ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року

м. Харків

справа № 629/5537/19

провадження № 22-ц/818/4064/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді - Тичкової О.Ю.,

суддів Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

сторони справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Ковтунець Юлії Сергіївни, яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» на заочне рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області, ухвалене 11 лютого 2020 року у складі судді Каращука Т.О. -

установив:

У листопаді 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» (надалі - ТОВ ) звернулося до суду із позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну підприємству у розмірі 57 600 грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 1921 грн.

Позов обґрунтований тим, що 21.11.2018 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу водієм автофургону та рефрижератора DAF FT CF 85.410 № НОМЕР_1 автоколони №2 служби експлуатації транспорту автотранспортного парку філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» та йому доручено за його згодою виконувати додаткові обов`язки в порядку суміщення посади експедитора. Між ТОВ «Комплекс Агромарс» та відповідачем було укладено договір про повну індивідуальну відповідальність № 841-Е від 22.11.2018 року, згідно умов п.п. «в» та «г» п.1 якого відповідач взяв на себе обов`язок: вести облік, складати і передавати у визначеному порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та рештки ввірених йому матеріальних цінностей; брати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей. Так, відповідно до акту прийому-передачі тари № КА-00001600/Т від 15.01.2019 року, відповідач отримав від контрагента ТОВ «Статус Еворд» зворотну тару у кількості 900 штук ящиків жовтих фірмових, проте на склад порожню зворотню тару від ТОВ «Статус Еворд» у кількості 400 штук так і не здав. Заставна вартість одного ящика за згодою між позивачем та ТОВ Статус Еворд становить 120,00 грн. без ПДВ. На основі повернутого акту прийому-передачі тари №КА-00001600/Т від 15.01.2019 року, ТОВ «Комплекс Агромарс» видано Наказ «Про відшкодування збитків» №13-2 від 22.01.2019 року, відповідно до якого, нестача ящиків складає: 400 штук*144,00 грн. з ПДВ (ціна ящика) =57600,00 з ПДВ. Враховуючи вищенаведене, позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником у звязку із недотриманням останнім своїх обов`язків, викладених у посадовій інструкції.

Заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11 лютого 2020 року у задоволенні позову ТОВ «Комплекс Агромарс» відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що оскільки обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві, ТОВ «Комплекс Агромарс» не доведено які саме винні, протиправні дії вчинив відповідач, що призвели до заподіяння шкоди, відсутні докази, що працівника було ознайомлена з текстом посадової інструкції, який було надано суду. Не доведено в суді також і того, що керівництвом ТОВ «Комплекс Агромарс» після отримання актів приймання-передачі вживалися достатні заходи щодо встановлення причин виявленої недостачі, пояснення у відповідача з приводу складених актів по факту нестачі тари не відбиралися, службове розслідування фактів нестачі не проводилося. Доказів наявності протиправної поведінки відповідача, або його винних дій чи бездіяльності, що призвели до нестачі, а також причинного зв`язку між його винними діями чи бездіяльністю і шкодою, яка заподіяна, ТОВ «Комплекс Агромарс» не наведено. Таким чином з наявних у справі доказів, не можна дійти висновку, що винними протиправними діями відповідача ТОВ «Комплекс Агромарс» заподіяно матеріальної шкоди і відповідач має нести матеріальну відповідальність.

В апеляційній скарзі ТОВ «Комплекс Агромарс», вказує, що суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи, не надав їм належної правової оцінки та дійшов передчасних висновків про відмову в задоволенні позову, а тому посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Комплекс Агромарс» задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, між ТОВ «Комплекс Агромарс» та відповідачем укладено договори про повну індивідуальну відповідальність, які у п.п. «в» та «г» передбачають обов`язки щодо збереження матеріальних цінностей, вести облік, складати і передавати у визначеному порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та рештки ввірених йому матеріальних цінностей, брати участь у інвентаризації матеріальних цінностей. Посадовою інструкцією експедитора по перевезенню м`ясопродукції (станом на дату підписання та дату звільнення відповідача була чинною), яка затверджена наказом №101-1 від 11.05.2017 року, також передбачено повну індивідуальну матеріальну відповідальність за неналежне виконання або невиконання своїх обов`язків, зокрема завдання матеріальної шкоди у вигляді нестачі чи недовозу вантажу (п.п. 6.1.1,6.1.2). При цьому пунктом 4.41 цієї ж інструкції на відповідача покладається обов`язок здати комірнику складу обмінної тари департаменту м`ясопереробного виробництва філії Гаврилівський птахівничий комплекс Товариства зворотну тару разом із актом приймання-передачі тари, піддони для подальшого формування комірником акту приймання-передачі піддонів. Відповідачем не повернуто зворотну тару, що є власністю позивача в кількості 400 штук. Позивачем доведені всі умови, передбачені ст. 130 КзПП України, і тому матеріальна шкода, завдана підприємству має бути стягнута з відповідача в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, вивчивши докази та перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ЦПК України).

Як установлено і вбачається із матеріалів справи, 21.11.2018 року відповідач прийнятий на роботу водієм автофургону та рефрижератора DAF FT CF 85.410 № НОМЕР_1 автоколони №2 служби експлуатації транспорту автотранспортного парку філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» з 22.11.2018 року, за його згодою доручено виконувати додаткові обов`язки в порядку суміщення посади експедитора в межах встановленої тривалості робочого дня із доплатою 0,25 посадового окладу експедитора, про що свідчить Наказ №744 КА/к-п від 21.11.2018 року (а.с.9).

Між філією «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» та ОСОБА_1 укладені договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність №841-В та №841-Е від 22 листопада 2018 року, відповідно до яких встановлена повна матеріальна відповідальність за незабезпечення збереження ввіреного йому підприємством автомобіля для використання у виробничих цілях (а.с. 12-13).

Відповідно до акту прийому-передачі тари №КА-00001600/Т від 15.01.2019 року(а.с.17), відповідач отримав від контрагента ТОВ «Статус Еворд» зворотну тару у кількості 500 (літерами вказано дев`ятсот) штук ящиків жовтих фірмових, на склад порожню зворотню тару від ТОВ «Статус Еворд» відповідач здав у кількості 500 штук. В акті прийому-передачі №КА-00001600 від 15.01.2019 року(а.с.18), зазначено, що контрагентом повернуто 900 (літерами вказано дев`ятсот).

Заставна вартість одного ящика за згодою сторін між позивачем та ТОВ Статус Еворд, на підставі договору поставки м`яса птиці №64/2018/КАМ/М від 11 жовтня 2018 року, становить 120,00 грн. без ПДВ (а.с22-29). Втім, до акту приймання-передачі тари № КА-00001600/Т від 15.01.2019 року, заставна вартість дорівнює 0 ( ноль).

На основі повернутого акту прийому-передачі тари №КА-00001600/Т від 15.01.2019 року, ТОВ «Комплекс Агромарс» видано наказ «Про відшкодування збитків» №13-2 від 22.01.2019 року (а.с.19-20), відповідно до якого, нестача ящиків складає: 400 штук*144,00 грн. з ПДВ (ціна ящика) =57600,00 з ПДВ.

23.01.2019 року було складено відмову водія/експедитора ОСОБА_1 від ознайомлення з вище вказаним наказом (а.с.21), в якому підпис відповідача відсутній.

30.08.2019 року видано наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади водія DAF FT CF 85.410 № НОМЕР_1 автоколони №2 служби експлуатації транспорту автотранспортного парку 13 травня 2019 року за прогул без поважних причин відповідно до п.4 статті 40 КЗпП України, підписаний начальником відділу кадрів Ахметовою Л.В. (а.с.14). Втім, колегія суддів, звертає увагу, що надана довіреність на ОСОБА_2 не дає їй повноважень на звільнення працівників, адже строк дії довіреності закінчено 31 грудня 2018 року (а.с. 15).

Згідно з ч. 1 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності, права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. За наявності зазначених підстав та умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Статтею 134 КЗпП України визначено випадки, коли відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації. Так, зокрема, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; майно або цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за разовими документами; шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків; шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків; службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством.

Згідно ст. 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» від 12 вересня 1991 року №1545 визначено, що на території України діють законодавчі акти СРСР, якщо вони не суперечать законодавству України.

Відповідно до Переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, а також типового договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, затвердженого постановою Державного комітету ради Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях, Секретаріату Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 28 грудня 1977 року №477/24, експедитори при перевезенні вантажів належать до посад або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність №841-В та №841-Е від 22 листопада 2018 року, укладені між філією «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» та ОСОБА_1 не містять обов`язку вести облік, складати і передавати у визначеному порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та рештки ввірених працівнику матеріальних цінностей; брати участь в інвентаризації ввірених працівнику матеріальних цінностей. Адже ними встановлена лише повна матеріальна відповідальність за незабезпечення збереження ввіреного ОСОБА_1 підприємством автомобіля для використання у виробничих цілях. Тому аргументи позивача, викладені у апеляційній скарзі, щодо наявності п.п. «в» та «г» у Договорі №841-Е від 22.11.2018 року не знаходять свого підтвердження.

У матеріалах справи не міститься й документів, що підтверджують, що майно (тара) були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за разовими документами. Так само відсутні й інші випадки для повної матеріальної відповідальності, встановлені статтею 134 КЗпП України.

Статтею 138 КЗпП України встановлено, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 130 КЗпП України умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) пряма дійсна шкода; 2) протиправна поведінка працівника; 3) вина в діях чи бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв`язок між протиправним і винним діянням працівника і шкодою, яка настала.

Відповідно п. 4.1. наказу ТОВ «Комплекс Агромарс» Про затвердження та введення в дію Посадової інструкції експедитора по перевезенню м`ясопродукції №101-1 від 11 травня 2017 року передбачено забезпечити ознайомлення з цією інструкцією шляхом проставлення водієм особистого підпису у листі ознайомлення: протягом чотирьох тижнів з моменту отримання посадової інструкції, працюючих водіїв автоколони №2 та №3 автотранспортного парку; у день підписання заяви про прийом на роботу, новоприйнятих водіїв автоколони №2 та №3 автотранспортного парку (а.с. 30-31). Відповідно до п.6.1. лист ознайомлення з посадовою інструкцією є невід`ємною частиною посадової інструкції.

Втім, копія Листа ознайомлення з посадовою інструкцією експедитора по перевезенню мясопродукції відділу експлуатації транспорту автотранспортного парку філії Гаврилівський птахівничий комплекс ТОВ «Комплекс Агромарс», яка надана до позовної заяви, не містить будь-яких відомостей щодо дати затвердження посадової інструкції (а.с.11). Тому суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу, що неможливо встановити, чи дійсно саме ця посадова інструкція малася на увазі, коли ОСОБА_1 знайомився з нею, чи змінювався текст посадової інструкції з моменту його ознайомлення.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з перелічених елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Позивачем не було доведено та не підтверджено належними доказами, що керівництвом товариства після отримання актів приймання-передачі вживалися заходи щодо встановлення причин виявленої недостачі, а також те, що позивачем були створені належні умови для забезпечення повного збереження ввірених працівнику матеріальних цінностей, як це передбачено договорами про повну матеріальну відповідальність. Не доведено позивачем також і те, які саме протиправні дії вчинив відповідач, що призвели до заподіяння відповідної матеріальної шкоди. Пояснення у відповідача з приводу складених актів по факту нестачі продукції не відбиралися, контрольна повірка вагів не проводилася, причини з яких сталася нестача не встановлювалися. Така позиція узгоджується з практикою Верховного суду у постанові №363/1400/16-ц від 07 лютого 2019 року.

Суд помилково вражав, що товариство створило належні умови для забезпечення повного збереження ввірених працівнику матеріальних цінностей, як це передбачено договором про повну матеріальну відповідальність. Адже договорами про повну індивідуальну матеріальну відповідальність № 841-В та №841-Е від 22 листопада 2018 року, не було встановлено повну матеріальну відповідальність відповідача за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей та його обов`язку дбайливо ставитися до переданих йому на збереження або з іншою метою матеріальних цінностей підприємства і вживати заходів для попередження збитків, тощо.

Проте такий висновок на правильність загального висновку суду про відсутність підстав для задоволення позову не вплинув.

Виходячи з вищевказаного, судова колегія відхиляє доводи апеляційної скарги, оскільки суд повно та всебічно розглянув справу та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення. Тому апеляційна скарга ТОВ підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

У зв`язку з тим, що суд апеляційної скарги дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, понесені апелянтом судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 367, 369,375, 381- 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» залишити без задоволення.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і підлягає оскарженню в касаційному порядку у випадках, встановлених частиною третьою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 01 грудня 2020 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді С.С.Кругова

Н.П.Пилипчук