Справа № 308/9902/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Малюк В.М.

при секретарі судового засідання - Матіко Я.Ю.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу та зустрічним позовом адвоката Овсепян Кристини Адіківни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу.

Позивач за первісним позовом посилається на те, що 18.10.2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який зареєстровано Ужгородським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

У шлюбі в подружжя народилася дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що протягом останніх декількох років стосунки з відповідачкою розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Також, протягом цих років кожен з подружжя живе окремо, своїм життям та інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування.

На даний час, позивач та відповідачка проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просить суд ухвалити рішення про розірвання шлюбу, укладеного 18.10.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який було зареєстровано Ужгородським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Ухвалою судді від 20.10.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи.

10.11.2020 року адвокат Овсепян К.А., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , подала до суду зустрічний позов про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 .

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 20.11.2020 року зустрічний позов об`єднано в єдине провадження з первісним позовом та змінено спрощене провадження на підготовче судове засідання.

Позивач за зустрічним позовом адвокат Овсепян К.А., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , аргументує позов тим, що 18.10.2008 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , було укладено шлюб. Від шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Починаючи з 2019 року ОСОБА_2 із сином проживають на орендованій квартирі, за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що ОСОБА_2 приділяє сину максимум свого часу, уваги та любові, має з ним гарні стосунки, основані на довірі, а тому, може гарантувати стабільне проживання дитини в комфортних умовах, забезпечити йому почуття любові та безпеки. Оскільки син з народження перебуває у постійному контакті з матір`ю, їх розлучення та відокремлення один від одного завдасть моральних страждань, як сину так і матері.

У зв`язку з наведеним, позивач за зустрічним позовом адвокат Овсепян К.А., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , просить суд визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_2 .

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 у підготовче судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним, однак подав до суду заяву, у якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти задоволення поданого ОСОБА_2 зустрічного позову.

Відповідачка за первісним позовом та позивач за зустрічним ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена вчасно та належним чином, однак її представник - адвокат Овсепян К.А. подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у їх відсутності, проти задоволення поданого ОСОБА_1 позову про розірвання шлюбу не заперечує, заявлений зустрічний позов підтримує в повному обсязі.

Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд встановив наступні обставини.

Як вбачається з свідоцтва серії НОМЕР_1 від 15.09.2020 року про шлюб, 18.10.2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, який зареєстровано Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний запис за №623.

За час шлюбу у подружжя народилася син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Приписами ст.110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Згідно ст. 112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Оскільки ОСОБА_1 наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Судом встановлено, що сімейне життя між подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не склалося через різні характери та відсутністю між ними взаємопорозуміння та взаємодопомоги.

Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, приймаючи до уваги визнання відповідачкою первісних позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , слід розірвати.

Що стосується зустрічного позову адвоката Овсепян К.А., яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , слід зазначити наступне.

У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Відповідно до ч.4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Як слідує з довідки, виданої об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків «Київська набережна» від 15.10.2020р. та договору найму житлового приміщення від 01.08.2019 року, з серпня 2019 року позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 із сином проживають на орендованій квартирі, за адресою: АДРЕСА_1 ,

Відповідно до характеристики виданої ТОВ «Олмар» від 16.10.2020 року, ОСОБА_2 за час роботи зарекомендувала себе позитивно, посадові обов`язки виконує на професійному рівні, старанно, ініціативно; в колективі користується повагою колег по роботі.

Враховуючи фактичні обставини справи та те, що ОСОБА_1 не заперечує проти задоволення зустрічного позову, то суд вважає, що вимога ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , підлягає до задоволення, оскільки фактично сторони дійшли згоди у вказаному спорі.

Крім цього, враховуючи те, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю відповідатиме інтересам дитини, а також враховуючи вік дитини, суд приходить до висновку, що слід визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 19, 21, 24, 110, 112, 113, 141, 150, 155, 160-161 СК України, ст. ст. 10, 12,13, 18, 81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу - задоволити.

Шлюб, укладений 18 жовтня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстровано Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний запис за №623 - розірвати.

Зустрічний позов адвоката Овсепян Кристини Адіківни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 - задоволити.

Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.п.15.5 п.15 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Повний текст рішення суду складено 30.11.2020 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М. Малюк