Провадження №2/359/3014/2020
Справа №359/8708/20
УХВАЛА
Іменем України

01 грудня 2020 року суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Журавський В.В., вирішуючи питання про відкриття провадження в цивільній справі за позовною заявою військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2020 року ВЧ НОМЕР_1 звернулася до суду з вказаним позовом, яким просить стягнути з ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду у розмірі 16115 гривень 39 копійок.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

В той же час, згідно з п.2 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п.17 ч.1 ст.3 КАС України публічною службою є діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування;
Зазначеними нормами права прямо передбачено, що військова служба є публічною службою.

Встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на військовій службі за контрактом на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії паспортного контролю першого відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль-2» І категорії та була звільнена (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) на підставі підпункту «ж» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Звертаючись до суду з даним позовом, ВЧ НОМЕР_1 просить стягнути з ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду, яка полягає в отриманні речового майна, а саме обмундирування, строк носіння якого не закінчився до часу дострокового звільнення.

При цьому, згідно з п.1 розділу 1 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 21 грудня 2000 року №243/95-ВР, за шкоду, заподіяну державі не під час виконання службових обов`язків, військовослужбовці несуть матеріальну відповідальність в порядку, передбаченому цивільним законодавством України.
Викладене свідчить, що між сторонами по справі виник спір з приводу стягнення збитків, завданих особою державі під час проходження військової служби, а тому є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку, передбаченому КАС України.

За правилами ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права викладена, зокрема в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №818/1688/16 та від 12 грудня 2018 року у справі №734/3102/16-ц.
Так, спір, пов`язаний із завданням відповідачем шкоди державі під час проходження публічної служби підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, і питанням відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди, навіть якщо притягнення цієї особи до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди відбувається після її звільнення з військової служби.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Тому, суддя вважає, що у відкритті провадження за позовною заявою ВЧ НОМЕР_1 належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 та ч.2 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.17 ч.1 ст.4, п.2 ч.1 ст.19 КАС України, ч.1 ст.19, п.1 ч.1 ст.186, ч.4 ст.263 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, відмовити.

Роз`яснитивійськовій частині НОМЕР_1 право на звернення до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її складення.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський