У Х В А Л А

16 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 344/1200/20

провадження № 61-15782ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду звищевказанимпозовом.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 18жовтня 1988 року батьки позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розлучились. Після розлучення батьків позивач, його брати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та сестра ОСОБА_6 постійно проживали з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1 та перебували на її утриманні. Батько ніким із них не цікавився, будь-якої допомоги не надавав, за винятком сплати згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 07 лютого 2007 року сестрі щомісяця 400,00 грн аліментів та оплати двох останніх років її навчання в Академії муніципального управління.

У вересні 1998 року ОСОБА_2 прийняли на посаду слюсаря-сантехніка в спорткомплекс та зарахували на навчання до Івано-Франківського університету нафти і газу (заочне навчання), але не допустили до сесії через відсутність можливості оплатити навчання. Батько коштів не надав, хоча на той час отримував пенсію і працював в Івано-Франківському фізкультурному технікумі.

Після відрахування з навчання позивач звільнився з посади слюсаря-сантехніка, 20 липня 1999 року перейшов на таку ж посаду в ЖЕО № 9. У травні 2001 року він влаштувався працювати на Приватне підприємство«Макош», де через два місяці отримав травму при виконанні трудових обов'язків, внаслідок чого став особою з інвалідністюІІІ групи.

На даний час дохід позивача складає менше мінімальної пенсії, можливостей влаштуватись на роботу у нього немає. Також з жовтня 2008 року сім'ї припинили виплату субсидії. В травні 2018 року мати позивача за станом здоров'я звільнилась з роботи, доходи сім'ї зменшились.

На даний час здоров'я ОСОБА_2 погіршилось, він перебуває на лікуванні в поліклініці № 4. Батько добровільно матеріальної допомоги сину не надає, рівень свої доходів приховує, однак нещодавно змінив авто, придбав дорогий телевізор, побудував двоповерховий будинок.

У зв`язку з наведеними обставинами позивач просив позов задовольнити та стягувати на його користь з ОСОБА_1 аліменти в розмірі 25 % його доходу.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 06 липня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 16 вересня 2020 рокувказане рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів, починаючи з 28 січня 2020 року пожиттєво. Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

23 жовтня 2020 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року, в якій просив скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення Івано-Франківського міського суду від 06 липня 2020 року.

Суди дану справу розглядали як малозначну.

Згідно з пунктом 3 частини шостої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Предметом позову у цій справі єстягнення аліментів, а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Касаційний цивільний суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини, передбачені підпунктами «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що справа становить виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, так і для висновку про те, що розгляд справи судом касаційної інстанції потрібен для формування єдиної судової практики правозастосування, у зв`язку з чим відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржуване заявником судоверішення ухвалено у малозначній справі і воно не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституцій України, пунктом 3 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментіввідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук