Єдиний унікальний номер: 378/1166/20
Провадження № 2-о/378/31/20
УХВАЛА

02.12.2020 смт. Ставище

Суддя Ставищенського районного суду Київської області Марущак Н. М. , вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Шевченківський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту батьківства,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаною заявою звернувся ОСОБА_1 , просить встановити факт, що він ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був рідним сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вирішуючи питання про те, чи відповідає подана заява вимогам закону, суд вказує на таке.

За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Однак, суд звертає увагу заявника, що звернення до суду не є беззаперечним і повинно відбуватись за правилами визначеними процесуальним законом.

Відповідно до ч.3, 4 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

За приписами п. 8 ч. 3 ст.175 ЦПК України заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до вимог, передбачених ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

В п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. з наступними змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст.137 (нині ст. 175) ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст.274 (нині - 318) ЦПК. У постанові підкреслено - якщо в заяві не зазначено, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя відповідно до ст.139 (нині 185) ЦПК постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Відповідно до ч. ч. 3,4 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Суд враховує, що статтями 18, 19 Закону України «Про органи реєстрації актів громадянського стану», який діяв до 1 липня 2010 року, було передбачено, що реєстрації підлягають народження, смерть, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, зміни прізвища, імені, по батькові.

Як роз`яснено в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» N 5 від 31.03.1995 року суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім`ю України. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім`ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Згідно з роз`ясненнями п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі - КпШС).

Відповідно до ст.53 КпШС при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Як вбачається з копії паспорта громадянина України заявника ОСОБА_1 останній народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто до прийняття Сімейного Кодексу України, про що зазначає і сам заявник у своїй заяві.

Всупереч вимогам п. 3 ч. 1 ст. 318 ЦПК України заявником не додано до заяви доказів на підтвердження викладених ним обставин про проживання його матері з померлим ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу до 19.03.1986 року, ведення останніми спільного господарства до народження заявника, про спільне виховання та утримання ними дитини.

Довідка Полковницької сільської ради від 20.11.2020 з зазначенням про те, що ОСОБА_3 до дня смерті проживав і був зареєстрований по АДРЕСА_1 , разом з ним до дня смерті проживали та були зареєстровані його дружина та заявник (син), жодним чином не підтверджує викладені у заяві про встановлення факту обставини (спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю заявника із ОСОБА_3 до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання ОСОБА_3 батьківства.

Суд звертає увагу ОСОБА_4 на те, що в якості доказів до заяви про встановлення факту батьківства можна надавати такі документи: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб, в тому числі довідки з місця проживання та про склад сім`ї, тощо.

Крім того, заявником не надано суду доказів на підтвердження того, що запис про батька дитини в актовому записі про народження заявника у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім`ю за вказівкою матері, що позбавляє суд можливості вирішити питання відкриття провадження у справі, так як суду не надано доказів, які б свідчили, відповідно до чиєї заяви ( матері, батька ) були внесені відомості під час проведення реєстрації народження ОСОБА_1 .

Враховуючи‚ що заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 318 ЦПК України, вважаю за необхідне заяву залишити без руху і надати заявнику строк для виправлення недоліків.

Керуючись ст. ст. 175, 318, 185 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Шевченківський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту батьківства залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

В разі невиконання даної ухвали заява буде вважатися неподаною і повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. М. Марущак