Справа №751/7856/20
Провадження №2-о/751/152/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Овсієнко Ю. К.

за участю секретаря Ващиліна Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Чернігівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (14000, м. Чернігів, вул. Пушкіна, буд. 15) про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , місце смерті Автономна Республіка Крим, місто Ялта, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявлені вимоги заявник обґрунтовує тим, що він є чоловіком ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ялта Автономна Республіка Крим від перенесеного захворювання (запалення легень). Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією. 13 листопада 2020 року він звернувся до Чернігівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану, де отримав письмову відмову у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 . Встановлення факту смерті необхідне заявнику для опіки над неповнолітньою дитиною.

У судове засідання заявник не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся у встановленому порядку. Надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність; проти задоволення заяви не заперечують.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України у відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Ялтинським міським відділом записів актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим 08 вересня 2020 року було видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , в якому зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті «Російська Федерація, Республіка Крим, м. Ялта», актовий запис про смерть №2. (а.с.7)

Заявник звернувся до Чернігівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) для проведення державної реєстрації смерті дружини, проте, 13.11.2020 року Чернігівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відмовив заявнику у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 08.09.2020 року, видане 9910014 Ялтинським міським відділом записів актів громадського стану Департаменту записів актів громадського стану Міністерства юстиції Республіки Крим (а.с.3), оскільки заявником пред`явлено документи, які не відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до положень ст. 49 Цивільного кодексу України, смерть фізичної особи є актом цивільного стану та підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У рішенні Європейського суду з прав людини «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» від 23.02.2016 року ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами...».

Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, суд приймає до уваги відомості, які зазначені у свідоцтві про смерть, враховуючи неможливість в інший спосіб отримати відомості, зазначені у цьому документі, хоча й не визнає зазначене свідоцтво про смерть офіційним документом.

За таких обставин, з метою захисту законних прав та інтересів, оформлення опіки над неповнолітньою дитиною , суд доходить висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , місце смерті Автономна Республіка Крим місто Ялта, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , що надасть можливість заявнику отримати свідоцтво про смерть його дружини, видане державним органом України.

Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Керуючись ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207- VII, ст.ст. 4, 13, 76-81, 95, 259, 263-265, 294, 315-319, 354, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка: Україна, Автономна Республіка Крим місто Ялта, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Ялта, Автономна Республіка Крим, Україна.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копію рішення суду невідкладно надіслати до Чернігівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. К. Овсієнко