Ухвала

30 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 739/1716/19

провадження № 61-15097ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 06 серпня 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 02 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Новгород-Сіверський сирзавод» про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 06 серпня 2020 року, залишеною без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 02 жовтня 2020 року, закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 17 червня 2011 року по день фактичного розрахунку, про стягнення невиплаченої забортної плати за період з 01 травня 2010 року по 31 грудня 2010 року у розмірі 58 149,99 грн.

Ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції мотивовані тим, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 17 червня 2011 року по день фактичного розрахунку та про стягнення невиплаченої заробітної плати за період з 01 травня 2010 року по 31 грудня 2010 року у розмірі 58 149,99 грн вже були предметом судового розгляду, спір був вирішений рішеннями Семенівського районного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2011 року (справа № 2-226/2011) та від 07 грудня 2012 року (справа № 2519/1091/2-266/2012), що набрали законної сили. Окрім цього, апеляційним судом було відхилено доводи апеляційної скарги про те, що заявлені ОСОБА_1 вимоги обґрунтовані іншими доказами, як такі, що не спростовують висновок суду першої інстанції про тотожність позовів. Суд зазначив, що до підстав позову не можуть входити обставини, що виступають доказами у справі, оскільки з ними закон не пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав і обов`язків. Указані обставини лише підтверджують наявність чи відсутність юридичних фактів, які входять у підставу позову. Отже, фактично ОСОБА_1 вважає необхідним переглянути спір, що вже був предметом судового розгляду, посилаючись на наявність нових доказів, що нормами цивільно-процесуального законодавства не передбачено.

ОСОБА_1 15 жовтня 2020 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 06 серпня 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 02 жовтня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 02 листопада 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: зазначити обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень) і надати уточнену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості учасників справи.

У листопаді 2020 року на виконання ухвали Верховного Суду від 02 листопада 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав уточнену касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити рішення про задоволення позовних вимог.

Уточнена касаційна скарга мотивована тим, що суд зробив неправильний висновок по те, що вже є ухвалене рішення з приводу спору між тими самим сторонами, оскільки суд не урахував, що ОСОБА_1 подав позов з інших підстав та приєднав копії речових доказів за період з 01 травня 2010 року по 31 грудня 2010 року, які не розглядалися судами.

Касаційна скарга підлягає поверненню з таких мотивів.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження.

У частині другій статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень) (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 394 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Про повернення касаційної скарги постановляється ухвала (частина шоста статті 393 ЦПК України).

Аналіз касаційної скарги свідчить, що ОСОБА_1 не наводить передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України підстав касаційного оскарження судових рішень. Саме по собі незгода з оскарженим рішенням без обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень) не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження. Тому ОСОБА_1 не виконано вимог ЦПК України при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судових рішень, і згідно пункту 4 частини четвертої статті 394 ЦПК України, касаційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись статтями 260, 389, 392, 393, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 06 серпня 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 02 жовтня 2020 року повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат