провадження № 4-с/361/148/20
У Х В А Л А

20 листопада 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Мищенко С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коломієць І.М., начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

установив:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коломієць І.М., начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування скарги зазначав, що на примусовому виконанні у Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві перебувало виконавче провадження №50165932, в якому він виступав у якості боржника, та у якому державним виконавцем було накладено арешт на все його майно для забезпечення виконання рішення суду.

22 червня 2018 року державним виконавцем Гевел О.О. Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки стягувач по виконавчому провадженню надала до відділу виконавчої служби відповідну письмову заяву про повернення виконавчого документа без виконання та про відсутність претензій до боржника.

На підставі цього державний виконавець Гевел О.О. 2018 року видала заявнику на руки постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Також, на підставі положень Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець був зобов`язаний своєчасно надати до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборон на його відчуження та сторонам, відповідну постанову про зняття арешту з майна боржника, зокрема, з рухомого.

Однак, станом на сьогоднішній день до Сервісного центру МВС м. Києва державним виконавцем не було надіслано відповідну постанову про зняття арешту з майна заявника.?

02 червня 2020 року заявник звернувся до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві із заявою вх.№21678 про направлення до Сервісного центру МВС м. Києва постанови про зняття арешту з його майна.

23.06.2020 р. заявник надіслав на електронну пошту Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві заяву вх.№22971 на ім`я начальника даної виконавчої служби з проханням здійснити перевірку матеріалів виконавчого провадження №50165932 та письмово повідомити його про результати проведеної перевірки і про те, коли постанову про зняття арешту з його транспортного засобу буде надіслано до Сервісного центру МВС м. Києва.

Заяву було зареєстровано Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві 25.06.2020 р., проте, до теперішнього часу державним виконавцем не було надіслано постанову про зняття арешту з мого автомобіля до Сервісного центру МВС м. Києва, а заявник не отримав відповіді від начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві.

Через відсутність зворотної інформації від ВДВС, вважає, що є очевидною бездіяльність начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві, що є незаконною.

Посилаючись на викладене, заявник просив суд визнати бездіяльність державного виконавця Дніпровського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Коломієць І.М., що проявилась у ігноруванні його заяви та не направленні до Сервісного центру МВС м. Києва та до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборон на його відчуження, постанови про зняття арешту з його майна, неправомірною, зобов`язати державного виконавця Дніпровського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Коломієць І.М. направити до Сервісного центру МВС м. Києва та органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборон на його відчуження та сторонам, постанову про зняття арешту з майна боржника, визнати бездіяльність начальника Дніпровського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, що проявилась у ненаданні відповіді на заяву від 23.06.2020 р., неправомірною, зобов`язати начальника Дніпровського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві надати заявнику відповідь на його заяву від 23.06.2020 р.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги скарги підтримав та просив їх задовольнити.

В судове засідання державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції в м. Києві Коломієць І.М. та начальник Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції в м. Києві не з`явилися, про розгляд скарги повідомлялися належним чином.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що при примусовому виконанні виконавчого листа №361/8333/15-ц, виданого 29.12.2015 р. Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу). Щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.11.2015 р. і до досягнення дітьми повноліття, ВП №50165932, державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гевел О.О. винесено постанову від 22.06.2018 р. про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі відповідної заяви стягувача про повернення виконавчого документа без виконання, претензій до боржника немає (а.с.8).

23.06.2020 р. заявник ОСОБА_1 надіслав на електронну пошту Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві заяву вх.№22971 на ім`я начальника даної виконавчої служби з проханням здійснити перевірку матеріалів виконавчого провадження №50165932 та письмово повідомити його про результати проведеної перевірки і про те, коли постанову про зняття арешту з його транспортного засобу буде надіслано до Сервісного центру МВС м. Києва (а.с.9-11).

Відповідно до вимог ст. 446 ЦПК, розділу VI ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За вимогами розділу VIІ ЦПК, щодо судового контролю за виконанням судових рішень, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до вимог п.1 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження», судовий контроль за виконанням судових рішень сторони виконавчого провадження можуть звернутись до суду, що розглянув справу, як суд першої інстанції.

За змістом статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Статтями 447, 448, 449 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду. Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Закон України «Про звернення громадян» визначає, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення (ст. 1).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Згідно ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Враховуючи, що протягом календарного місяця з дня отримання начальником Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві заяви ОСОБА_1 про здійснення перевірки матеріалів виконавчого провадження №50165932 та виконання державним виконавцем заяви про направлення до Сервісного центру МВС м. Києва постанови про зняття арешту з майна боржника жодної відповіді на заяву від 23.06.2020 р. начальником виконавчої служби надано заявнику не було, є підстави вважати, що ним було допущено бездіяльність, яка призвела до порушення законодавства України та конституційних прав і свобод заявника.

Разом з тим, доказів бездіяльності державного виконавця Дніпровського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Коломієць І.М., що проявилась у ігноруванні заяви ОСОБА_1 та не направленні до Сервісного центру МВС м. Києва та до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборон на його відчуження, постанови про зняття арешту з його майна заявником не надано, а судом не здобуто.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення скарги.

Керуючись Конституцією України, статтями 260, 447-453 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

ухвалив:

Скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коломієць І.М. направити до Сервісного центру МВС м. Києва та органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборон на його відчуження та сторонам, постанову про зняття арешту з майна ОСОБА_1 .

Визнати бездіяльність начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, що проявилась у ненаданні відповіді на заяву ОСОБА_1 від 23.06.2020 р., неправомірною.

Зобов`язати начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві надати ОСОБА_1 відповідь на його заяву від 23.06.2020 р.

В решті вимог відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом пятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи у разі постановлення ухвали за його відсутності має право оскаржити ухвалу в апеляційному порядку протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.С.Сердинський