ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1816/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/6610/20 Категорія: на ухвалу Скляренко В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Храпка В.Д., Бондаренка С.І., Новікова О.М. за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шимановського Артема Володимировича на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 вересня 2020 року про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Скляренко В.М., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сван-1» в особі арбітражного керуючого-ліквідатора Юдицького Олександра Вікторовича до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Плаха Тамара Іванівна про визнання недійсним договору дарування частки в праві власності на квартиру від 24 вересня 2019 року, -

в с т а н о в и в :

21 вересня 2020 року ТОВ «Сван-1» в особі арбітражного керуючого-ліквідатора Юдицького О.В. звернулося з позовом до суду до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Плаха Т.І. про визнання недійсним договору дарування частки в праві власності на квартиру від 24 вересня 2019 року.

Цього ж дня ТОВ «Сван-1» в особі арбітражного керуючого-ліквідатора Юдицького О.В. звернулося до із заявою про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 вчиняти дії з відчуження нерухомого майна, або розпорядження цим майном у будь-який інший спосіб до вирішення спору.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 вересня 2020 року заяву арбітражного керуючого-ліквідатора ТОВ «Сван-1» - Юдицького О.В. про забезпечення позову - задоволено.

Заборонено ОСОБА_1 до завершення розгляду справи за позовом ТОВ «Сван-1» про визнання недійсним правочину, - вчиняти дії з відчуження в будь-який спосіб Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 , а зокрема: відчуження у будь-який спосіб, дарування, внесення до статутного фонду господарських товариств, передачі в оренду, зберігання, постійне користування, передачі в заставу, оформлення поручительства даним майном по власним зобов`язанням або зобов`язанням інших осіб чи вчинення інших дій, направлених на її відчуження.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Шимановський А.В. вважаючи ухвалу суду першої інстанції незаконною, необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви арбітражного керуючого ліквідатора ТОВ «Сван-1» Юдицького О.В. про забезпечення позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги представник відповідача посилається на те, що предметом позову у даній справі є визнання недійсним договору дарування. Позивач звернувся до суду з немайновою позовною вимогою і у разі її задоволення судове рішення не вимагатиме примусового виконання, що суд першої інстанції не врахував та на підтвердження висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення, у разі задоволення позову, суд в ухвалі не навів. Також заявником не надані докази на підтвердження обґрунтованості поданої заяви, що саме другим відповідачем вчиняються дії щодо відчуження майна, що є недостатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу арбітражний керуючий ліквідатор ТОВ «Сван-1» Юдицький О.В. просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 вересня 2020 року залишити без змін, посилаючись на те, що ухвала суду першої інстанції винесена у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги необґрунтовані.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги по наступних підставах.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками внаслідок невжиття цих заходів.

Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову: з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звертається з такою заявою, позовними вимогами.

Судом встановлено, що на розгляді Придніпровського районного суду м. Черкаси області знаходиться позовна заява ТОВ «Сван-1» в особі арбітражного керуючого-ліквідатора Юдицького О.В. до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Плаха Т.І. про визнання недійсним договору дарування частки в праві власності на квартиру від 24 вересня 2019 року.

Звертаючись до суду з позовом позивач вважає, що договір дарування частки в праві власності на квартиру від 24 вересня 2019 року був вчинений ОСОБА_2 з метою уникнення сплати боргу та виконання судового рішення, оскільки оспорюваний правочин укладено після відкриття господарським судом Черкаської області провадження у справі з розгляду заяви про стягнення з останнього безпідставно отриманих грошових коштів на загальну суму 223 214,92 грн. та у ОСОБА_2 відсутнє інше майно, на яке може бути звернуто стягнення в процесі примусового виконання судового рішення про стягнення грошових коштів на загальну суму 223 214,92 грн.

Відповідно до договору дарування частки в праві власності на квартиру від 24 вересня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за №1087 ОСОБА_2 подарував ОСОБА_1 Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 (а.с.23-25).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №224422927 від 17 вересня 2020 року ОСОБА_1 належить на праві приватної власності Ѕ частина квартири АДРЕСА_2 на підставі договору дарування від 24 вересня 2019 року №1087, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Плахою Т.І. (а.с.27-28).

З матеріалів справи вбачається, що заява про забезпечення позову містить відповідне обгрунтування заявлених вимог, на підтвердження яких надано відповідні докази.

Таке забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, а обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Таким чином судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 149-154, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шимановського Артема Володимировича на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 вересня 2020 року залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до суду касаційної інстанції.

Судді: