Справа № 646/4184/20
№ провадження 2/646/1775/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.11.2020 м.Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Білінської О.В.,
за участю секретаря Літвякової І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-
Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договорами позики, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договорами позики від 21 грудня 2016 року та від 22 грудня 2016 року у розмірі 88 110 грн. та судовий збір у сумі 881,10 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 21.12.2016 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 взяв у нього в борг грошові кошти в розмірі 1000 грн., які зобов`язувався повернути до 21.02.2017 року зі сплатою відсотків, що підтверджується його власноручною розпискою. Крім того, 22.12.2016 року між сторонами було укладено ще один договір позики, за яким позивач передав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 4500 грн., які зобов`язувався повернути до 21.02.2017 року зі сплатою відсотків, що підтверджується його власноручною розпискою.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за вищевказаним договором, заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.09.2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 21.12.2016 року та договором позики від 22.12.2016 року в сумі 30 072 грн. 50 грн. та суму судового збору у розмірі 640 грн. Заборгованість, визначена у заочному рішенні суду, на сьогоднішній день є непогашеною, а рішення суду не виконане. Станом на 15.07.2020 року заборгованість боржника ОСОБА_2 за договорами позики від 21.12.2016 та 22.12.2016 за період з 11 серпня 2017 року по 15 липня 2020 року складає 88 110 грн.
Представник позивача в поданій до суду заяві просить суд справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.
21 грудня 2016 року між ОСОБА_1 , з однієї сторони, та ОСОБА_2 , з іншої сторони, укладено договір позики № 1, згідно умов якого ОСОБА_2 отримав від позивача грошові кошти в розмірі 1000 грн., зі строком сплати до 21.02.2017 року (а.с. 3).
На підтвердження отримання вказаних вище грошових коштів, відповідач надав позивачу розписку від 21.12.2016 (а.с. 5).
Відповідно до пункту 4 договору позики № 1, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики по одній з фіксованих процентних ставок, вказаних у цьому пункті один раз на місяць на суму позики. Проценти сплачуються позикодавцю один раз на місяць у готівковій формі до фактичної дати повернення позики по одній з фіксованих процентних ставок (з розрахунку) :підпункт а) 1,5 % (одна ціла п`ять десятих) процентів у день за період, за який проценти не були сплачені достроково;підпункт б) 20 % (двадцять) процентів в місяць, якщо проценти сплачуються достроково (наперед).
Пунктом 16 вказаного договору встановлено, що позичальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі сто відсотків від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за цим договором.
Крім того, 22 грудня 2016 року між ОСОБА_1 , з однієї сторони, та ОСОБА_2 , з іншої сторони, укладено договір позики № 2, згідно умов якого ОСОБА_2 отримав від позивача грошові кошти в розмірі 4500 грн., зі строком сплати до 21.02.2017 року (а.с. 4).
На підтвердження отримання вказаних вище грошових коштів, відповідач надав позивачу розписку від 22.12.2016 (а.с. 6).
Відповідно до пункту 4 договору позики № 2, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики по одній з фіксованих процентних ставок, вказаних у цьому пункті один раз на місяць на суму позики. Проценти сплачуються позикодавцю один раз на місяць у готівковій формі до фактичної дати повернення позики по одній з фіксованих процентних ставок (з розрахунку) :підпункт а) 1,5 % (одна ціла пять десятих) процентів у день за період, за який проценти не були сплачені достроково;підпункт б) 20 % (двадцять) процентів в місяць, якщо проценти сплачуються достроково (наперед).
Пунктом 16 вказаного договору встановлено, що позичальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі сто відсотків від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за цим договором.
Взяті на себе зобов`язання, встановлені договорами позики, відповідач не виконав.
Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
14.09.2017 року Червонозаводським районним судом м.Харкова ухвалено заочне рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 21.12.2016 року та договором позики від 22.12.2016 року в сумі 30 072 грн. 50 грн. та суму судового збору у розмірі 640 грн.
21.02.2020 ст. державним виконавцем МВДВС по Основ`янському та Слобідському районах у м.Харкові СМУМЮ (м. Харків) Шеіною О.С. було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.
Таким чином, на час пред`явлення позову до суду відповідач не погасив заборгованість за договорами позики.
На підтвердження наявності заборгованості відповідача ОСОБА_1 наводить такий розрахунок.
Згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
Із правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду, номер справи 444/9519/12 (номер провадження 14-10цс18) від 28.03.2018 р. вбачається, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.
ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою про стягнення відсотків за невиконання грошового зобов`язання відповідачем, після ухвалення судом заочного рішення, яким з ОСОБА_2 було стягнуто заборгованість за договорами позики.
Згідно з п.19 договорів позики від 21.12.2016 та 22.12.2016 договір може бути без згоди позичальника розірваний або змінений позикодавцем в результаті односторонньої зміни договору, тобто в результаті вчинення позикодавцем одностороннього правочину довільної форми (у будь-якій формі), який тягне цивільно-правові наслідки для обох сторін договору. Позикодавець має право у будь-який час відмовитись від договору.
Згідно з ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.3 ст.651 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.
Оскільки договори позики були розірвані в односторонньому порядку позивачем по справі, який звернувся з відповідним позовом, задоволеним заочним рішенням суду від 14.10.2017 року, зобов`язання відповідача щодо сплати процентів, передбачених договорами позики припинені.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Обраний позивачем спосіб захисту своїх прав та інтересів суд вважає неправильним, так як правовідносини, які склалися між позивачем та відповідачем мають іншу правову природу і регулюються ч.2 ст. 625 ЦК України.
За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити.
Судові витрати слід покласти на позивача.
Керуючись ст.ст.258, 259, 264, 265 ЦПК України,
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.
Судові витрати покласти на позивача.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя О.В.Білінська