Ухвала

26 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 344/16649/16-ц

провадження № 61-11233зно20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування ухвали Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року у справі за позовом Фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа - Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради, про спонукання до укладення договору про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Івано-Франківська, за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 14 квітня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року Фінансове управління Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про спонукання до укладення договору про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Івано-Франківська.

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області рішенням від 17 січня 2018 року в задоволенні позову відмовив.

Апеляційний суд Івано-Франківської області постановою від 12 квітня 2018 року рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 січня 2018 року скасував та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив частково. Визнав укладеним договір про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Івано-Франківська між ОСОБА_1 та Фінансовим управлінням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в редакції, передбаченій додатком 1 до рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 18 жовтня 2013 року № 1231-38 «Про Положення «Про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Івано-Франківська», з визначенням: «У пункті 1.1 Цей договір регулює взаємовідносини між сторонами щодо пайової участі «Замовника» у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Івано-Франківська при будівництві житлового будинку по АДРЕСА_1 ; у пункті 2.1 Замовник - ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 здійснює перерахування до бюджету м. Івано-Франківська коштів у розмірі 6 659,17 грн згідно з розрахунком величини пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Івано-Франківська у редакції, викладеній у цьому рішенні».

Верховний Суд постановою від 23 жовтня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення. Постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 квітня 2018 року залишив без змін.

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із заявою про перегляд постанови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 квітня 2019 року за нововиявленими обставинами.

Івано-Франківський апеляційний суд ухвалою від 13 лютого 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 квітня 2018 року за нововиявленими обставинами відмовив.

Ухвалою Верховного Суду від 14 квітня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року у цій справі.

22 квітня 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 14 квітня 2020 року з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 07 травня 2020 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 14 квітня 2020 року.

31 липня 2020 року ОСОБА_1 вдруге подав до Верховного Суду заяву про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 14 квітня 2020 року з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 26 серпня 2020 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 14 квітня 2020 року.

02 вересня 2020 року ОСОБА_1 втретє подав до Верховного Суду заяву про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 14 квітня 2020 року з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 04 вересня 2020 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 14 квітня 2020 року.

20 вересня 2020 року ОСОБА_1 вчетверте подав до Верховного Суду заяву про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 14 квітня 2020 року з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 14 квітня 2020 року залишено без розгляду. Стягнено з ОСОБА_1 в дохід державного бюджету (стягувач - Державна судова адміністрація України, 01021, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ) 630,60 грн штрафу (як засобу процесуального примусу).

12 жовтня 2020 року ОСОБА_1 надіслав засобами електронного поштового зв`язку із застосуванням електронного цифрового підпису до Верховного Суду заяву про скасування ухвали Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року про стягнення штрафу.

Заява мотивована тим, що подаючи заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 14 квітня 2020 року, ОСОБА_1 діяв добросовісно з метою захисту його порушених прав, і ніяким чином не зловживав процесуальними правами, не вчиняв дій та не допускав бездіяльності з метою перешкодити судочинству. Тобто, заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 14 квітня 2020 року не містять достатніх та обґрунтованих доводів та доказів того, що його дії спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи, які б могли бути розцінені як зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Згідно з частиною шостою статті 148 ЦПК України суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.

Ураховуючи, що притягнення ОСОБА_1 до відповідальності пов`язані із неодноразовим поданням ним заяв про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 14 квітня 2020 року, що свідчить про зловживання процесуальними правами, немає підстав передбачених частиною шостою статті 148 ЦПК України для скасування ухвали Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року, тому у задоволенні його заяви необхідно відмовити.

Керуючись частиною шостою статті 148 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування ухвали Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року у справі за позовом Фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа - Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради, про спонукання до укладення договору про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Івано-Франківська, за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 14 квітня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев