ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року

м.Суми

Справа №591/6649/20

Номер провадження 22-ц/816/2353/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

учасники справи:

заявник - старший державний виконавець Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Трегубов Олександр Володимирович,

боржник - ОСОБА_1 ,

стягувач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Турченка Сергія Петровича на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 28 жовтня 2020 року в складі судді Северинової А.С., ухваленої в м. Суми,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду з поданням, заявник просив суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , а саме - до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом № 591/5768/18 від 02.03.2020 року виданого Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів у сумі 848947 грн. 86 коп.

Своє подання обґрунтував тим, що на виконанні в Зарічному відділі державної виконавчої служби у м. Суми перебуває виконавче провадження № АСВП 61522294 з примусового виконання виконавчого листа № 591/5768/18 від 02.03.2020 року виданого Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів. При цьому боржник обізнаний про наявність відносно нього відкритих виконавчих проваджень. Вказує, що 22.07.2020 року державним виконавцем було призначено перевірку майнового стану боржника о 8 год. 00 хв. на 30.07.2020 року, за адресою, що вказана у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 , про що складено відповідний акт. 30.07.2020 року боржник фактично не допустив державного виконавця до свого помешкання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій, оскільки був відсутній вдома, двері квартири ніхто не відчинив. Вказує, що рахунки та джерела доходів у боржника відсутні, проте останній документований паспортами громадянина України для виїзду за кордон. За період знаходження виконавчого документа на примусовому виконанні відповідач не вчинив жодних дій спрямованих на погашення заборгованості, не подав декларацію про доходи, не допустив державного виконавця до перевірки майнового стану, що свідчить про свідоме ухилення ним від виконання виконавчого документу. Зазначає, що боржник з метою ухилення від виконання судового рішення може виїхати за кордон.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28.10.2020 року в задоволенні подання заявника відмовлено.

Ухвалюючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що в своєму поданні заявник не навів доказів того, що боржник вчиняє дії, які б унеможливлювали виконання рішення, а також ту обставину, що боржник може виїхати за кордон з метою ухилення від виконання рішення. Водночас, сама по собі наявність суми заборгованості за виконавчим документом або відсутність дій стосовно добровільного погашення заборгованості не можуть свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник ОСОБА_2 - адвокат Турченко Сергій Петрович подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне встановлення судом фактичних обставин справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову про задоволення подання.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що з`явлення боржника на виклик державного виконавця 22.07.2020 року та надання свого номеру мобільного телефону не може розцінюватися, як належне виконання рішення суду, оскільки не узгоджується з цілями виконавчого провадження визначеними ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, сама по собі така явка не може свідчити про вчинення дій спрямованих на виконання рішення. Зазначає, що боржник не вчинив жодних дій направлених на виконання рішення суду і після явки до державного виконавця не виконав своїх обов`язків визначених ч.5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: не сплатив жодних коштів на погашення боргу, не надав державному виконавцю декларацію про доходи та майно, не допустив державного виконавця до огляду та опису свого майна за місцем проживання. Вказує, що рішення суду по цей час не виконане навіть в частині, а боржник продовжує ухилятися від його виконання, що дає підстави для звернення з поданням про тимчасове обмеження його в праві виїзду за межі України.

Від заявника відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Від боржника відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Представник стягувача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.

Представник Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) та боржник в судове засідання не з`явилися, але про місце та час його проведення повідомлені належним чином за їх місцезнаходженням та місцем реєстрації.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, постановою старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 16.03.2020 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 591/5768/18, виданого 02.03.2020 року Зарічним районним судом м. Суми, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 848947 грн. 86 коп. (а.с.2).

Відповідно до відповіді Пенсійного фонду України, наданої на запит державного виконавця від 16.04.2020 року, ОСОБА_1 пенсію не отримує, не працевлаштований (а.с.5).

Відповідно до відповіді Державної фіскальної служби України від 16.04.2020 року, наданої на запит державного виконавця, ОСОБА_1 рахунків в банківських установах не має і знятий з обліку як фізична особа - підприємець (а.с.6).

Згідно з наданою управлінням Державної міграційної служби України в Сумській області інформацією від 31.08.2020 року ОСОБА_1 документований паспортами громадянина України для виїзду за кордон (а.с. 7).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено обов`язок державного виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

Частиною 3 ст. 441 ЦПК України визначено, що суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно із п. 5 ч. 1 статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в країну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку про те, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин заявник повинен надати достатньо підтверджені відомості про те, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Відповідно до висновків, викладених Верховним Судом України при проведенні аналізу судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

З матеріалів справи вбачається, що 22.07.2020 року боржник ОСОБА_1 з`явився до державного виконавця та повідомив останнього про те, що фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований як ФОП та має автомобіль, який залишився в АР Крим в 2015 році та надав державному виконавцю свій номер мобільного телефону, про що державним виконавцем було складено акт (а.с. 4). Також, у зазначеному акті державний виконавець повідомив боржника про те, що перевірка його майнового стану за адресою по вул. І. Сірка призначена на 30.07.2020 року о 8 год. 00 хв., про що боржником було поставлено власний підпис під актом.

30.07.2020 року о 8 год. 00 хв. державним виконавцем було проведено перевірку майнового стану боржника за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якої було встановлено, що в призначений час боржник не з`явився, доступ до приміщення не надав, телефон вимкнув, про що було складено акт (а.с. 3).

За таких обстави, колегія суддів вважає, що державним виконавцем надано до суду достатнього доказів ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, оскільки таке ухилення може полягати як в активних діях (нез`явлення на виклики державного виконавця, приховування майна, доходів тощо), так і в пасивних діях (невжиття будь-яких заходів для виконання обов`язку сплатити кошти). З обставин цивільної справи вбачається, що боржник будучи належним чином повідомленим під підпис з тим, що 30.07.2020 року о 8 год. 00 хв. за місцем його проживання, що вказане у виконавчому документі, будуть проводитися виконавчі дії, до свого помешкання не з`явився, про причини неявки державного виконавця завчасно не повідомив, а також, вимкнув мобільний телефон, номер якого надав державному виконавцю, через що, державний виконавець не зміг перевірити його майновий стан та вчинити необхідні виконавчі дії.

Колегія суддів звертає увагу на те, що добровільне виконання боржником обов`язків, що покладені на нього судовим рішенням може мати місце лише до моменту відкриття державним виконавцем виконавчого провадження, а в подальшому у боржника виникає обов`язок із їх виконання, проте незважаючи, що виконавче провадження по примусовому стягненню заборгованості відносно боржника було відкрито ще 16.03.2020 року, боржником, станом на день звернення державного виконавця до суду із зазначеним поданням заборгованість сплачено не було, як і не було надано державному виконавцю доказів вчинення боржником дій по примусовому виконанню покладених на нього судовим рішення обов`язків, що свідчить про ухилення боржника від їх виконання.

Враховуючи строк невиконання боржником покладених на нього судовим рішенням обов`язків, їх значний розмір, а саме 848947 грн. 86 коп., колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції стосовно того, що сам факт приходу боржника до державного виконавця та повідомлення йому номеру мобільного телефону, адреси фактичного проживання та тієї обставини що він зареєстрований як ФОП, є свідченням того, що боржник не ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішення обов`язків з огляду на те, що фактично повідомлена боржником інформація стосовно того, що він зареєстрований як фізична особа - підприємець не відповідає дійсності, оскільки спростовується матеріалами справи, зокрема, довідкою Державної фіскальної служби України від 16.04.2020 року, де зазначено, що боржника знято з обліку як фізичну особу - підприємця, мобільний телефон, номер якого повідомлений державному виконавцю під час проведення виконавчих дій був вимкнений. Разом з тим, надаючи зазначену інформацію державному виконавцю, боржник не надав жодних доказів сплати або часткової сплати наявної у нього заборгованості зважаючи на її значний розмір.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що сам по собі факт приходу боржника до державного виконавця не може свідчити про його наміри виконати покладені на нього судовим рішенням обов`язки, а наявність в нього невиконаних зобов`язань, покладених на нього, є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України.

Крім того, не надання державним виконавцем доказів того, що боржник виїжджає за кордон з метою ухилитися від виконання покладених на нього судовим рішенням зобов`язань не є підставою для відмови у задоволенні подання з огляду на те, що такий захід як тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України носить превентивний характер та покликаний дисциплінувати боржника з метою спонукання останнього до виконання таких обов`язків.

Враховуючи вищевикладене, через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права на підставі п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню та ухваленню нової постанови про задоволення подання.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Турченко Сергія Петровича задовольнити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 28 жовтня 2020 року скасувати та прийняти нову постанову.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , до виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02 березня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 848947 грн 86 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 27 листопада 2020 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.І. Собина

Т.А. Левченко