Справа №201/2347/18
Провадження №2-др/201/33/2020
УХВАЛА

19 листопада 2020 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Максимовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , представник позивача ОСОБА_3 до відповідачів: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , представник відповідачів ОСОБА_6 про виділення в натурі домоволодіння та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про виділ в натурі домоволодіння та визнання права власності.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2018 року затверджено мирову угоду, укладену 14.08.2018 року між представником позивача ОСОБА_2 - адвокатом Кияненко Д.О., та представником відповідачів: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 адвокатом В`язовим В.В. на наступних умовах:

«Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 визнають позовні вимоги про виділ частки в натурі майна, що належить ОСОБА_2 на праві часткової власності, а саме: 71/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається із наступних об`єктів нерухомого майна, розташованого по АДРЕСА_1 :

частки у житловому будинку (літ А-1) разом з житловою прибудовою (літ.А2-2), загальною площею 146,6 м2, житловою площею 86,5 м2;

погріб (літер ПГ під А-1) загальною площею 9,1 м2;

ганок (літра а1) - загальною площею забудови 4,3 м2;

ганок (літера а) - загальною площею 1,2 м2;

житловий будинок (літер М-2) з мансардою (літер МС) загальною площею211,3 м2, житловою площею 40,1 м2;

навіс (літера Н) - загальною площею забудови 21,4м2;

споруди №3,1/2 споруди №7, 1/2 споруди№8,10, 11,12,ІІІ замощення.

Зареєструвати право власності за позивачем ОСОБА_2 на наступні об`єкти нерухомого майна по АДРЕСА_1 :

частку житловому будинку (літ. А-1) разом з житловою прибудовою (літ.А2-2) , загальною площею 146,6 м2, житловою площею 86,5м2;

погріб (літера ПГ під А-1) загальною площею 9,1м2;

ганок (літера а1) - загальною площею забудови 4,3м2;

ганок (літера а) - загальною площею забудови 1,2м2;

житловий будинок (літер М-2) з мансардою(літер МС) загальною площею 211,3м2, житловою площею 40,1м2;

навіс (літера Н) - загальною площею забудови 21,4м2;

споруди №3,1/2 споруди №7, 1/2 споруди№8,10, 11,12,ІІІ замощення.

Позивач ОСОБА_2 відмовляється від стягнення з відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 понесені судові витрати по справі.

Підписуючи дану мирову угоду, Сторони зобов`язуються не мати один до одного жодних претензій з приводу предмету спору в подальшому та своїми підписами підтверджують, що дана мирова угода відповідає їх волі та діючому законодавству.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про виділення в натурі домоволодіння та визнання права власності по АДРЕСА_1 закрити».

18 вересня 2020 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій посилаючись на викладені обґрунтування просив ухвалити додаткове рішення доповнивши резолютивну частину ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.08.2018 року наступним:

«Змінити розмір ідеальних часток співвласників домоволодіння АДРЕСА_1 , а саме: визнавши за ОСОБА_2 71/100 частин, за ОСОБА_4 69/500 частин, за ОСОБА_1 38/500 частин, за ОСОБА_5 38/500 частин.

Виділити у власність ОСОБА_4 69/500 частин, ОСОБА_1 38/500 частин, ОСОБА_5 38/500 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , до складу якого входить:

квартира АДРЕСА_2 у житловому будинку літ.А-1 разом з прибудовою літ.а1 -1, загальною площею 104,5 кв.м., житловою площею 83,2 кв.м.;

погріб літ.ПГ під А-1, площею 9,4 кв.м.;

сарай літ.Б, площею 19,5 кв.м.;

сарай літ.Е, площею 19,6 кв.м.;

навіс літ.Л, площею 5,6 кв.м.;

літній душ літ.К площею 2,2 кв.м. ;

вбиральня літ.Д площею 1,0 кв.м.;

споруди №1,2,4,5,6, 1/2 споруди №8,9,І-ІІ замощення».

У судове засідання сторони викликались відповідно до положень ст.ст.128-129 ЦПК України.

Представник заявника адвокат Гусакова О.Б., вимоги заяви підтримала та просила задовольнити у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 - адвокат Кияненко Д.О., проти задоволення заяви заперечувала, посилаючись на викладені у поясненнях обставини.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

06 березня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про виділ в натурі домоволодіння та визнання права власності.

На момент звернення ОСОБА_2 до суду із позовом, на підставі договору дарування від 04.12.2003 року їй належало 60/200 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складалось з наступних складових: А-1 житловий будинок площею 103,5 кв.м., Б- сарай, П, В літня кухня, Г сарай, Д вбиральня, Е гараж, Ж душ, З вхід в погріб, И вбиральня, К душ, Л навіс, №1-18, І-ІІІ споруди, замощення.

З відомостей Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 10.01.2018 року вбачається, що домоволодіння АДРЕСА_1 на праві власності належало наступним особам:

ОСОБА_2 у розмірі 60/200 частин;

ОСОБА_4 у розмірі 100/300 частин;

ОСОБА_1 у розмірі 55/300 частин;

ОСОБА_5 у розмірі 55/300 частин.

ОСОБА_2 розширила свою частину домоволодіння побудувавши за власний кошт об`єкти нерухомого майна, які фактично збільшили її частку у спільній частковій власності на вищевказане домоволодіння.

Розрахунком часток об`єктів нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 від 07.06.2018 року визначено, що ОСОБА_2 належить 71/100 частини, а ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 29/100 частин, із зазначенням відповідних споруд.

Слід зазначити, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.08.2018р. ОСОБА_2 виділено 71/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 .

Із наданої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що станом на 01.08.2020 року право приватної власності на житловий будинок (а не домоволодіння) АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 у цілому.

У відповідності до ст. 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

При вирішення питання щодо виділу ОСОБА_2 71/100 частин вказаного нерухомого майна, мало бути вирішено питання щодо припинення права спільної власності на нерухоме майно саме для ОСОБА_2 .

Але, як то вбачається із обставин справи, дійсно суд не вирішив дане питання, так як вимога про припинення права спільної власності на нерухоме майно позивачем не заявлялось.

У відповідності до положень ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Зважаючи на вищезазначене, право спільної часткової власності на теперішній час на домоволодіння АДРЕСА_1 не припинено.

Крім того, із наданих доказів вбачається, що відповідно до технічного паспорта домоволодіння від 20.03.2009р. вбачається, що загальна площа будинка та господарських споруд становила 462 кв.м., а на теперішній час, з урахуванням добудов здійснених ОСОБА_7 , загальна площа будинка та господарських споруд становить 555,7 кв.м. Виділені на підставі ухвали суду від 15.08.2018р. ОСОБА_2 71/100 частини домоволодіння складаються із будівель і споруд, які перелічені у Витязі із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, становлять в загальній площі 393,9 кв.м., у той час коли фактично зареєстровано на 357,9 кв.м.

29/100 частин домоволодіння, які фактично належать ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , та складаються із будинка та господарських споруд, загальною площею, яка на теперішній час фактично становить 161,8 кв.м.

Із викладеного можна зробити висновок, що дійсно змінилась загальна площа спірного домоволодіння та площа будівель і споруд, що належать сторонам в межах визначених часток домоволодіння, але питання щодо визначення площі на розгляд суду при зверненні ОСОБА_2 не ставилось, у зв`язку із чим, згідно із положеннями ст. 13 ЦПК України, воно не могло бути вирішено.

Згідно із п.1,2 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати.

Згідно із роз`ясненнями, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, за своїм власним переконанням суд дійшов висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення в даній справі.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , представник позивача ОСОБА_3 до відповідачів: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , представник відповідачів ОСОБА_6 про виділення в натурі домоволодіння та визнання права власності відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.С. Федоріщев