі договору купівлі-продажу від 25 грудня 2001 року ОСОБА_1 .? Попереджено експерта про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків; витрати на проведення експертизи покладено на ОСОБА_1 ; у розпорядження експерта надано матеріали справи та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення експертизи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена без розгляду їхніх з відповідачкою заяв про залучення його до участі у справі, тоді як предметом спору є земельна ділянка, набута його дружиною ОСОБА_3 на підставі оспорюваного позивачем договору під час перебування у шлюбі з ним, тому вважав, що рішення, яке буде постановлене у справі, вплине на його права.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційне провадження у справі за скаргою ОСОБА_3 необхідно закрити, виходячи з наступного.

Статтею 17 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частина друга статті 352 ЦПК України надає право учасникам справи, а також особам, які не брали участь у справі, оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зроблено висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

При цьому, судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися її прав, інтересів та обов`язків, тобто суд вирішив спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення є заявник.

Рішення є таким, що вирішує питання про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, а в резолютивній частині прямо вирішено питання про її права та обов`язки.

Зазначене відповідає висновку, викладеному в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2019 року, справа № 639/9780/15-ц, провадження № 61-17957ск19.

Право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, якщо ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається в несприятливих для них наслідках.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 липня 2019 року, справа № 178/1047/17-ц, провадження №61-28598св18.

На відміну від оскарження судового рішення учасниками справи особа, яка не брала участі у справі, має довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Разом із тим, судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та ухвалення рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах, або рішення впливає на права та обов`язки такої особи.

Зазначене тлумачення надано у постанові Верховного Суду від 04 листопада 2019 року у справі № 542/401/18, провадження № 61-15078св19.

У пункті 3 частини першої статті 362 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Аналіз наведеної процесуальної норми свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року, справа № 235/2452/16-ц, провадження № 61-3433св19.

Тобто, у разі подання апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 522/23356/16-ц, провадження № 61-8591св19.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні суду першої інстанції перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору недійсним.

Відповідачка ОСОБА_3 та її чоловік ОСОБА_3 неодноразово звертались до суду першої інстанції із заявами про залучення ОСОБА_3 до участі у справі як третьої особи мотивованими тим, що земельна ділянка, набута відповідачкою на підставі оспорюваного ОСОБА_1 договору під час перебування у шлюбі, є об`єктом спільного сумісного майна подружжя, тому вважали, що ухвалене рішення суду у справі вплине на права ОСОБА_3 (а. с. 24-26, 90, 92).

Проте, на час постановлення оскаржуваної ухвали суду про призначення експертизи питання щодо залучення ОСОБА_3 до участі у справі не вирішено.

Оскільки оскаржуваною ухвалою суду лише вирішено питання щодо призначення експертизи у справі, та будь-яких висновків щодо суті спору вона не містить, відсутні підстави вважати, що таким судовим рішенням вирішувалось питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_3 , який до участі у справі не залучений.

За таких обставин, оскільки апеляційним судом встановлено, що оскаржуваним судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та обов`язки ОСОБА_3 не вирішувалося, апеляційне провадження у справі за його апеляційною скаргою на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України підлягає закриттю.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 362, ст. ст. 367, 368, 381 ЦПК України

у х в а л и в:

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Красноградського районного суду Харківської області від 07 жовтня 2020 року в складі судді Рибальченко І.Г. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору недійсним закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В. Б. Яцина

Повний текст ухвали складено 25 листопада 2020 року.