П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2020 року м. Київ

Справа №755/7716/20

Резолютивна частина постанови оголошена 25 листопада 2020 року

Повний текст постанови складено 30 листопада 2020 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Довгополої А.В.

учасники справи: позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Гарбузом Максимом Васильовичем, на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва постановлену у складі судді Савлук Т.В. 05 серпня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Справа №755/7716/20
№ апеляційного провадження:22-ц/824/13553/2020
Головуючий у суді першої інстанції:Савлук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
У червні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів та моральної шкоди.

Одночасно з позовною заявою позивачем ОСОБА_1 подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просив суд накласти арешт на земельну ділянку площею 0,1348 га, кадастровий номер: :02:001:0019, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, адреса: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,1369 га, кдастровй номер: :02:001:0033, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, адреса: АДРЕСА_1 ; житловий будинок, двоповерховий, загальною площею 317,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, адреса: АДРЕСА_1 .

Заяву обґрунтовував тим, що враховуючи сутність спору, та з метою уникнення звернення стягнення на вищевказані об`єкти нерухомого майна, це майно може бути відчужено відповідачкою на користь третіх осіб під час розгляду справи, а тому невжиття заходів забезпечення позову у випадку його задоволення, може істотно ускладнити чи взагалі унеможливити виконання рішення суду, призведе до порушення прав позивача та спричинення йому значних матеріальних збитків. Вид забезпечення позову, який він просить вжити, не є фактичним вирішенням спору, відповідає змісту права, про захист якого він звернувся до суду, та обраному ним способу захисту.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 серпня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, відмовлено.

Непогоджуючись з ухвалою суду, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гарбуз М.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Зокрема зазначає про те, що відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції зазначив, що під час розгляду справи про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити з того, що обраний позивачем захід забезпечення позову обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосовуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове паво) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

Разом з тим, позивачем заявленого вимогу майнового характеру - про стягнення безпідставно набутих коштів.

Крім того, відмовляю в задоволенні заяви, суд першої інстанції вказував про те, що заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно не містить жодних обґрунтувань щодо відсутності гарантій виконання можливого рішення суду, а також позивачем не доведено наявність підстави припускати, що існує вірогідність того, що відповідачем вчиняються дії, спрямовані на відчуження майна.

Але такий висновок суд не є вірним, оскільки після постановлення оскаржуваної ухвали, відповідачкою зроблено оголошення про терміновий продаж об`єктів нерухомості, на які позивач просив накласти арешт, а саме на вебсайті www.olx.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гарбуз М.В. підтримав доводи апеляційної скарги із викладених в ній підстав.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Строгий В.Ф. проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволення заяви, суд першої інстанції, зокрема виходив з того, що заява позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, не містить жодних обґрунтувань щодо відсутності гарантій виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, також позивачем не доведено наявність обставин, які б давали підстави припускати, що існує вірогідність того, що відповідачем вчиняються дії, спрямовані на відчуження майна, що позбавляє суд можливості дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте, з даним висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до положень ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Як убачається з виділених матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на його користь 5 000 000 грн. безпідставно набутих грошових коштів, інфляційних втрат у розмірі 897 110 грн., трьох процентів річних у розмірі 393 037.20 грн. та моральної шкоди у розмірі 103 906 грн.

Порушуючи питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,1348 га, кадастровий номер: :02:001:0019, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, адреса: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,1369 га, кдастровй номер: :02:001:0033, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, адреса: АДРЕСА_1 ; житловий будинок, двоповерховий, загальною площею 317,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, адреса: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 посилався на те, що ОСОБА_1 є власником зазначеного нерухомого майна, та з метою уникнення звернення стягнення на вищевказані об`єкти нерухомого майна, це майно може бути відчужено відповідачкою на користь третіх осіб під час розгляду справи, а тому невжиття заходів забезпечення позову у випадку його задоволення, може істотно ускладнити чи взагалі унеможливити виконання рішення суду, призведе до порушення прав позивача та спричинення йому значних матеріальних збитків.

Викладені обставини, ураховуючи положення ст. 149 ЦПК України, є достатніми для обґрунтованого припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Оскільки предметом даного спору є стягнення грошових коштів на загальну суму 6 394 053,20 грн., а майно, на яке просить накласти арешт позивач належить на праві власності ОСОБА_2 , може бути відчужено відповідачкою на користь третіх осіб під час розгляду справи, що в подальшому унеможливить звернення стягнення на вищевказані об`єкти нерухомого майна та ускладнити або зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позову.

Сам по собі факт звернення ОСОБА_1 до суду з позовом до відповідача свідчить про наявність спору між сторонами, а оскільки предметом спору є стягнення коштів в розмірі 6 394 053,20 грн., заходи забезпечення позову обраний позивачем є співмірними з заявленими вимогами.

Крім того, згідно витягу з вебсайту www.olx, наданого позивачем до апеляційної скарги, вбачається, що відповідач має намір відчужити майно, на яке позивач просить накласти арешт.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвалу суду скасуванню з постановлення нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Гарбузом Максимом Васильовичем - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 05 серпня 2020 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Заяву ОСОБА_1 , подану адвокатом Гарбузом Максимом Васильовичем про забезпечення позову, задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,1348 га, кадастровий номер: :02:001:0019, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, адреса: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,1369 га, кадастровй номер: :02:001:0033, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, адреса: АДРЕСА_1 ; житловий будинок, двоповерховий, загальною площею 317,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, адреса: АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна