Ухвала

Іменем України

25 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 755/8571/19

провадження № 61-17242ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС ІНВЕСТ» - адвоката Ішутка Сергія Юрійовича на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 29 травня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС ІНВЕСТ» про визнання майнових прав на об`єкти незавершеного будівництва за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з указаною заявою, в якій просив вжити заходів забезпечення позову шляхом: заборони відповідачу та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які правочини щодо відчуження майнових прав на об`єкти незавершеного будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_1 стосовно житлових на нежитлових приміщень, визнання майнових прав на які є предметом позову; заборони відповідачу та будь-яким іншим особам укладати будь-які попередні договори купівлі-продажу щодо об`єктів незавершеного будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_1 стосовно житлових на нежитлових приміщень, визнання майнових прав на які є предметом позову; заборони відповідачу та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які правочини спрямовані на відступлення права вимоги майнових прав на об`єкти незавершеного будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_1 стосовно житлових на нежитлових приміщень, визнання майнових прав на які є предметом позову; заборони відповідачу та будь-яким іншим особам укладати будь-які договори щодо відчуження права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 стосовно житлових на нежитлових приміщень, визнання майнових прав на які є предметом позову; заборони відповідачу та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які правочини щодо передання майнових прав у заставу (іпотеку) на об`єкти незавершеного будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_1 стосовно житлових на нежитлових приміщень, визнання майнових прав на які є предметом позову; заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, що діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єктів незавершеного будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_1 стосовно житлових на нежитлових приміщень, визнання майнових прав на які є предметом позову.

Заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 мотивована тим, що з метою набуття у власність нерухомого майна, житлових та нежитлових приміщень за будівельною адресою: АДРЕСА_1 позивач уклав з відповідачем договори купівлі-продажу майнових прав стосовно чотирьох об`єктів. Позивач виконав свої обов`язки за укладеними між сторонами договорами, однак відповідач не виконав своїх обов`язків, майнові права позивачу фактично не передав та не ввів об`єкти будівництва в експлуатацію, тому позивач звернувся до суду з вимогою про визнання за ним майнових прав на об`єкти незавершеного будівництва, оскільки існують ризики настання недобросовісної поведінки відповідача та можливості здійснення ним подвійних продажів майнових прав на об`єкти незавершеного будівництва третім особам. Між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду, у разі задоволення позову. Забезпечення позову не порушить прав відповідача чи інших осіб, а обраний засіб забезпечення позову є доцільним за обставин, що склалися. В аналогічних справах, що розглядалися Дніпровським районним судом міста Києва відповідач визнавав позовні вимоги, а суд встановлював неналежне виконання зобов`язань відповідачем. Існують реальні ризики того, що з метою унеможливлення виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, відповідач відчужить майнові права або передасть їх у заставу чи укладе попередні договори купівлі-продажу нерухомого майна з третіми особами, або ж у випадку введення будинку в експлуатацію здійснить реєстрацію права власності на житлові та нежитлові приміщення і відчужить їх в інтересах інших осіб, всупереч укладеним з позивачем договорам. Недобросовісні дії відповідача можуть призвести до того, що майнові права на об`єкти незавершеного будівництва будуть належати позивачу за рішенням суду та водночас іншим особами за укладеними правочинами. За таких обставин виконання рішення суду не настане до моменту визнання недійсними правочинів, які відповідач може недобросовісно укласти з іншими особами. У випадку введення будинку в експлуатацію до завершення розгляду справи нерухоме майно може бути відчужене третім особам без відома та погодження з позивачем. Задовольнивши заяву про забезпечення позову, суд зможе запобігти будь-яким проявам недобросовісної поведінки відповідача стосовно відчуження або передання у заставу майнових прав, які є предметом позову.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 29 травня 2020 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року, заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС ІНВЕСТ» (далі - ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ») вчиняти будь-які правочини щодо відчуження майнових прав на об`єкти незавершеного будівництва, вчиняти будь-які правочини спрямовані на відступлення права вимоги майнових прав на об`єкти незавершеного будівництва, вчиняти будь-які правочини щодо передання майнових прав на об`єкти незавершеного будівництва у заставу (іпотеку), укладати будь-які попередні договори купівлі-продажу щодо об`єктів незавершеного будівництва, які знаходяться за будівельною адресою АДРЕСА_1 : нежитлове приміщення № 5-2 площею 257,30 к. м, під`їзд 5, поверх 1; нежитлове приміщення № 6 площею 442,70 кв. м, поверх 1-2; житлове приміщення - квартира АДРЕСА_2 площею 89,60 кв. м, кількість кімнат 2, поверх 2; житлове приміщення - квартира АДРЕСА_3 площею 90 кв. м, кількість кімнат 2, поверх 2. Заборонено будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, що діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно майнових прав на об`єкти незавершеного будівництва за будівельною адресою АДРЕСА_1 : нежитлове приміщення № 5-2 площею 257,30 к. м, під`їзд 5, поверх 1; нежитлове приміщення № 6 площею 442,70 кв. м, поверх 1-2; житлове приміщення - квартира АДРЕСА_2 площею 89,60 кв. м, кількість кімнат 2, поверх 2; житлове приміщення - квартира АДРЕСА_3 площею 90 кв. м, кількість кімнат 2, поверх 2. В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовлено.

Судові рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що між сторонами у справі виник спір стосовно майнових прав на об`єкти незавершеного будівництва за будівельною адресою АДРЕСА_1 , а саме стосовно житлових та нежитлових приміщень, щодо яких між відповідачем як продавцем та позивачем як покупцем були укладені договори купівлі-продажу майнових прав. Відчуження майнових прав, відступлення права вимоги майнових прав або передання майнових прав в іпотеку з урахуванням наявності спору стосовно цих майнових прав, тобто існування правової невизначеності щодо таких прав дійсно призведе до ускладнення або ж взагалі неможливості виконання рішення суду (у разі задоволення позову), в залежності від способу здійснення розпорядження цими правами, враховуючи також, що відповідач не обмежений у можливості розпорядження спірними майновими правами. Вжиті заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами, відповідають предмету спору і є саме тими заходами, які унеможливлять ускладнення чи невиконання рішення суду, у разі задоволення або часткового задоволення позову, та забезпечать ефективний захист прав та інтересів позивача.

20 листопада 2020 року представник ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» - адвокат Ішутко С. Ю. подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 29 травня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуваними судовими рішеннями фактично вирішено спір по суті, оскільки у зв`язку з їх постановленням повністю досягається мета позову. Позивач не довів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Оскаржуваними судовими рішеннями порушені майнові права ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» і ОСОБА_3 , якій на підставі договору від 11 липня 2017 року були передані в іпотеку майнові права на нерухоме майно, будівництво якого не завершено, а саме: квартиру АДРЕСА_2 . Вжиті судом заборони є прямим втручанням у відносини, що склалися між ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» і ОСОБА_3 .

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частинами першою, третьою статті 150 ЦПК України в редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали місцевого суду, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Судами встановлено, що позивачем заявлено вимоги про визнання за ним майнових прав на об`єкти будівництва, які знаходяться за будівельною адресою АДРЕСА_1 , в саме: нежитлове приміщення 5-2, поверх 1-й, під`їзд 5-й; нежитлове приміщення 6, поверх 1-2-й; житлове приміщення (квартиру) АДРЕСА_2 , поверх 2-й, кількість кімнат 2; житлове приміщення (квартиру) АДРЕСА_3, поверх 2-й , кількість кімнат 2.

Суди пересвідчилися, що між сторонами у справі дійсно виник спір стосовно майнових прав на об`єкти незавершеного будівництва за будівельною адресою АДРЕСА_1 , а саме щодо житлових та нежитлових приміщень щодо яких між відповідачем, як продавцем, та позивачем, як покупцем, були укладені договори купівлі-продажу майнових прав. Позивач ствердив, що зі свого боку виконав в повному обсязі умови договорів, натомість майнові права на об`єкти незавершеного будівництва йому фактично не передані. Відповідач позовних вимог не визнав зазначивши, що позивачем не виконано умов договорів купівлі-продажу майнових прав. При невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи, і відповідне свідчить, що між сторонами дійсно існує спір.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Врахувавши доводи заяви про забезпечення позову, характер спору і зміст позовних вимог, суди дійшли правильного висновку про те, щоневжиття заходів забезпечення позову може мати негативні наслідки та ускладнити виконання ймовірного судового рішення в разі задоволення позову, оскільки відчуження майнових прав, відступлення права вимоги майнових прав або передання майнових прав в іпотеку з урахуванням наявності спору стосовно цих майнових прав, тобто існування правової невизначеності щодо таких прав, дійсно призведе до ускладнення або ж взагалі неможливості виконання рішення суду (у разі задоволення позову) враховуючи, що відповідач не обмежений у можливості розпорядження спірними майновими правами.

Вжиті місцевим судом заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Доводи заявника про те, що оскаржуваними судовими рішеннями фактично вирішено спір по суті, є безпідставними, оскільки вжитими заходами забезпечення позову відповідача було обмежено у праві розпоряджатися спірними майновими правами, тоді як питання про право власності на ці майнові права суди не вирішували.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір, що і було зроблено місцевим судом.

Аргументи касаційної скарги про те, що вжиті судом заборони є прямим втручанням у відносини, які склалися між ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» і ОСОБА_3 , також не заслуговують на увагу, тому що сама по собі наявність іпотеки не надає іпотекодержателю безпосереднього права розпорядження предметом іпотеки, яким є майнові права на недобудоване нерухоме майно. Крім того, особа, яка не залучена до участі у справі та вважає, що судовими рішеннями порушено її права чи законні інтереси, вправі сама звернутися до суду за захистом своїх прав.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильних висновків судів попередніх інстанцій щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, і не свідчать про порушення судами норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм матеріального і процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.

Тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомесде ла Торре проти Іспанії»).

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС ІНВЕСТ» - адвоката Ішутка Сергія Юрійовича на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 29 травня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС ІНВЕСТ» про визнання майнових прав на об`єкти незавершеного будівництва за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

М. Ю. Тітов