Провадження № 2/638/4605/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого-судді Цвірюка Д.В.,

за участю секретаря Куценко К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 06.09.2003 року він уклав шлюб з відповідачем, від якого мають двох дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, внаслідок чого вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Останнім часом сімейне життя суттєво погіршилось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне господарство не ведуть, подружніх відносин не підтримують з листопада 2019 року. Звернув увагу на те, що в 2019 році він вже звертався до суду з аналогічною заявою, однак намагаючись зберегти шлюб, подав заяву про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку зі спробою примирення з відповідачем. Однак з січня 2020 року по теперішній час ні позивач ні відповідач не намагалися відновити сімейні відносини. Неповнолітні діти після розірвання шлюбу будуть проживати з відповідачем. Майнових спорів немає. Позивач вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе та суперечить їхнім інтересам.

В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки.

Згідно ч.1 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 06.09.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 06.09.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Первомайського міського управління юстиції.

Від шлюбу подружжя мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції Луганської області та серії НОМЕР_3 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції Луганської області Україна.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звертався до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем. Ухвалою суду від 23.01.2020 позовну заяву залишено без розгляду з тих підстав, що позивачем подано заяву про залишення позову без розгляду у зв`язку з примиренням з відповідачем. Однак згідно тверджень позивача з того часу відновити шлюбні відносини сторони і не намагалися.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.112 СК України та відповідно до ст.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони сумісного господарства не ведуть, на примирення не згодні, шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам дитини, шлюб між сторонами повинен бути розірваний.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі викладеного, ст.ст.55, 105, 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст.10-13, 76-82, 141, 142, 206, 258, 259, 263-265, 352-355 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 06.09.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Первомайського міського управління юстиції, актовий запис №180 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвища залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого 16.09.2020 року за квитанцією №0.0..1 в розмірі 840,80 грн., тобто в сумі 420,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ,

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп НОМЕР_5 , (отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача).

Головуючий суддя: Д.В.Цвірюк