Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"25" листопада 2020 р. Справа № 608/2126/19
Номер провадження2/608/5/2020
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Яковець Н. В.
з участю секретаря Олійник О.С.
представника позивача ОСОБА_1
представників відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
співідповідача ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чорткові справу цивільного судочинства за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, -
В грудні 2019 р. позивач ОСОБА_4 подав позовну заяву до ОСОБА_6 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, вказавши, що 10 травня 2017 р. він зустрівся з ОСОБА_6 у дворі будинку АДРЕСА_1 для придбання транспортного засобу. Оглянувши автомобіль, домовились про ціну 3200 доларів США та цього ж дня в салоні автомобіля він передав особисто позивачці - відповідачці гроші в сумі 3200 доларів США (32 купюри номіналом по 100 доларів США та 4 купюри номіналом по 50 доларів США). Передача грошей відбулася в присутності його дружини ОСОБА_8 , його брата ОСОБА_5 , чоловіка відповідачки ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які зможуть підтвердити дані обставини. Після передачі позивачем ОСОБА_4 спірних грошей відповідачці ОСОБА_10 , остання передала йому спірний автомобіль, ключі від запалювання двигуна та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Про реєстрацію домовилися на інший день, оскільки купівля автомобіля відбувалася вже в другій половині дня, тому ОСОБА_6 запевнила ОСОБА_4 , що на його першу його вимогу буде здійснена перереєстрація автомобіля. На початку березня 2019 р. до нього звернулася відповідачка з проханням надати в суді в справі про поділ спільного сумісного майна подружжя неправдиві показання щодо спірних грошових коштів, а саме, що гроші за продаж спірного автомобіля вона від нього не отримувала, а їх отримав її чоловік ОСОБА_7 тому відповідач вважає, що позов до нього є помстою ОСОБА_6 , оскільки він відмовився неправдиво свідчити в суді.
15 січня 2020 р. винесено ухвалу про об`єднання в одне провадження цивільну справу № 608/2378/19 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів та цивільну справу №608/2126/19 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння та присвоєно цивільній справі єдиний номер № 608/2126/19 (номер провадження 2/608/5/2020).
31 січня 2020 року відповідачка ОСОБА_6 подала відзив на позовну заяву ОСОБА_4 з яким не згідна, посилаючись на те, що позивач пам`ятає кількість купюр, які нібито передав їй, але суми точно не знає, оскільки, такої передачі коштів не було та і не могло бути.
3 липня 2020 року позивачка ОСОБА_6 заявила клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача ОСОБА_5 та уточнила позовні вимоги, в даному клопотанні позивачка просила поновити їй строк на подання клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача на підставі ч. 3 ст. 51 ЦПК України та витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на її користь транспортний засіб марки ВАЗ 2124, 2007 року випуску, сірого кольору шляхом передачі ОСОБА_4 транспортного засобу марки ВАЗ 2124, 2007 року випуску, сірого кольору зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та ключем запалювання.
25 вересня позивачка ОСОБА_6 в уточнених позовних вимогах просила витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на її користь транспортний засіб марки ВАЗ 2124, 2007 року випуску, сірого кольору шляхом передачі ОСОБА_4 та ОСОБА_7 транспортного засобу марки ВАЗ 2124, 2007 року випуску, сірого кольору зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та ключем запалювання.
В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_6 уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задоволити з підстав вказаних у позовній заяві та уточнених позовних вимогах.
Допитана в судовому засіданні позивачка, як свідок, суду пояснила, що з 2017 року з відповідачем ОСОБА_7 не проживає, спірним автомобілем за домовленістю між сторонами користувався колишній чоловік ОСОБА_7 на початку 2018 року дізналася, що колишній чоловік продав автомобіль ОСОБА_4 приблизно за 3000 дол. США, просила чоловіка повернути їй Ѕ частину вказаної суми від вартості автомобіля. Ключі від автомобіля завжди знаходилися в чоловіка. В травні 2019 року до неї звернувся ОСОБА_4 з дружиною з пропозицією про перереєстрацію автомобіля, позивачка просила, щоб вони поговорили з ОСОБА_7 про повернення їй Ѕ суми за автомобіль, проте, крім погроз нічого більше не отримала, тому звернулася до суду з вказаним позовом. Просила суд задовольнити позовні та уточненні позовні вимоги в повному обсязі. Щодо зустрічного позову, просила суд відмовити в позові.
Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в позові в повному обсязі з мотивів викладених в відзиві, щодо зустрічного позову, то просив суд задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача ОСОБА_7 теж заперечував щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_6 , оскільки його клієнтом спірний автомобіль не продавався, а продавався позивачкою ОСОБА_6 за взаємною згодою між подружжям, та кошти за автомобіль передавалися ОСОБА_4 . ОСОБА_11 безпосередньо в руки. Щодо зустрічного позову покладався на розсуд суду.
Допитані в судовому засіданні відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та співвідповідач ОСОБА_5 , суду пояснили та стверджували, що кошти від спірного автомобіля 10 травня 2017 року від ОСОБА_4 в сумі 3100 дол США отримала ОСОБА_6 , та передала ключі від спірного автомобіля з документами на автомобіль. Ніяких коштів ОСОБА_7 від ОСОБА_4 не отримував. На даний час автомобілем користується брат відповідача співвідповідач ОСОБА_5 .
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 дружина відповідача ОСОБА_4 , суду пояснила, що була присутня при так званій купівлі спірного автомобіля, кошти в сумі 3100 дол США передавалися безпосередньо в руки ОСОБА_6 , також, саме ОСОБА_12 передала її чоловікові ключі та документи від автомобіля. Також, неодноразово свідок з ОСОБА_4 зверталися до ОСОБА_6 з пропозицією зареєструвати автомобіль, проте, ОСОБА_12 відмовлялася, оскільки вважала, що в неї до ОСОБА_7 є претензії майнового характеру, а також ОСОБА_12 була незадоволена тим, що ОСОБА_13 в судовому засіданні про поділ майна між подружжям ОСОБА_14 відмовився неправдиво свідчити.
Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в позові ОСОБА_6 слід відмовити з наступних підстав.
Згідно ухвали Чортківського районного суду від 04.06.2019 року, прийнято відмову ОСОБА_6 від позову пред`явленого до ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя та відмову ОСОБА_7 від зустрічного позову пред`явленого ним до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя та закрито провадження у справі.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (стаття 319 ЦК У країни).
Частиною другою статті 321 ЦК України визначено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до частини першої статті 15 та частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Згідно зі ст.400 ЦК України недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.
Цивільним кодексом України передбачені як одні зі способів захисту порушених прав віндикація або реституція.
Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого не власника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.
За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно поза їх волею.
Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.
Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними.
Згідно зі статтею 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.
З конструкції частини третьої статті 13 ЦК України випливає, що дії особи, які полягають у реалізації такою особою свого права, однак вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, є формою зловживання правом.
Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи-стягувача за рахунок майна цього власника, може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора.
До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 910/7547/17 від 07 грудня 2018 року за позовом ТОВ Інженерний центр «Енергомаш» до ТОВ «Тісмен» про визнання правочинів недійсними внаслідок їх фіктивності та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №641/9904/16-ц від 27.05.2020 року.
Частина перша статті 16 ЦК України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Разом з тим, відповідно до частини третьої статті 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частини другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу, зокрема відмовити у захисті права, яким особа зловживала.
Ураховуючи викладене, суд вважає, що позов про витребування майна, яке відчужене стороною недійсного правочину, не підлягає задоволенню, оскільки зазначений позов спрямований на одержання судового захисту права, яким особа зловживала, шляхом витребування у відповідача майна, яке було продане, проте не перереєстроване в законному порядку, через незнання законів ОСОБА_4 та укладенням договору в кінці робочого дня.
ОСОБА_4 є добросовісним набувачем, який уклавши усну угоду з метою в подальшому у законному порядку зареєструвати спірний автомобіль, оплативши за нього обумовлені сторонами кошти, покладаючись на добросовісність ОСОБА_6 , діяв добросовісно, тому у нього не може бути витребувано майно на підставі статті 388 ЦК України,
ОСОБА_4 під час придбання даного автомобіля, яким володіла позивачка ОСОБА_6 , на підставі права власності на даний автомобіль, мав усі підстави вважати, що такий договір є законним та розраховувати на певний стан речей, тобто правомірно очікував, що ОСОБА_6 після передачі ним грошей та надання нею в присутності свого чоловіка та інших свідків, йому ключів та документів буде діяти правомірно без будь яких ухилень на переєстрацію даного автомобіля.
Тому, за викладених обставин, суд приходить до висновку, що задоволення первісного позову, матиме наслідком порушення справедливого балансу та покладатиме надмірний індивідуальний тягар на ОСОБА_4 і становитиме порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції.
Щодо зустрічного позову про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, суд вважає, що в позові також слід відмовити з мотивів викладених в рішенні суду.
Також враховуючи те, що в позовах сторонам відмовлено, суд вважає, що витрати сторін слід покласти на сторони в межах ними понесених.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.2,4,5,12,13,76,81,258,259,263-265 ЦПК України, ст.ст.3, 13, 16, 317, 319, 321, 387, 388, 400 ЦК України, ст.41 Конституції України, суд -
В позові ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння та зустрічному позові ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів - відмовити.
Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: (підпис)

Копія вірна:

Рішення набрало законної сили "____"_____________202___р.

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи №608/965/20, яка зберігається в архіві Чортківського районного суду Тернопільської області.

Суддя: Н. В. Яковець

Копію рішення видано "____"______________202__р.

Секретар: