УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Булах Є.М.,

секретар судового засідання Яковлєва О.М.,

справа №766/12024/20; провадження №2/766/8996/20

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), до Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: 73003, м. Херсон, вул. Бориса Мозолевського, 2) про зняття арешту з майна,-

встановив:

06.08.2020 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою до відповідача про зняття арешту з майна, у якій просить зняти арешт з нерухомого майна позивача, накладений постановою відділу державної виконавчої служби Суворовського РУЮ у м. Херсоні про арешт нерухомого майна та оголошення заборони на його відчуження 44671559 від 26.01.2015 року (індексний номер 19958116; зареєстрований 12.03.2015 року; підстава обтяження: постанова про арешт нерухомого майна та оголошення заборони його відчуження, 44671559, 26.01.2015 року, відділ державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні; об`єкт обтяження: все майно, вид обтяження: арешт нерухоме майно).

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказав, що 25.02.2020 року приватизував кімнати у комунальній квартирі, загальною площею 55,8 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Під час реєстрації права власності було виявлено, що на вказану квартиру накладено арешт відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.01.2015 року. Підставою для винесення даного виду обтяження та щодо погашення даного обтяження став вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 25.06.2013 року по справі №2120/7707/12, яким позивач був засуджений за ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 366 КК України та призначено йому покарання за ч. 3 ст. 212 КК України до штрафу в розмірі 255000 грн. з позбавленням права займати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно - господарськими функціями на строк 3 роки з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого; за ч. 1 ст. 366 КК України на 3 роки обмеження волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на З роки. Згідно ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання 3 роки обмеження волі, з триманням його в кримінально-виконавчої установі відкритого типу з позбавленням права займати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на 3 роки, з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 29.10.2013 вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 25.06.2013 року змінено, в резолютивній частині вироку вказати ОСОБА_1 .

Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 Суворовським районним управлінням юстиції у м. Херсоні на виконання постанови 44671559 від 26.01.2015 року ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1

Суворовським районним відділом державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомлено, що підстави для зняття арешту відсутні. Крім того Позивач звертався і до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області з вимогою зняття арешту з майна, але також отримав відмову.

Вирок набрав чинності 29.10.2013 року, арешт був накладений 26.01.2015 року, однак протягом більше як 6 років вирок суду в частині додаткового покарання не виконано, і тому позивач вважає, що ОСОБА_1 звільняється від відбування даного покарання.

Викладене свідчить про те, що накладеним арештом на все майно, що належить ОСОБА_1 порушуються його права як власника та на даний час минули строки давності щодо застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.08.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Судові засідання, призначені на 15.09.2020 року та 15.10.2020 року не відбулися у зв`язку з неявкою учасників справи, про день, час та місце розгляду справи повідомлених належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем проживання та місцем знаходження, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125.

Судове засідання призначене на 28.10.2020 року відкладено за клопотанням представника позивача про ознайомлення з матеріалами справи, розгляд справи призначено на 17.11.2020 року.

28.10.2020 року Кузьменко В., діючи в інтересах Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі довіреності через канцелярію суду подала відзив у якому просила у задоволенні позову відмовити. Вказала, що ОСОБА_1 є боржником у ВП 44671559, а тому він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна. Крім того, між сторонами немає спору про право власності/ користування майном, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів ДВС.

Судове засідання, призначене на 17.11.2020 року не відбулося у зв`язку з неявкою учасників справи, про день, час та місце розгляду справи повідомлених належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем проживання та місцем знаходження, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125.

Розгляд справи відкладено на 25.11.2020 року.

У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю позивач не з`явився, 25.11.2020 року ОСОБА_2 , діючи в інтересах позивача на підставі ордеру через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі.

У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю представник відповідача не з`явився, 28.10.2020 року Кузьменко В., діючи в інтересах Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі довіреності через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без участі представника відповідача.

За таких обставин, суд вважає за можливе розпочати судове засідання у справі без осіб, що приймають участь у розгляді справи, крім того, за приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 25.06.2013 ОСОБА_1 визнано винним за ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України та призначено покарання за ч. 3 ст. 212 КК України до штрафу в розмірі 255000 грн. з позбавленням права займати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно - господарськими функціями на строк 3 роки з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого; за ч. 1 ст. 366 КК України на 3 роки обмеження волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на З роки. Згідно ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання 3 роки обмеження волі, з триманням його в кримінально-виконавчої установі відкритого типу з позбавленням права займати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на 3 роки, з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 29.10.2013 вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 25.06.2013 року змінено. Виключено з мотивувальної та резолютивної частин вироку посилання суду на те, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 366 КК України. В резолютивній частині вироку вказано ОСОБА_1 визнати винним за ч. 3 ст. 212 України та ч. 1 ст. 366 КК України.

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Суворовського РУЮ м. Херсона від 26.01.2015 року у ВП 44671559 накладено арешт на все майно, яке належить ОСОБА_1 боржнику за виконавчим листом №2120/7707/12, видним 10.06.2014 Суворовським районним судом м. Херсона про конфіскацію всього майна, що належить ОСОБА_1 .

На підставі свідоцтва про прав власності, виданого 25.02.2020 року управлінням обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради ОСОБА_1 є власником кімнат у комунальній квартирі АДРЕСА_3 . Вказане додатково підтверджується інформацією з ДРРП на нерухоме майно та РПВ на нерухоме майно, ДРІ, ЄРЗ відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №208025264 від 03.05.2020 року.

Згідно листа Суворовського РВ ДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) вих. №47337 від 01.06.2020 року вбачається, що на виконанні у відділі перебувало ВП 44671559 з примусового виконання виконавчого листа №2120/7707/12, видного 10.06.2014 Суворовським районним судом м. Херсона про конфіскацію всього майна, що належить ОСОБА_1 09.02.1015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Підстави для зняття арешту відсутні.

Листом від 17.07.2020 року за вих. №Б-540-12.4 Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) повідомило, що підстав для зняття арешту у завершеному виконавчому провадженні немає.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежовувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське, та адміністративне між собою.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобо передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Як встановлено постановою старшого державного виконавця ВДВС Суворовського РУЮ м. Херсона від 26.01.2015 року у ВП 44671559 накладено арешт на все майно, яке належить ОСОБА_1 боржнику за виконавчим листом №2120/7707/12, видним 10.06.2014 Суворовським районним судом м. Херсона про конфіскацію всього майна, що належить ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із існуючим арештом, який накладено 26.01.2015 року на все майно ОСОБА_1 просив його зняти.

Питання про конфіскацію майна вирішується у порядку, встановленому КПК України та Кримінально-виконавчим кодексом України(далі КВК України).

Згідно частини 2 статті 52 КК України додатковим покаранням є, зокрема, конфіскація майна.

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого (частина перша статті 59 КК України).

Статтею 48 КВК України передбачено, суд, який постановив вирок, що передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна, після набрання ним законної сили надсилає виконавчий лист, копію опису майна і копію вироку для виконання Державній виконавчій службі, про що сповіщає відповідну фінансову установу. У разі відсутності у справі опису майна засудженого надсилається довідка про те, що опису майна не проводилося. Виконання покарання у виді конфіскації майна здійснюється Державною виконавчою службою за місцезнаходженням майна відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Конфіскації підлягає майно, що є у власності засудженого. Спори, пов`язані з конфіскацією майна, вирішуються в порядку, встановленому законом (частини перша, третя статті 49 КВК України).

Згідно листа Суворовського РВ ДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) вих. №47337 від 01.06.2020 року вбачається, що на виконанні у відділі перебувало ВП 44671559 з примусового виконання виконавчого листа №2120/7707/12, видного 10.06.2014 Суворовським районним судом м. Херсона про конфіскацію всього майна, що належить ОСОБА_1 09.02.1015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Підстави для зняття арешту відсутні.

Спеціальним законом, що регулював порядок вчинення виконавчих дій на час виконання вироку в частині конфіскації майна, був Закон №606-XIV.

Згідно з частиною другою статті 40-1 Закону№606-XIVвиконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягувачем є держава, у випадках, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 40 цього Закону, повертається до суду або іншого органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

Виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві: якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; якщо у боржника відсутнє майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу, або майно, визначене виконавчим документом, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

На час звернення з позовом та розгляду справи порядок судового оскарження урегульовано Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», відповідно до частини першої статті 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно до частини першої статті 3 цього Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень(нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів встановлено інший порядок судового провадження.

З огляду на те, що у ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні на виконанні перебувало виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2120/7707/12, видного 10.06.2014 Суворовським районним судом м. Херсона на виконання вироку в частині конфіскації майна позивача, а не на виконання судового рішення у цивільній справі, позовні вимоги ОСОБА_1 не можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства.

Натомість статтею 287 КАС визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

ОСОБА_1 як учасник виконавчого провадження на підставі положень статті 287 КАС України має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено його права, свободи чи інтереси.

Подібних висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 757/61236/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 586/77/17, від 19 червня 2019 року у справі № 383/493/18, які у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, то провадження у справі підлягає закриттю.

Суд роз`яснює, що за наслідками закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається(ч. 2 ст. 256 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 255, 256 260-261, 353-355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), до Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: 73003, м. Херсон, вул. Бориса Мозолевського, 2) про зняття арешту з майна закрити.

Роз`яснити позивачу, що за наслідками закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 25.11.2020 року.

Суддя Є.М. Булах