Справа № 2-332/06
Провадження № 2 ві/522/20/20
УХВАЛА

27 листопада 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси:

під головуванням судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Стогнієнко Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Науменка Андрія Володимировича у справі про встановлення способу і порядку виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2006 року справі № 2-332/06 за позовом ОСОБА_1 до Управління освіти та науки Одеської обласної державної адміністрації про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТНОВИВ:

ОСОБА_1 подала до канцелярії суду заяви про відвід судді Науменко А.В., які викладені на одному аркуші, рукописним текстом, та на якому зазначено «Заява 1», «Заява 2», «Заява 3».

В судовому засіданні, яке відбулось 25 листопада 2020 року заявниця ОСОБА_1 прочитала зміст заяв, на пропозицію суду сформулювала тези, щодо підстав відводу по кожній заяві, що було безпосередньо внесено, з її слів, до протоколу судового засідання.

Заявниця по першій заяві про відвід визначила тезу, про те, що прийняття справи про призначення до розгляду заяви суддею Науменко суперечить практиці судді Донцова, який вказав на те, що розподіл був вчинений безпідставно на його адресу.

Також вказала, що в ухвалах головуючого - судді Науменка А.В. по зазначеним вище провадженням, не було відкриття провадження, а була одразу призначена дата судового засідання.

У третій заяві, як на підставу відводу, зазначила про можливий наявний конфлікт інтересів, тому що, як у заступника голови може бути одна правова позиція, а як у головуючого судді по справі - інша. Вказала, що мова не йде про упередженість головуючого Науменко А.В., а про наявність прогалин у законодавстві України.

В судовому засіданні заявниця наполягала на задоволенні заяв про відвід. Зазначила, що усі три заяви відносяться до усіх проваджень по справі №2-332/06 по її заявам, які перебувають у провадженні судді Науменка А.В..

У відповідності до вимог ч.ч.2, 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Як вбачається з ухвали суду від 25.11.2020 року, суд прийшов до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, зупинено провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення способу і порядку виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21.02.2006 року по справі № 2-332/06 за позовом ОСОБА_1 до Управління освіти та науки Одеської обласної державної адміністрації про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до вирішення питання про відвід.

За результатами автоматичного розподілу заява про відвід передана судді Приморського районного суду міста Одеси Абухіну Р.Д..

Ухвалою судді Приморського районного суду міста Одеси від 26.11.2020 року заява ОСОБА_1 про відвід судді Приморського районного суду міста Одеси Андрія Володимировича прийнята до провадження та призначена до розгляду на 27.11.2020 року о 09 годин 30 хвилин без повідомлення учасників справи.

Суд, перевіривши матеріали заяви про відвід, в якій зазначено про незгоду заявника з процесуальними діями судді під час розгляду справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Згідно ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Отже, суддя не може брати участь у розгляді справи і відводиться за наявності підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України.

Також, підставами відводу (самовідводу) законодавець визначив недопустимість повторної участі судді в розгляді справи (ст. 37 ЦПК), та неможливість входження до складу суду осіб, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (п.3 ст.46 ЦПК).

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, згідно до положень ч.4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Щодо твердження заявниці про наявність можливого конфлікту інтересів при розгляді вказаних заяв, з огляду на те, що у заступника голови може бути одна правова позиція, а як у головуючого судді по справі - інша, - суд з цього приводу зазначає, що вбачає відсутність по обставинам розгляду справи прямого конфлікту інтересів. Наявність потенціального конфлікту інтересів, який випливає з приватного майнового чи не майнового інтересу (особистого, сімейного, дружнього, інших позаслужбових стосунків), повинен знати сам суддя.

Між тим дослідивши підстав для відводу головуючого судді, заявлені ОСОБА_1 , суд вбачає, що останні не знайшли свого належного підтвердження.

Фактично підставою для звернення з заявою про відвід судді стала незгода з процесуальними діями судді, які підлягають оскарженню в установленому процесуальним законом порядку і не є підставою для відводу судді.

Враховуючи положення ст. 36 ЦПК України, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про відвід судді, оскільки підстави для відводу зазначені заявником не відповідають вимогам даної статті та є необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, щозаявницею не зазначені та не доведені будь-які обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді Науменка А.В. при вирішенні даної цивільної справи.

Отже, передбачених ст.36 ЦПК України підстав для задоволення відводу, заявленого головуючому судді, не встановлено. Враховуючи, що заявник фактично оскаржує процесуальні дії судді, передбачені ст.36 ЦПК України підстави для відводу відсутні, суд вважає заяву про відвід необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, а справа підлягає продовженню розгляду тим самим складом суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 35-40 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Приморського районного суду міста Одеси Науменка Андрія Володимировича у справі про встановлення способу і порядку виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2006 року справі № 2-332/06 за позовом ОСОБА_1 до Управління освіти та науки Одеської обласної державної адміністрації про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу ( справа №2-332/06, провадження № 6/522/563/20).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Р.Д. Абухін

27.11.2020