Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

при секретарі Сіренко Д.В.,

за участі

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника третьої особи Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації Ляхової Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 755/19746/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Дніпровська районна у місті Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

У С Т А Н О В И В:

Позивач 06.12.2019 р. звернулася до суду з позовом у якому просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що ордер на квартиру АДРЕСА_1 було видано її родичам, зокрема ОСОБА_5 . У квартирі зареєстровані вона, її неповнолітня донька ОСОБА_6 та відповідач. Вказана квартира перебуває у комунальній власності, станом на момент подачі позовної заяви утримання та користування квартирою здійснюється виключно нею та її неповнолітньою донькою.

Позивач зазначає, що у зв`язку зі смертю квартиронаймача ОСОБА_5 договір найму квартири АДРЕСА_2 було укладено з її бабусею ОСОБА_4 . Наразі остання не здійснює користування, утримання вищезазначеної квартири та не зареєстрована у ній.

Позивач стверджує, що відповідач у квартирі АДРЕСА_1 за місцем реєстрації не проживає понад шестимісячний строк без поважних причин, квартирою не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, особисті речі відповідача за вказаною адресою відсутні, перешкод у користуванні житлом ОСОБА_3 не зазнає, самостійно змінив своє фактичне місце проживання без її повідомлення, на власний розсуд. Факт не проживання відповідача за місцем реєстрації підтверджується актом від 25.11.2019 р.

Позивач вважає, що є наявні підстави для визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням та зняття відповідача з реєстраційного обліку.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29.04.2020 року позов було задоволено, визнано ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 (а.с. 46-50).

Ухвалою суду від 11.08.2020 року було задоволено заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду, вищевказане заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29.04.2020 року по цивільній справі № 755/19746/19за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Дніпровська районна у місті Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням скасоване, справа призначена до судового розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 87-89).

01.10.2020 р. до суду від Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації надійшли пояснення на позов, у яких третя особа просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що до Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації звернулася директор «Київського міського територіального центру соціального обслуговування» з інформацією про те, що ОСОБА_1 змусила ОСОБА_3 залишити квартиру, а також змінила замки у вхідних дверях, чим і перешкоджає відповідачу здійснювати своє право на житло. Територіальним центром були направлені листи до Дніпровського управління поліції ГУ НП в місті Києві та Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації стосовно поведінки ОСОБА_1 до їх підопічного. Оскільки ОСОБА_3 не має змоги проживати у власній квартирі, працівникам соціальних служб стало важче надавати йому належну допомогу, якої він потребує (а.с. 101, 102).

Ухвалою суду від 16.10.2020 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_7 та клопотання відповідача про виклик свідків (а.с. 117, 118).

Ухвалою суду від 16.10.2020 року підготовче провадження у справі закрите та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 111).

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2 підтримали позов та викладені у ньому обставини. Позивач додатково пояснила, що у спірній квартирі вона зареєстрована з 2005 р., проте фактично там мешкає з 2002 року, там також проживала її бабуся ОСОБА_4 , яка знялася з реєстрації. Відповідача у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрували, як сина ОСОБА_8 . Батько відповідача є рідним братом ОСОБА_4 , проте документів щодо родинних відносин відповідача вони не бачили. ОСОБА_3 жив у спірній квартирі з 2010 р. до 2013 р., потім там мешкав періодично, коли приходив його впускали, перестав проживати з лютого 2018 року.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що доступ до квартири він мав до 2018-2019 р.р. доки не зламався замок на вхідних дверях, після заміни якого на його прохання ключа йому не дали, тому щоб зайти в квартиру він чекав на східцях доки хтось прийде додому та його впустять. Відповідач впускала його періодично під настрій, також закривала його на цілий день вдома, міг вийти з квартири коли ОСОБА_1 прийде з роботи. Жив він на вулиці де прийдеться, не працює за станом здоров`я, має 2 групу інвалідності психічного захворювання, отримує 1700 грн. соціальної допомоги, іншого житла не має. До 2009 р. проживав в інтернаті, з 18 років проживав у спірній квартирі куди його прописала сестра його батька ОСОБА_4 . Він звертався до поліції, що його не впускають додому, проте коли приїжджали поліцейські, то слухали позивача та говорили, щоб вони розібрались між собою. Хто зламав замок на дверях квартири він не пам`ятає, відновлювала замок позивач за свої кошти, дублікат ключа йому позивач не дала, хоча він говорив, що оплатить за ключ коли отримає гроші за інвалідність.

Представник третьої особи Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації Ляхова Я.Ю. в судовому засіданні просила відмовити в позові, пояснила, що доступу до квартири у відповідача не було, іншого житла ОСОБА_3 не має, що порушує його право користування квартирою.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. В матеріалах справи є пояснення третьої особи ОСОБА_4 від 14.04.2020 р., у яких зазначає, що позов підтримує (а.с. 43).

Суд, вислухавши учасників судового засідання, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що Ордер №38505 від 19.08.1961 р. на житлове приміщення - трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 був виданий Виконавчим комітетом Київської міської Ради депутатів трудящихся на ім`я ОСОБА_5 на сім`ю у складі чотирьох осіб (а.с. 9).

Згідно з витягу з розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про зміну договорів найму жилих приміщень від 24.03.2004 р. № 346, дозволено ЖРЕО №416 змінити договір найму трикімнатної квартири АДРЕСА_1 та укласти його з ОСОБА_4 складом сім`ї із двох осіб, в зв`язку зі смертю квартиронаймача ОСОБА_5 (а.с. 10).

Як вбачається зі змісту витягу з протоколу засідання органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 15.06.2005 року за №11, надано дозвіл ОСОБА_4 на прописку її неповнолітньої онуки ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 6).

Відповідно витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані сторони по справі та малолітня донька позивача (а.с. 7).

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що відповідач не проживає у спірній квартирі понад шість місяців, залишив житло добровільно, у квартирі не з`являється, квартирою не цікавиться, майнових витрат по утриманню житла не несе.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано Акт від 25.11.2019 р., затверджений начальником ЖЕД-401, у якому зазначено, що ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 не проживає з лютого 2019 р. (а.с. 12).

Свідок ОСОБА_10 зі сторони позивача суду пояснив, що він більше трьох років живе разом з позивачем та її донькою у квартирі АДРЕСА_1 , раніше з ними жив відповідач, який займав одну кімнату. Відповідач не з`являвся по 1-2 місяці, востаннє не жив більше шести місяців, а саме з весни 2019 р. Коли ОСОБА_3 губив свої ключі та зламав замок, вони за свій рахунок ставили нові замки, грошей у відповідача на це не було, за комунальні послуги відповідач не платив. За житло сплачує позивач, зробити дублікат ключа ніхто відповідачу не перешкоджав. ОСОБА_3 вони завжди впускали в квартиру.

Свідок ОСОБА_11 зі сторони позивача засвідчила, що вона є хрещеною матір`ю доньки позивача. У 2016-2017 р.р. вона протягом 10 місяців жила у спірній квартирі, після чого заходить туди до ОСОБА_1 десь раз на три тижні. З початку 2018 р. відповідача у квартирі вже не було. Всі витрати по утриманню житла несе позивач. Ключі у ОСОБА_3 були. Коли відповідач викликав поліцію вона не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_12 зі сторони позивача засвідчила, що позивач є її донька, вона приходила у спірну квартиру з 2010 р., на той час відповідач жив там до 2018 р. Квартиру утримує позивач, за квартплату відповідач не сплачує. З кінця травня 2019 р. вона ОСОБА_3 не бачила, пішов він з квартири добровільно.

Свідок ОСОБА_13 зі сторони відповідача засвідчила, що вона працює соціальним робітником, з липня 2011 року обслуговувала ОСОБА_3 , була у нього вдома. З весни 2019 р. у відповідача доступу до квартири не було, з пояснень ОСОБА_14 , він зламав ключ, ОСОБА_15 змінила замок та ключ не дала. Раніше коли вона приїжджала до відповідача у 2018 р., ОСОБА_14 сидів закритий у квартирі, вона з ним спілкувалась через вікно, виходив відповідач на вулицю коли приходила ОСОБА_15 . Вона раніше періодично спілкувалась з позивачем по телефону, просила ОСОБА_15 впустити відповідача додому, оскільки бувала різна погода на вулиці, позивач впускала відповідача, проте одного разу ОСОБА_15 прислала їй СМС-повідомлення, щоб з цього питання до неї не звертались, бо додому відповідача не впустить, так як він приходить брудний. Відповідач сирота, інвалід з дитинства, має приступи епілепсії, деякий час проживав в хостелі, по декілька днів надавали прихисток йому якісь знайомі, живе на вулиці.

Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як роз`яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 зі змінами, у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Враховуючи наведені приписи ст. ст. 71, 72 ЖК України, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, саме підстави щодо поважності причин не проживання для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, підлягають доказуванню позивачем та дослідженню судом.

Відповідач ОСОБА_3 є особою з інвалідністю 2 групи з дитинства, перебуває на обслуговуванні в спеціалізованому відділенні соціальної допомоги вдома інвалідам з психічними захворюваннями Київського міського територіального центру соціального обслуговування з 08.07.2011 р. (а.с. 56, 65, 67).

Суд враховує, що позов був поданий до суду 06.12.2019 р. З огляду на положення ст. 71 ЖК України підлягають перевірці обставини щодо не проживання наймача житла або членів його сім`ї без поважних причин протягом шести місяців, що передують зверненню до суду.

Суд приймає до уваги пояснення відповідача про те, що у спірній квартирі він не проживав з поважних причин, оскільки через відсутність ключа від вхідних дверей не має доступу до житла. Факт заміни замка на вхідних дверях квартири у вересні 2019 року підтверджено показами свідка ОСОБА_10 , про що також надавала пояснення позивач. Крім того, свідок ОСОБА_10 повідомив, що відповідач у 2019 р. викликав поліцію зі скаргами, що його не впускають у квартиру.

До показів свідка ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_3 не з`являвся за місцем своєї реєстрації після початку 2018 р. суд відноситься критично, оскільки свідки позивача ОСОБА_12 та ОСОБА_10 засвідчили відсутність відповідача у спірній квартирі з весни 2019 року.

Судом також безспірно встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1 знаходяться речі відповідача.

Свідок ОСОБА_13 підтвердила обставини наявності перешкод у вільному доступі відповідача до квартири через те, що він не мав ключів від житла, тому міг потрапити у квартиру або вийти з неї лише коли йому мешканці квартири відкривали двері.

Отже, відповідач не втрачав інтерес до спірного житла де не міг проживати з об`єктивних причин. Відповідач будь-якого іншого житла не має.

За наведених обставин вищезазначені надані позивачем письмові докази (акт про не проживання) та покази свідків про не проживання ОСОБА_3 у спірній квартирі суд до уваги прийняти не може, оскільки відповідач не мешкав у квартирі АДРЕСА_1 з поважних причин, у зв`язку з цим позов задоволенню не підлягає.

Відповідно положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд покладає судові витрати по сплаті судового збору на позивача через відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 71, 72 ЖК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 зі змінами, ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 133, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 274, 279, 280, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Дніпровська районна у місті Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_5 , паспорт НОМЕР_2 .

Третя особа - ОСОБА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Третя особа - Дніпровська районна у місті Києві державна адміністрація, адреса місцезнаходження: 02094, м. Київ, бул. Праці, 1/1, ідентифікаційний .

Повне судове рішення складено 30 листопада 2020 року.

Суддя Л.М.Виниченко