справа №619/38/17
провадження №2-др/619/8/20
Ухвала
30 листопада 2020 року
Дергачівський районний суд Харківської області, суддя Нечипоренко І.М.,
ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:
позивач: Державне підприємство «Харківська лісова науково-дослідна станція»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Відділ Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області,
третя особа: Дергачівська місцева прокуратура Харківської області.
Питання, що вирішується ухвалою.
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 29.10.2018, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 12.12.2018 та постановою Верховного суду від 02.07.2020, закрито провадження у цивільній справі за позовною заявою Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Дергачівська місцева прокуратура Харківської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та витребування з незаконного володіння земельної ділянки, у зв`язку з заявленим клопотанням представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
19 листопада 2020 року від т.в.о. директора ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» Мостепанюка А.А. надійшло клопотання про повернення судового збору сплаченого за подання позовної заяви по справі №619/38/17, на тій підставі, що провадження по справі закрито, тому судовий збір підлягає поверненню.
Перевіривши клопотання та матеріали цивільної справи №619/38/17 суддя дійшов висновку задоволення клопотання, виходячи з такого.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
Частиною 2 ст. 255 ЦПК України визначено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.
Згідно з ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.42 своєї постанови №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року роз`яснив судам, що статтею 7 Закону України «Про судовий збір»№ 3674-VI від 08 липня 2011 року врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 7 Закону № 3674-VI "Про судовий збір"). Про таке повернення зазначається: в ухвалі, якою заява повертається або відмовляється у відкритті провадження у справі, за подання якої сплачується судовий збір; у резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом № 3674-VI); в ухвалі про повернення сум судового збору, постановленій як окремий процесуальний документ.
Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.
Частиною 1 ст. 25 Бюджетного Кодексу України передбачено, що казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.
Аналогічне положення передбачене і під. 5 п. 4 Положення про Державну казначейську службу, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011.
Згідно з ч. 1 ст. 43 Бюджетного Кодексу України при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.
Враховуючи вищевикладене, повернення судового збору повинно здійснюватися органами Державної казначейської служби України шляхом списання коштів з рахунків, на які враховуються надходження від сплати такого збору.
Відповідно до ч. 2 ст. 45 Бюджетного Кодексу України казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій.
Згідно з п. 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів від 03.09.2013 №787, затвердженого Міністерством фінансів України, визначено, що заява та подання або копія судового рішення, засвідчена належним чином, зокрема, щодо повернення коштів судового збору, подаються до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства. Копія судового рішення, засвідчена належним чином, подається платником до відповідного головного управління Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.
З матеріалів справи вбачається, що ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція», відповідно до квитанції №17084725 від 23.01.2017 сплачено судовий збір в розмірі 2756,00 грн.
Оскільки провадження по справі закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, то з урахуванням вищезазначеного, підлягає поверненню судовий збір у розмірі 2756,00 грн, який був сплачений при поданні позову.
Враховуючи вищевикладене, повернення судового збору повинно здійснюватися органами Державної казначейської служби України шляхом списання коштів з рахунків, на які враховуються надходження від сплати такого збору.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 259 ЦПК України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті.
Керуючись ст. 255, 258-260 ЦПК України, суд
Заяву т.в.о. директора ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» Мостепанюка А.А. задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Нечипоренко