№ провадження 2/495/1207/2020
З А О Ч Н Е р і ш е н н я
01 грудня 2020 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,
за участю секретаря Іванченко А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровський Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності,
Позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності, просить суд: припинити право власності ОСОБА_2 на 7/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , та визнати за ним право власності на них.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до договору дарування від 14.03.2017 року, він є власником 93/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 .
Зазначена частка не виділена в натурі.
Співвласником даного житлового будинку у вигляді 7/100 частки є ОСОБА_2 .
Належна йому частка у праві власності даного житлового будинку також не виділена в натурі.
Відповідач жодним чином не користується належною йому часткою у житловому будинку, не здійснює жодних дій з догляду та утриманню за своєю власністю, на його звернення до відповідача надати допомогу, в т.ч. фінансову щодо догляду за спільним будинком, останній відмовляється саме з тих підстав, що він будинком не користується та не планує в ньому жити через незначну площу власної частки та небажання жити у м. Білгород-Дністровському.
Вказуючи, що строки звернення з відповідним позовом спливають, адже він став власником у 2017 році, вирішив шукати судового захисту.
20 грудня 2019 року Ухвалою Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області по вказаній справі відкрито загальне позовне провадження та справи призначена до підготовчого судового розгляду.
11 лютого 2020 року по вказаній справі було призначено судово - будівельно - технічну експертизу, провадження по справі було зупинено.
12 березня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області провадження по справі було поновлено та продовжений її підготовчий розгляд.
09 квітня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по справі було призначено судово будівельно - технічну експертизу, провадження по справі було зупинено.
24 липня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду провадження по справі було поновлено та продовжений її підготовчий розгляд.
28 вересня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження було закрито та справа призначена до судового розгляду по сутті.
Позивач та його представник в судове засідання надали заяву та клопотання про розгляд справи у відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі і через оголошення, розміщене на офіційному сайті судової влади, про причину неявки суду не сповістив.
Зі згоди позивача та його представника, суд ухвалою від 01 грудня 2020 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України.
Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданих заяв, за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що дійсно на підставі договорів дарування від 14.03.2017 року, укладених між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з однієї сторони, та ОСОБА_5 , діючої від імені ОСОБА_1 , позивач є власником 93/100 часток житлового будинку під АДРЕСА_1 , а також земельної ділянки, площею 0,0495 га в межах згідно з планом за тією ж адресою. /л.с.8-9,10-11/.
Право власності на вищезазначену нерухомість у вигляді земельної ділянки та часток житлового будинку є зареєстрованим у встановленому законом порядку, що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 82325790 та № 82321174. /л.с.12,13/.
Разом з тим, згідно договору дарування від 13.08.2004 року, укладеного між ОСОБА_3 ОСОБА_4 , з однієї сторони та ОСОБА_6 , діючої від імені ОСОБА_2 , з іншої, відповідач є власником 7/100 частин житлового будинку під АДРЕСА_1 . /л.с.14/.
Задля повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області від 11.02.2020 року винесено ухвалу про призначення судової будівельно-технічної експертизи, згідно якої клопотання представника позивача ОСОБА_7 про призначення судової будівельно технічної експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання прав власності задоволено. Призначено по цивільній справі судову будівельно технічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: яка вартість 7/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , належних на праві власності відповідачу ОСОБА_2 ?. Чи можливе виділення в натурі 7/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 належних на праві власності відповідачу ОСОБА_2 ?.
Згідно Висновку будівельно-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи № 037/2020, складеного судовим експертом Скибінською Т.М., ринкова вартість 7/100 частин оцінюваного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_2 , без врахування вартості земельного компоненту, які належать на праві власності ОСОБА_2 , на момент складання даного висновку становить 2 635 доларів США, що еквівалентно на дату оцінки 71 017 грн.
Окрім того, виходячи із проведеного візуального огляду, враховуючи конструктивне та об`ємно планувальне рішення житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_3 , експерт прийшов до висновку, що не надається можливим з технічної точки зору виділити в натурі 7/100 частин вищевказаного житлового будинку, які належать ОСОБА_2 , так як загальна площа будинку, яка належить співвласнику 7/100 частин складає 11,1 кв.м /в т.ч. житлова 4,1 кв.м/, а згідно вимог нормативно-правових актів мінімальна площа однокімнатної квартири повинна складати не менше 28 кв.м., тому відсутня технічна можливість співвласнику 7/100 частин влаштувати ізольовану та забезпечену окремим виходом на прилеглу земельну ділянку, як мінімум однокімнатну житлову квартиру, яка за своїми показниками /об`ємно-планувальним рішенням, складом приміщень, площею, забезпеченістю інженерним обладнанням/ відповідала чинним вимогам нормативних документів.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
У сенсі розуміння ст. 13 Основного Закону України, власність зобов`язує.
Вказана норма кореспондує зі ст. 322 ЦК України, згідно якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Також слід зазначити, що згідно із ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.
Так, відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.
За імперативними приписами ч. 3 ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦПК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне користування і володіння майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Із змісту зазначеної норми закону випливає, що припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-яких з передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України обставин, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном.
При встановленні обставин справи суд враховує те, що експертом доведено про неможливість з технічної точки зору виділення 7/100 часток житлового будинку, належного відповідачу.
У постанові ВС від 15.03.2018 року у справі № 345/2723/17 вказано, що право власності на частку у спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною.
Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.
Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013 року, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених п. п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Під час розгляду справи позивачем внесено на депозитний рахунок суду грошову компенсацію за вартість частки у спільній частковій власності ОСОБА_2 у розмірі 74 043 грн.
Верховний Суд України у справі № 6-68цс14 також сформулював правову позицію від 02.07. 2014 року, якою роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною.
Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.
Зі змісту практики Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч.1 ст. 365 ЦК України, яка обов`язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті.
Оцінюючи надані позивачем докази та встановлені судом обставини, суд вважає, що умови, передбачені ч. 1 ст. 365 ЦК України, є доведеними.
Так, в дійсності частка відповідача у праві спільної часткової власності за адресою: АДРЕСА_3 є незначною і не може бути виділена в натурі, що встановлено експертним дослідженням.
Спричинення істотної шкоди інтересам співвласника спростовано не проживанням ним у належній йому частині житлового будинку, відсутністю його реєстрації за місцем даного об`єкту нерухомості, а також дотримання встановленої процедури внесення грошової компенсації на депозитний рахунок суду задля подальшого його відшкодування.
За таких обставин, на основі повно та всебічно досліджених доказів, оцінюючи їх належність, достатність, достовірність та логічний взаємозв`язок, у відповідності до вимог чинного законодавства та його правозастосування до фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про наявність усіх правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності, у зв`язку з їх обґрунтованістю та доведеністю.
Керуючись ст. ст. 16, 317, 321, 356,364, 365 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76, 80, 81, 83, 263, 264, 265, 280, 281, 354 ЦПК України , суд,-
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання прав власності задовольнити.
Припинити право власності ОСОБА_2 на 7/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 7/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що в цілому складається з: житлового будинку літ. "А", загальною площею 158, 8 кв.м., житловою площею 58, 5 кв.м., гаражу літ. "В"; сараю літ. "Г"; навісу літ. "Є"; споруд № 2-9, І.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 .
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 .
Повний текст рішення складений 01 грудня 2020 року.
Суддя: