Справа № 466/1993/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2020 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Ковальчука О.І.

секретаря с/з Масної К.О.

справа №466/1993/20

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в спрощеному порядку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів

ВСТАНОВИВ:

13.03.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 54318,77 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 23 червня 2014 року було постановлено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 30% з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач постійно порушує рішення суду та створює заборгованість.

Отримавши розрахунок заборгованості по аліментах старшого державного виконавця Франківського відділу ДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Вітинського Т.М. від 15 жовтня 2019 року ВП №58794771, позивачем зроблений розрахунок неустойки (пені) за період з 01 лютого 2018 року по 31 грудня 2018 року.

У відповідності до вказаного розрахунку ст. державного виконавця заборгованість боржника ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 15 жовтня 2019 року становить 54318,77 грн.

Ст. 196 Сімейного кодексу України передбачено відповідальність боржника за прострочення сплати аліментів. При виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає , що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Крім того, Великою Палатою Верховного Суду прийнята Постанова від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц в якій зазначено, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця і при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України неустойки (пені) від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Враховуючи положення ч. 1ст. 196 Сімейного кодексу України і той факт, що пеня яка стягується за рішенням суду не повинна перевищувати 100 відсотків заборгованості, то у позивача відпала необхідність обчислювати неустойку (пеню) по заборгованості аліментів за період з травня місяця 2014 року і тому неустойка (пеня) обчислюється з 01 лютого 2018 року.

Таким чином, відповідач має сплатити мені неустойку (пеню) по заборгованості аліментів за період з 01.02.2018 року по 31.12.2018 року, але не менше 100 відсотків заборгованості, тобто не менше 54318,77 грн.

Крім того, позивач зазначає, що зобов`язання у відповідача ОСОБА_2 по сплаті аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 виникло на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22.04.2014 року (справа № 466/1706/14-ц).

Крім того, позивач вказує, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника , майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплати аліментів. Враховуючи вищенаведене просить позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 05.11.2020 року не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд розглядати справу у її відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання, призначене на 05.11.2020 року не з`явився, однак подав до суду письмовий відзив на позовну заяву та пояснення по справі, в яких вказав, що проти задоволення позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні. Просить суд розглядати справу у його відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 22.04.2014 року розірвано.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та, батьками дитини є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 сторони по справі (а.с.13).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 23.06.2014 року позов задоволено повністю та вирішено стягувати з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 30 % (тридцяти відсотків) з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % (тридцяти відсотків) прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 травня 2014 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.11-12).

Так, виходячи зі змісту Розрахунку заборгованості по аліментах державного виконавця Франківського ВДВС м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Вітинського Т.М., заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів складає 54318,77 грн.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові витрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконане або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Як роз`яснено в абзаці 1 п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 р., передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідно до положень ч.1ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №572/1762/15-ц, правило про стягнення неустойки у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Таким чином, згідно наданого позивачем розрахунку, всього за період з лютого 2018 по грудень 2018 нараховано 126339,63 грн. пені.

Однак враховуючи положення ч. 1 ст. 196 СК України з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню пеня у розмірі 54318,77 грн. (100% розміру заборгованості по аліментам).

Згідно з прецендентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченогостаттею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Відсутність гарантії виконання судового рішення у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачені гарантії надані сторонам - справедливий, відкритий і швидкий розгляд.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України.

Таким чином, суд вважає доведеною ту обставину, що відповідач був обізнаний про свій обов`язок сплачувати аліменти, однак не вжив усіх заходів для виконання такого обов`язку в повному обсязі, не сплатив визначені вищевказаним рішенням суду в рахунок сплати аліментів на утримання своєї дитини, крім того в ході судового розгляду не надав беззаперечних, належних та допустимих доказів того, що заборгованість утворилась з незалежних від нього причин.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позов є підставний та обґрунтований і підлягає до задоволення.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. Оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», а тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст.13,76,81,82,83,89,95,141,263-265,268,274, 289, 354ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 54318,77 грн. (п`ятдесят чотири тисячі триста вісімнадцять гривень сімдесят сім копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.(вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Текст рішення складено та підписано 05.11.2020 року.

Суддя О. І. Ковальчук