Номер провадження по справі 2/387/366/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2020 року смт. Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, в складі :

головуючого судді Майстера І.П.

за участю секретаря судового засідання Поляруш С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Добровеличківка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Помічнянська міська рада Добровеличківського району Кіровоградської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

І. Описова частина

Стислий зміст позовних вимог

До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява, в якій ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 .

Свій позов позивач мотивує тим, що вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 25.11.2005. Відповідач по справі є її колишньою невісткою. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між її сином та невісткою розірвано 21.08.2018. ОСОБА_2 понад два роки не проживає в будинку позивача, не приймає участі у витратах на утримання будинку, однак добровільно зняти реєстрацію місця свого проживання в будинку не бажає, чим порушує право власності ОСОБА_1 .

Позивач в судовому засіданні підтримує позовні вимоги та надала відповідь на відзив, згідної якої зазначила, що докази надані відповідачем, щодо погроз фізичною розправою, не стосуються предмету спору, а відповідачка в спірному будинку з нею не проживала, спільного побуту не вела, спільних родинних відносин, взаємних прав та обов`язків не існувало, право на проживання та реєстрацію в належному позивачу будинку відповідач отримала лише за згоди ОСОБА_1 .

В судове засідання, позивачка не з`явилась про день, час та місце слухання справи повідомлена вчасно належним чином, надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та надав відзив на позов згідно з яким 30.07.2005 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб. Від подружнього сімейного життя в них народилося двоє дітей: донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 21.08.2018 шлюб було розірвано. 23.12.2005 подружжя ОСОБА_6 було зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 , за цією ж адресою була зареєстрована їхня донька ОСОБА_4 27 червня 2014 року. Отже родина ОСОБА_6 проживала в домоволодінні за адресою АДРЕСА_1 з 2005 року. Факт не проживання відповідачки у спірному будинку зумовлене поважними причинами і не є підставою для позбавлення її права користування житлом, оскільки ОСОБА_3 перешкоджає такому проживанню: змінила замки вхідних дверей, вчиняє сварки, погрожує фізичною розправою. Позивачка разом із доньками змушена винаймати житло.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день час та місце судового розгляду повідомлена вчасно, належним чином.

Позивачка в судовому засіданні підтримує позовні вимоги та надала відповідь на відзив, згідної з яким зазначила, що докази надані відповідачем щодо погроз фізичною розправою, не стосуються предмету спору, а відповідачка в спірному будинку з нею не проживала, спільного побуту не вела, спільних родинних відносин, взаємних прав та обов`язків не існувало. Право на проживання та реєстрацію в належному позивачу будинку відповідач отримала лише за згоди ОСОБА_1 .

Третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Помічнянська міська рада Добровеличківського району Кіровоградської області, явку свого представника не забезпечила, про день, час та місце слухання справи повідомлені вчасно належним чином, надали до суду заяву про слухання справи за їх відсутності, проти позову не заперечує.

Інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 24.06.2020 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачка та її представник двічі не з`являлися, однак двічі належним чином повідомлялися про день час та місце судового розгляду, про причини неявки відповідачка суд не повідомляла. Також суд за клопотанням представника відповідача двічі викликав заявлених нею свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які двічі не з`являлися в судове засідання на виклик, а відповідачка не наполягала та не заявляла інших клопотань про вжиття заходів для забезпечення їх допиту та необхідності у повторному їх виклику та допиті. Крім того відповідачка зустрічного позову не заявляла, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи.

І. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_2 , надала показання, що проживає поряд з домоволодінням ОСОБА_1 і зазначила, що ОСОБА_2 з 2018 року (приблизно - два роки уже) не проживає за адресою домоволодіння ОСОБА_1 . Сварок в домоволодінні позивача не чула.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_3 , надала показання, що живе по-сусідству з домоволодінням позивача. Свідок зазначила, що з серпня 2018 року не бачила ОСОБА_2 на території домоволодіння ОСОБА_1 , хоча бачить відповідачку щодня по вулиці. Свідком сварок на території домоволодіння ОСОБА_1 не була.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , житель АДРЕСА_1 , надав показання, що уже два роки його колишня дружина (відповідач) не проживає у домоволодінні. ОСОБА_2 покинула домоволодіння у вересні 2018 року після розлучення, що відбулося у серпні 2018 року. На запитання представника відповідача повідомив, що одного разу на сварку з відповідачем до домоволодіння прибула поліція. Заявив, що насилля над колишньою дружиною не вчиняв. Перешкод колишній дружині у доступі до домоволодіння не чинив. Спільні діти з відповідачкою приходять до домоволодіння ОСОБА_1 без жодних перешкод. Відповідачка не вчиняла взагалі оплати за користування домоволодінням або оплати комунальних платежів.

Згідно з договором купівлі - продажу від 25.11.2005, посвідченого Дишлевою Т.В. державним нотаріусом Добровеличківської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 1611, ОСОБА_11 (продавець) продала, а ОСОБА_1 (покупець) купила житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями під номером АДРЕСА_1 (а.с.7).

З домової книги для реєстрації громадян, які проживають у будинку АДРЕСА_1 , встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована 23.12.2005 за зазначеною адресою (а.с.9-13).

З рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 21 серпня 2018 року встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано (а.с.65-66).

З довідки №2895/18 від 25.11.2005, виданої Ульяновським комунальним бюро технічної інвентаризації, встановлено, що будинок АДРЕСА_1 , зареєстрований на підставі особистої власності за ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу посвідченою Добровеличківською нотаріальною конторою 25.11.2005 (а.с.8).

З довідки виданої головою вуличного комітету Помічнянської міської ради Добровеличківського району Кіровоградської області Пєєв О.П., встановлено, що ОСОБА_2 , 1988 року народження, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 15).

З довідок від 13.05.2020 встановлено, що свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтверджують факт не проживання ОСОБА_2 , 1988 року народження, за адресою АДРЕСА_1 з вересня 2018 року (а.с.16-17).

Зі змісту заяв ОСОБА_2 адресованих на ім`я начальника Добровеличківського ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області від 09.05.2020, 06.07.2019, 25.08.2019 встановлено, що вона зверталась із заявами щодо погроз зі сторони колишнього чоловіка ОСОБА_3 ( а.с.39,41,43).

З письмових відповідей, наданих Добровеличківського ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області від 19.05.2020, 18.07.2019, 09.09.2019, встановлено, що в діях ОСОБА_3 відсутні ознаки правопорушень, також зазначено, що провести з ним профілактичну бесіду неможливо, так як ОСОБА_3 перебуває на заробітках в Одеській області.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №217406731 від 23.07.2020 відносно ОСОБА_2 відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно відсутні, відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно відсутні, відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні, відомості з державного реєстру іпотек відсутні.

З довідки Помічнянської міської ради Добровеличківського району Кіровоградської області від 07.08.2020 встановлено, що виконавчому комітету Помічнянської міської ради Добровеличківського району Кіровоградської області скарг відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не надходило.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд зазначає, що поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а у відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, а ч. 4 даної статті зазначає, що право приватної власності є непорушним, що також закріплено і в ч. 1 ст. 321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі №6-57цс11, у разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник, згідно вимог ст. ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України має право вимагати усунення відповідних перешкод, шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, в тому числі, і шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням.

Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ст. 109 ЖК України виселення з займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 346 ЦК України право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що з серпня 2018 року Відповідачка не є дружиною сина Позивачки та не відноситься до осіб, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, а тому не є членом сім`ї ОСОБА_1 за положеннями Сімейного Кодексу України.

Суд зазначає, що подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Інші доводи сторін, які наведені у позові та відзиві на нього, не впливають на висновок суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Відповідач понад встановлений законом термін - понад рік без поважних причин не проживає за місцем реєстрації в будинку за адресою АДРЕСА_1 , із заявами до уповноважених органів про причини своєї відсутності не зверталася, обов`язок щодо сплати комунальних послуг не несла, відтак як зареєстрований мешканець у будинку втратила право користуватися цим житлом.

Поважні причини відсутності відповідача в спірному будинку понад встановлені строки судом не встановлено належними доказами. В судовому засіданні також не знайшли своє підтвердження пояснення відповідача про те, що позивач чинила перешкоди відповідачу у користуванні (проживанні) спірним будинком.

Факт перебування на реєстраційному обліку відповідача в домоволодінні позивача позбавляє останню можливості розпоряджатися належним їй на праві приватної власності будинком.

Відповідно до вимог статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог статті 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою, такий висновок міститься у рішенні Верховного суду України, від 01.03.2016 року у справі №825/1335/13-а.

Оскільки судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично не проживає за даною адресою протягом 2 років, що підтверджується довідкою голови вуличного комітету Помічнянської міської ради Добровеличківського району Кіровоградської області про не проживання особи за місцем реєстрації та показаннями свідків. В той же час, така реєстрація відповідача створює перешкоди позивачу у реалізації права власності на будинок. При цьому відповідач не являється членом сім`ї позивачки за законом. Крім того сторонами не заперечується, що відповідачка є її колишньою невісткою та не є членом сім`ї позивачки, яка є власницею будинку.

Враховуючи те, що всі докази, що наявні у справі підтверджують факт відсутності відповідачки без поважних причин протягом двох років за зареєстрованою адресою: АДРЕСА_1 , суд дійшов до висновку, що відповідач порушує права позивачки як власниці будинку. Тому суд вважає, що відповідачка втратила право користування жилим приміщенням за даною адресою.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задовольняється повністю, суд стягує з відповідачки на користь позивачки сплачений судовий збір в розмірі 840,80 гривень.

На підставі ст.ст. 41, 47, 55 Конституції України, ст.ст.16, 321, 389, 391 ЦК України, ч.4 ст.9, ст.ст.71,72 ЖК УРСР, ст. ст.3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, керуючись ст.ст. 2, 13, 81, 141, 263-265, 280-284, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 такою що втратила право на користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840 ( вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються такі реквізити сторін та інших учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженка с.Водяне Добровеличківського району Кіровоградської області, жителька АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженка с.Глиняне Добровеличківського району Кіровоградської області, зареєстрована АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Помічнянська міська рада Добровеличківського району Кіровоградської області, 27030 м.Помічна Добровеличківського району Кіровоградської області вул. Перемоги,91, .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Добровеличківський районний суд Кіровоградської області.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області Майстер І.П.