У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" листопада 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючої судді Яровенко Н.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики.

Разом з позовною заявою позивачем була подана заява про забезпечення позову відповідно до якої останній просить забезпечити позов шляхом накладення арешту Ѕ частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , запис в реєстровій книзі № 31822, що належить на праві приватної часткової власності ОСОБА_2 . Вимоги заяви мотивує тим, що відповідач взяла в борг у позивача кошти в сумі 150 000,00 гривень та зобов`язалася їх повернути до 01 травня 2020 року. Проте у зазначений строк відповідач свого зобов`язання не виконала та борг не повернула. Відповідач відмовляється добровільно виконати взяті на себе зобов`язання, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

У відповідності до частини 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

За змістом положень ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд, вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, оцінивши наведенні заявником підстави для вжиття заходів забезпечення позову, приходить до наступного висновку.

Забезпечення позову -- це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

В п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснено: особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовим обмеженням заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.4 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Суд звертає увагу, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову.

З позовної заяви вбачаєтеся, що ціна позову складає 150 000,00 гривень. Однак відповідно до заяви про забезпечення позову, позивач просить накласти арешт на Ѕ частини квартири, що належить ОСОБА_2 .

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви до суду, забезпечення збалансованості інтересів сторін, відсутності зв`язку між заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, в тому числі, порушення обраними заходами забезпечення позову, які заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, прав власника та враховуючи те, що вартість 1/2частини квартири на яку позивач просить накласти арешт є значно вищою, аніж ціна заявлених вимог в позові, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки не є співмірними з із заявленими вимогами.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 149, 150, 153,258-261, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 27 листопада 2020 року.

Суддя Н.О. Яровенко