ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/3747/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Комаревцевої Л.В.

з секретарем судового засідання Гаврилюк О.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за завдану шкоду,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за завдану шкоду.

Позивач за змістом позовних вимог посилається на наступні обставини. Позивач надав відповідачу в оренду автомобіль марки «Mazda 3» державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 на праві власності.

ОСОБА_4 14.04.2019 близько о 04 год. 10 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «Mazda 3» н.з. НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною площа Дарницька віл проспекту Миру в напрямку вул. Харківське шосе в м. Києві, допустив порушення вимог п.п. 8.7.3 (е) та 8.10 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, а саме: -п. 8.7.3 (е) ПДР України - червоний сигнал, утому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух; п. 8.10 ПДР України - у разі подання світлофором (крім реверсного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадах - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод.

Порушення вищевказаних вимог ПДР України з боку водія ОСОБА_4 виразилось в тому, що останній керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Mazda 3» н.з. НОМЕР_1 , проявив неуважність та необачність, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам дорожнього руху, рухаючись проїзною частиною площі Дарницької від проспекту Миру в напрямку вул. Харківське шосе, наближаючись до регульованого перехрестя допустив проїзд світлофору на червоний сигнал, продовжуючи рухатись прямо та виїхавши на перехрещення доріг скоїв зіткнення з автомобілем марки «Hyundai Accent» н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , який рухаючись з ліва на право відносно руху автомобіля «Mazda 3» н.з. НОМЕР_1 , мав перевагу в русі, так як рух здійснював на зелений сигнал світлофору. В подальшому внаслідок зіткнення автомобілі марки «Mazda 3» н.з. НОМЕР_1 та «Hyundai Accent» н.з. НОМЕР_2 , загорілися. Під час зіткнення водій ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження та був доставлений до медичного закладу.

Згідно висновку автомеханічної експертизи № 12-1/988 від 23.05.2019 у у водія ОСОБА_4 була технічна можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог вказаних пунктів. Тобто, в даній дорожній ситуації з технічної точки зору, причиною виникнення даної ДТП є невідповідності дій водія автомобіля «Mazda 3» н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вимогам пунктів 8.7.3 (е) та 8.10 ПДР України.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 042-865-2019 від 14.05.2019 потерпілий ОСОБА_5 , 1969 р.н. отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, які виразилися в закритій травмі лівого колінного суглобу у вигляді уламкового перелому верхівки надколінника зі зміщенням уламків.

Порушення вказаних пунктів ПДР України водієм ОСОБА_4 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіяння водію ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_4 порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 14.08.2019 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення вироку становить 3400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно звіту № 67/19 від 21.10.2019 вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням позивачу транспортного засобу становить 158388,00 грн.

Крім того, між ОСОБА_3 та UBER наявні правовідносини на надання послуг перевезення, що підтверджується формою реєстрації партнерства від 16.04.2018. Автомобіль «Mazda 3» н.з. НОМЕР_1 використовувався для надання послуг перевезення.

Відтак, зважаючи на обставини, викладені у позові, позивач просить стягнути з відповідача упущену вигоду в розмірі 193260 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн., витрати понесенні позивачем за оцінку звіту № 76/19 від 21.10.2019, судові витрати.

15.01.2020 ухвалою суду відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання з викликом сторін на 11.03.2020.

20.02.2020 Відповідачем надано відзив на позов, у якому відповідач вказує на наступні обставини. Автомобіль позивача є фізично знищеним. Таким чином, позивачу має бути відшкодована різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобі з місця ДТП. Наданий позивачем розрахунок упущеної винагороди не підтверджений доказами, відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

03.03.2020 суду надано відповідь на відзив. Позивач вказує, що відшкодуванню підлягає ринкова вартість знищеного автомобіля в розмірі 158838 грн. Щодо упущеної винагороди, то відповідач повинен відшкодувати позивачу 193260,20 грн., з дати ДТП 14.04.2019 по 07.11.2019 (по дату звернення до суду з заявленим позовом).

Ухвалою суду від 11.03.2020 закрито підготовче засідання по справі, розгляд справи призначено по суті на 12.11.2020

30.06.2020 позивачем надано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача 158838,00 грн. матеріального збитку, 1800 грн. за оцінку проведення звіту № 76/19 від 21.10.2019, витрати на правничу допомогу та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримав, просив позов задовольнити з підстав викладених в останньому.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково на суму 80 тис. грн. матеріального збитку. В решті позовних вимог просив відмовити.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Статтями 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 14.08.2019 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, ща становить 3400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік (а.с. 38-39).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, таким чином факт ДТП та вина ОСОБА_4 у його вчиненні додаткового доказування не потребує.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковоими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

16.04.2018 між ОСОБА_3 та UBER було укладено договір партнерства на надання послуг перевезення, що підтверджується формою реєстрації партнерства. Автомобіль «Mazda 3» н.з. НОМЕР_1 використовувався для надання послуг перевезення (а.с.11).

На час ДТП цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобу була застрахована АТ «СГ «ТАС», що підтверджується Полісом № АМ/7762363, який був чинним станом на 14.04.2019 (а.с. 10).

Згідно звіту з оцінки матеріального збитку транспортного засобу №67/19 від 21.10.2019 виконаного на замовлення ОСОБА_3 вартість матеріального збитку внаслідок ДТП, яка трапилася 14.04.2019 становить 158838 грн. 00 коп. (а.с. 40-52).

Згідно ст. 22 ЦК України - особа, який завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. п. 4-7, 11, 16, 17 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки - є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦПК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язатиособу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Оцінюючи належність допустимість, а також достатній взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку що матеріальна шкода в розмірі 158838,00 грн. є доведеною та підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Крім того, особа, яка компенсувала шкоду потерпілому має право на отримання залишків пошкодженого автомобіля, відтак, позивач зобовязаний повернути відповідачу залишки автомобіля «Mazda 3» державний номер НОМЕР_1 ,

Разом з тим, в задоволенні вимог щодо стягнення збитків за проведення експертного дослідження, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів, що останнім було сплачено до прибуткового касового ордеру кошти за проведення експертного дослідження.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідачів витрати на професійну правничу допомогу та понесених судових витрат, то такі позовні вимоги підлягають до задоволення зважаючи на наступні обставини.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Згідно матеріалів справи на підтвердження понесених витрат на професійну допомогу представником позивача надано: Договір про надання професійної (правничої) допомоги від 04.10.2019, акт виконаних робіт від 04.10.2019 з детальним описом наданих послуг та докази сплати коштів до прибуткового касового ордеру про оплату наданих послуг.

Враховуючи, що представник позивача надала суду документи, що свідчать про підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення понесених позивачем судових витрат, що складаються з судового збору та витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги, з кожного з відповідачів пропорційно до частки задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 76-83, 89, 95, 133, 134, 137, 141, 258-259, 263 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 22, 625, 980, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, суд:

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за завдану шкоду - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 158838,00 грн. (сто пятдесят вісім тисяч вісімсот тридцять вісім гривень 00 копійок), витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн., судовий збір в розмірі 1588,38 грн.

Після відшкодування шкоди зобов`язати ОСОБА_3 передати ОСОБА_4 залишки автомобіля «Mazda 3» державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 на праві власності.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня отримання копії.

Повний текст рішення виготовлено 30.11.2020

Суддя Л.В. Комаревцева