КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №357/8242/19

провадження № 22-ц/824/12463/2020

25 листопада 2020року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.

при секретарі Гайворонському В. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «ПРОЛІСОК», Фермерського господарства «ДАРИ ЛАНІВ», державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної Мирини Олександрівни про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, скасування рішень про державну реєстрацію права оренди земельних ділянок та припинення права оренди, витребування земельних ділянок із незаконного володіння та користування, внесення змін до договору оренди землі, за апеляційною скаргою представника Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» - адвоката Цоя Дмитра Сергійовича на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2020 року у складі судді Кошель Л. М.,

встановив:

У липні 2019 року Приватне орендне сільськогосподарське підприємство «Сидори» (далі - ПОСП «Сидори») звернулося до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 26.06.2020 просило:

1) визнати недійсним Договір оренди земельної ділянки № 23С від 10.12.2018, укладений між ОСОБА_1 та Фермерським господарством (далі - ФГ) «ПРОЛІСОК» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:011:0039 загальною площею 1,419 га;

2) визнати недійсним Договір оренди земельної ділянки № 23С від 10.12.2018, укладений між ОСОБА_1 та Фермерським господарством (далі - ФГ) «ДАРИ ЛАНІВ» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:011:0040 загальною площею 1,419 га;

3) скасувати рішення державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної М. О. про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:011:0039 загальною площею 1,419 га, індексний номер: 44606487 від 14.12.2018 та припинити право оренди ФГ «ПРОЛІСОК» на земельну ділянку з кадастровим номером :04:011:0039, що виникло на підставі Договору оренди земельної ділянки № 23С від 10.12.2018, укладеного між ОСОБА_1 та ФГ «Пролісок»;

4) скасувати рішення державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної М. О. про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:011:0040 загальною площею 1,419 га, індексний номер: 44606792 від 14.12.2018 та припинити право оренди ФГ «ДАРИ ЛАНІВ» на земельну ділянку з кадастровим номером :04:011:0040, що виникло на підставі Договору оренди земельної ділянки № 23С від 10.12.2018, укладеного між ОСОБА_1 та ФГ «ДАРИ ЛАНІВ»;

5) витребувати із незаконного володіння та користування ФГ «ПРОЛІСОК» на користь ПОСП «Сидори» земельну ділянку з кадастровим номером :04:011:0039 загальною площею 1,419 га, розташовану у межах Сидорівської сільської ради Білоцерківського району Київської області;

6) витребувати із незаконного володіння та користування ФГ «ДАРИ ЛАНІВ» на користь ПОСП «Сидори» земельну ділянку з кадастровим номером :04:011:0040 загальною площею 1,419 га, розташовану на території Сидорівської сільської ради Білоцерківського району Київської області;

7) внести зміни до Договору оренди землі № б/н від 11.12.2013, укладеного між ОСОБА_1 та ПОСП «Сидори», шляхом його викладення в новій редакції.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11.12.2013 між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі №б/н, за яким останній передав в оренду строком на 10 років земельну ділянку площею 2, 838 га з кадастровим номером :04:011:0036, розташовану в межах Сидорівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

28.01.2016 державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Набок В. М. прийняв рішення про державну реєстрацію прав за індексним номером 27981514, яким зареєстрував право оренди на вказану земельну ділянку за ПОСП «Сидори».

Протягом усього часу дії договору оренди позивач користується цією земельною ділянкою у своїй господарській діяльності, належним чином сплачує орендну плату.

Починаючи з лютого 2018 року ОСОБА_1 вчиняє дії, спрямовані на позбавлення ПОСП « Сидори» права користування за договором оренди.

За скаргою, поданою ОСОБА_1 та іншими особами, Міністерство юстиції України наказом від 15.03.2018 № 728/5 скасувало рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :04:011:0036 за ПОСП « Сидори».

05.03.2018 ОСОБА_1 уклав з іншим орендарем ТОВ « Еліта-2010» договір оренди №5, який в подальшому було розірвано 04.12.2018 .

26.11.2018 приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Дуднік І. В. була посвідчена заява ОСОБА_1 про поділ земельної ділянки без отримання згоди та погодження технічної документації із землеустрою щодо поділу з позивачем.

На підставі вказаної заяви 07.12.2018 державним кадастровим реєстратором були прийняті рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :04:011:0036 шляхом закриття Поземельної книги і скасування кадастрового номера та державної реєстрації земельних ділянок загальною площею 1,419 га кожна з кадастровими номерами :04:011:0039 та :04:011:0040.

11.12.2018 року державним реєстратором Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиною М. О. були прийняті рішення про державну реєстрацію права власності на сформовані внаслідок поділу спірні земельні ділянки за ОСОБА_1

10.12.2018 ОСОБА_1 уклав договори оренди щодо вказаних земельних ділянок з ФГ «ДАРИ ЛАНІВ» та ФГ «ПРОЛІСОК».

14.12.2018 державний реєстратор Ілюшина М. О. прийняла рішення про державну реєстрацію права оренди за ФГ «ДАРИ ЛАНІВ» та ФГ «ПРОЛІСОК».

Внаслідок поділу земельної ділянки без погодження з позивачем та передання земельних ділянок в оренду іншим орендарям було порушено право законного орендаря ПОСП «Сидори».

Вважало, що скасування Міністерством юстиції України рішення державного реєстратора про державну реєстрацію за позивачем права оренди на земельну ділянку не припинило це право і жодним чином не вплинуло на його дійсність.

Договір оренди є дійним, у судовому порядку не оспорювався, строк оренди не закінчився, а тому відповідно до ст. 629 ЦК України останній підлягає обов`язковому визнанню сторонами.

Поділ земельної ділянки без відома і згоди позивача не припинило його право орендаря на підставі договору оренди на сформовані у результаті поділу спірні земельні ділянки.

Передача спірних земельних ділянок в оренду ФГ «ДАРИ ЛАНІВ» та ФГ «ПРОЛІСОК» порушила право позивача та створює останньому перешкоди у користуванні вказаними земельними ділянками.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПОСП «Сидори» - адвокат Цой Д. С. просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі. Змінити розподіл судових витрат між сторонами, стягнувши солідарно з ОСОБА_1 , ФГ «ДАРИ ЛАНІВ» та ФГ «ПРОЛІСОК» на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 42 892,51 грн.

Свої доводи мотивує тим, що висновок суду першої інстанції щодо відсутності у позивача порушених прав чи інтересів зроблено внаслідок неправильного застосування норм ст. 204, 210, 638, 640 ЦК України, ст. 125 ЗК України, ст. 6, 17, 24, 31 Закону України «Про оренду землі», ст. 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та порушення норм ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Вважає, що договір оренди землі є дійсним, не зважаючи на скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди, і підлягає виконанню.

Скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди не є підставою для припинення цього права і не позбавляє орендаря права оспорювати договір оренди землі, укладений власником земельної ділянки з іншим орендарем.

Висновок суду першої інстанції про те, що поділ земельної ділянки, яка була передана в оренду позивачу, унеможливлює захист його прав, не відповідає приписам ч.3 ст. 110 ЗК України, згідно з якою права третіх осіб щодо земельної ділянки не припиняються у зв`язку з її поділом.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ФГ «ПРОЛІСОК» та ФГ «ДАРИ ЛАНІВ» - адвокат Любарець А. Ю. просить залишити рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2020 року без змін, а скаргу ПОСП «Сидори» без задоволення. Стягнути з ПОСП «Сидори» на користь ФГ «ПРОЛІСОК» та ФГ «ДАРИ ЛАНІВ» понесені витрати на правничу допомогу по 9 000 грн кожному.

Зазначає, що на момент укладання договорів оренди між ОСОБА_1 та ФГ «ПРОЛІСОК», ФГ «ДАРИ ЛАНІВ » державна реєстрація права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:011:0036 за ПОСП «Сидори» була скасована, що свідчить про відсутність у позивача права оренди і як наслідок відсутність порушення його прав оспорюваними договорами оренди як на момент реєстрації зазначених договорів так і на момент пред`явлення позову.

Заперечує проти твердження позивача, що договір оренди землі є дійсним не зважаючи на скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди, оскільки відсутність підпису ОСОБА_1 на договорі оренди від 11.12.2013 підтверджує той факт, що сторони вказаний договір оренди не укладали, останній не набрав чинності та не створює правовихнаслідків чи обов`язків для ОСОБА_1 перед ПОСП «Сидори».

Зазначає, що земельної ділянки, як об`єкту цивільних прав, з кадастровим номером :04:011:0036, яка була предметом договору оренди землі від 11.12.2013, не існує, а обраний позивачем спосіб захисту порушених прав є не ефективним та не відновлює його прав, які існували до звернення до суду, що є однією із самостійних підстав для відмови в задоволенні позову.

Посилається на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2018 року (справа №823/2042/16) та вказує, що державний реєстратор Малоєрчіковської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшина М. О. є неналежним відповідачем.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Миколюк М. Д. також просить залишити рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2020 року без змін, а скаргу ПОСП «Сидори» без задоволення. Стягнути з ПОСП «Сидори» на користь ОСОБА_1 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Свої доводи мотивує тим, що у розумінні ст. 76,77,78,79 ЦПК України договір оренди землі від 11.12.2013 не є достовірним, належним та допустимим доказом, а визнання такого правочину недійсним не вимагається, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України він є нікчемним в силу закону.

Зі скасуванням рішення державного реєстратора про реєстрацію за позивачем речового права на нерухоме майно - права оренди на земельну ділянку та внесенням відповідних відомостей до Реєстру втрачаються ті правові наслідки, які з них випливають, а саме - скасовується державна реєстрація речового права і особа у відповідності до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та ст. 125 ЗК України вважається такою, що не набула відповідного речового права. Отже, встановивши, що державна реєстрація речового права позивача на спірну земельну ділянку була скасована 15 березня 2018 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки на момент початку перебігу строку дії укладених 10.12.2018 договорів оренди землі, відлік яких обраховується з 14.12.2018 - часу здійснення державної реєстрації речового права за ФГ «ПРОЛІСОК» та ФГ «ДАРИ ЛАНІВ», права та інтереси позивача порушені не були, оскільки права на вказаний об`єкт нерухомого майна у нього були відсутні.

Тобто, укладення оскаржених договорів оренди не порушує прав та охоронюваних законом інтересів позивача у реалізації права користування тією самою земельною ділянкою, що виключає наявність підстав для визнання договорів оренди землі від 10.12.2020 недійсними.

Доводи апелянта щодо неправомірності поділу земельної ділянки з кадастровим номером :04:011:0036 на дві нові сформовані ділянки, спростовуються тією обставиною, що її поділ у встановленому законом порядку не скасовано, а відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вважаються правильними, доки не доведено протилежне.

Вважає, що ні правових, ні технічних підстав і можливостей відновити об`єкт цивільних прав - земельну ділянку, що існувала до поділу неможливо, у зв`язку з тим, що земельної ділянки, як об`єкту цивільних прав з кадастровим номером :04:011:0036, що була предметом договору оренди землі від 11.12.2013, не існує.

Існують інші об`єкти цивільних прав щодо яких бажання позивача ними користуватися не кореспондується в обов`язок ОСОБА_1 підписати договір оренди на ці об`єкти.

В судовому засіданні представник ПОСП «Сидори» - адвокат Тетеря С. І. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Миколюк М. Д., представник ФГ «ПРОЛІСОК» та ФГ «ДАРИ ЛАНІВ» - адвокат Каракай О. В. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 2,838 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:011:0036, розташована у межах Сидорівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Відповідно до договору оренди землі від 11 грудня 2013 року, ОСОБА_1 (орендодавець) надає, а ПОСП "Сидори" (орендар) приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться: Київська область, Білоцерцівський район, Сидорівська сільська рада, та належить орендодавцю на праві власності на підставі державного акту про право власності на землю серії Р2 №356275, виданого Білоцерківською районною державною адміністрацією Київської області 24.06.2003 р. (а.с.15,16 т.1).

Відповідно до п. 37 цього договору, договір набирає чинності після його підписання сторонами та його державної реєстрації.

Право оренди земельної ділянки ПОСП "Сидори" на підставі договору оренди землі, б/н, від 11 грудня 2013 року, зареєстровано 26.01.2016 державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Набоком В. М., індексний номер: 27981514 від 28.01.2016 (а.с.22 т.1).

28.02.2018 мешканці Білоцерківського та Рокитнянського районів Київської області, в тому числі ОСОБА_1 , звернулися до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України зі скаргою на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав. Зазначили, що відповідне речове право за ПОСП "Сидори" було зареєстроване за відсутності необхідних на те документів, без підписаних скаржниками договорів, заяв на вчинення реєстраційних дій тощо (а.с. 27 - 35 т.1).

Наказом Міністерства юстиції України № 728/5 від 15.03.2018 вищевказана колективна скарга задоволена частково. Наказано скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.01.2016 №27981514, прийняте державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Набоком В. М., та внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про скасування записів про інше речове право (право оренди), внесених на підставі цих рішень. (а.с.36 т.1).

05.03.2018 ОСОБА_1 уклав з іншим орендарем ТОВ « Еліта-2010» договір оренди №5, який було розірвано 04.12.2018.

26.11.2018 приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Дуднік І. В. посвідчена заява ОСОБА_1 про поділ земельної ділянки.

07.12.2018 державним кадастровим реєстратором прийняті рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :04:011:0036 та державної реєстрації земельних ділянок загальною площею 1,419 га кожна з кадастровими номерами :04:011:0039 та :04:011:0040.

11.12.2018 року державним реєстратором Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиною М. О. прийняті рішення про державну реєстрацію права власності на сформовані внаслідок поділу спірні земельні ділянки за ОСОБА_1

10.12.2018 ОСОБА_1 уклав договори оренди щодо вказаних земельних ділянок з ФГ «ДАРИ ЛАНІВ» та ФГ «ПРОЛІСОК».

14.12.2018 державний реєстратор Ілюшина М. О. прийняла рішення про державну реєстрацію права оренди за ФГ «ДАРИ ЛАНІВ» та ФГ «ПРОЛІСОК».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права оренди земельної ділянки свідчить про невизнання державою факту набуття позивачем такого права. За таких обставин подальший поділ земельної ділянки на дві земельної ділянки та їх державна реєстрація за ОСОБА_1 , передача їх в оренду ФГ "ДАРИ ЛАНІВ" та ФГ "ПРОЛІСОК" не порушує права ПОСП "Сидори", оскільки такі права відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з таких мотивів.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України ( в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.

Процедура укладення, вимоги до змісту і форми та порядок припинення договору оренди землі визначені ЗК України та спеціальним законом - Законом України «Про оренду землі».

Згідно з цим Законом орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (статті 1, 13 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до частини першої ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).

Згідно з частиною п`ятою ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Таким чином, учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми.

Разом з тим, цивільні права та обов`язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Системний аналіз статей 210, 638 ЦК України у взаємозв`язку зі ст. 125, 126 ЗК України та ст. 6 Закону України «Про оренду землі» дають підстави для висновку, що договір оренди землі є вчиненим з дня проведення державної реєстрації.

Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постанові від 13 червня 2016 року у справі № 6-643цс16, постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №357/8110/18.

Отже, для визначення початку перебігу та закінчення строку дії саме цього договору має значення не момент його підписання, а момент вчинення реєстраційних дій, тобто внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як єдиної державної інформаційної системи, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обтяження, суб`єктів речових прав, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об`єктів нерухомого майна, з якими закон пов`язує набрання чинності договору, а саме можливість реалізації сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17 (провадження № 14-338цс19).

Судом встановлено, що наказ Міністерства юстиції України № 728/5 від 15.03.2018 скасовано рішення про державну реєстрацію права оренди за ПОСП "Сидори", прийняте державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Набоком В. М. з порушенням вимог чинного законодавства.

Вказаний наказ у встановленому законом порядку не скасований та є чинним.

Відомості про скасування державної реєстрації права оренди вказаної земельної ділянки внесено до Реєстру в той же день - 15 березня 2018 року (а.с. 25 т.1).

Зі скасуванням рішень державних реєстраторів про реєстрацію за позивачем речового права на нерухоме майно - права оренди на спірну земельну ділянку та внесенням відповідних відомостей до Реєстру втрачаються ті правові наслідки, які з них випливають, а саме - скасовується державна реєстрація речового права і особа у відповідності до частини другої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статті 125 ЗК України вважається такою, що не набула відповідного речового права.

Отже, встановивши, що державна реєстрація речового права позивача на спірну земельну ділянку була скасована 15 березня 2018 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПОСП "Сидори", оскільки на момент початку перебігу строку дії укладених договорів оренди землі від 10.12.2018 №23 С, відлік якого обраховується з 14.12.2018 - часу здійснення на підставі вказаних договорів державної реєстрації речового права за ФГ "ПРОЛІСОК" та ФГ "ДАРИ ЛАНІВ", права та законні інтереси позивача порушені не були, оскільки на вказані об`єкти нерухомого майна були відсутні, що виключає наявність підстав для визнання договорів оренди землі №23 с від 10.12.2018 недійсними.

Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №387/515/18, постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №357/8110/18.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 зроблено висновок, що "спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано".

У справі, що переглядається, зміст і характер відносин між учасниками справи підтверджують, що спір у ПОСП "Сидори" існує з ОСОБА_1 , ФГ "ПРОЛІСОК" та ФГ "ДАРИ ЛАНІВ". Державний реєстратор Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшина М.О. є неналежним відповідачем, тому у задоволенні позовних вимог щодо цього відповідача необхідно відмовити саме із зазначеної підстави. Разом з тим, відмова у задоволенні позову щодо вказаного відповідача з підстав відсутності порушення прав позивача не призвело до неправильного вирішення спору.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що договір оренди землі, укладений між позивачем та ОСОБА_1 , не був визнаний недійсним у встановленому законом порядку, а тому підлягає виконанню з боку ОСОБА_1 , не зважаючи на скасування рішення про його державну реєстрацію, колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину.

Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (стороною).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Як вбачається зі змісту долученого до матеріалів справи копії договору оренди землі від 11.12.2013, останній не містить підпису орендодавця. Вказана обставина також слугувала підставою для скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речового права ПОСП "Сидори" на підставі такого договору.

Жодного висновку почеркознавчої експертизи, який би підтвердив факт підписання договору оренди землі, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено) не може бути визнаний недійсним.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні решти позовних вимог, окрім зазначених вище підстав, також виходячи з того, що заходи щодо поділу земельної ділянки, яка була предметом договору оренди, та формування земельних ділянок з кадастровими номерами :04:011:0039 та :04:011:0040, є чинними, внаслідок цього об`єктивно відбулась зміна меж земельної ділянки та її площі, припинилося існування цієї земельної ділянки в дійсних межах, що унеможливлює ефективний захист прав позивача шляхом внесення змін до договору оренди землі від 11.12.2013, шляхом викладення його в новій редакції.

При цьому рішення суду першої інстанції не містить висновків про те, що поділ земельної ділянки припиняє право оренди землі ПОСП "Сидори", а доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN ANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, висновки суду відповідають наданим сторонами доказам, судом правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги на висновки суду першої інстанції не впливають.

Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 27 червня 2018 року ( справа №8261216//16), склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесення витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката, представником відповідачів ФГ "ПРОЛІСОК" та ФГ "ДАРИ ЛАНІВ" - адвокатом Любарцем А.Ю. до відзиву на апеляційну скаргу позивача надано копію договору від 15 вересня 2020 року № 15/09/2020-01 про надання правничої допомоги , укладений між АО "КОНФЕР ЛЕКС" та ФГ "ПРОЛІСОК", копію рахунку на оплату АО "КОНФЕР ЛЕКС" від 15.09.2020, копію акту виконаних робіт про виконання договору про надання правової допомоги від 15 вересня 2020 року №15/09/2020-1, а також копію договору від 14 вересня 2020 року № 14/09/2020-01 про надання правничої допомоги , укладений між АО "КОНФЕР ЛЕКС" та ФГ "ДАРИ ЛАНІВ", копію рахунку на оплату АО "КОНФЕР ЛЕКС" від 14.09.2020, копію акту виконаних робіт про виконання договору про надання правової допомоги від 14 вересня 2020 року №14/09/2020-1.

На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката, представником ОСОБА_1 - адвокатом Миколюком М. Д. надано копію договору від 14 вересня 2020 року про професійну правничу допомогу адвоката, копія акту приймання-передачі професійної правничої допомоги адвоката від 01.10.2020, оригінал товарного чека №11 від 01.10.2020 про оплату правничої допомоги.

Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до розрахунку, наведеному в актах виконаних робіт, АО "КОНФЕР ЛЕКС" станом на 21 вересня 2020 року витрачений час на надання правової допомоги як ФГ "ПРОЛІСОК", так і ФГ "ДАРИ ЛАНІВ", складає 9 годин, сплачений гонорар складає 9 000 грн, правова допомога полягала у наступному:

- вивчення та юридичний аналіз наданих клієнтом документів, що пов`язаний з розглядом справи №357/8242/19 (2 години);

- аналіз, вивчення судової практики, що пов`язана з спірними правовідносинами, опрацювання необхідних нормативно-правових джерел (1 година);

- роз`яснення клієнту за наслідками ознайомлення з наданими документами та вивчення судової практики перспектив апеляційного розгляду та можливість рішень, що можуть бути ухвалені за результатами розгляду справи (1година);

- складання проекту відзиву на апеляційну скаргу (4 години);

- узгодження з клієнтом проекту відзиву на апеляційну скаргу (1 година).

Відповідно до розрахунку, наведеному в акті приймання-передачі професійної правничої допомоги адвоката від 01.10.2020, адвокатом Миколюком М. Д. надана наступна професійна правнича допомога:

- надання консультацій клієнту по справі №357/8242/19 - 1 000 грн;

- аналіз судової практики, пов`язаної з спірними правовідносинами - 2 000 грн;

- підготовка проекту відзиву на апеляційну скаргу та узгодження його з клієнтом - 5 000 грн;

- надсилання відзиву на апеляційну скаргу до суду - 1 000 грн;

- авансовий платіж за представництво клієнта в Київському апеляційному суді - 1 000 грн.

Представник позивача звернулася до суду з клопотанням про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, заявлену представником ФГ "ПРОЛІСОК" та ФГ "ДАРИ ЛАНІВ", до 2 000 грн на користь кожного відповідача, та заявлену представником ОСОБА_1 - до 7 000 грн.

Свої доводи мотивує тим, що до обсягу професійної правничої допомоги, наданої вказаним відповідачам, включені послуги, не пов`язані з розглядом справи; надані послуги обом відповідачам є ідентичними, а заявлений розмір витрат штучно завищеним.

Враховуючи ту обставину, що адвокатом АО "КОНФЕР ЛЕКС" Любарцем А. Ю. одночасно надавалась професійна правнича допомога як відповідачу ФГ "ПРОЛІСОК", так і відповідачу ФГ "ДАРИ ЛАНІВ", з долучених до відзиву на апеляційну скаргу документів також слідує, що обсяг юридичних послуг вказаним відповідачам є ідентичним, їх правова позиція викладена в спільному відзиві на апеляційну скаргу, аналіз та вивчення судової практики та документів стосувався однакових правовідносин та не потребував узгодження позиції щодо захисту прав та інтересів окремо щодо кожного з відповідачів, стягнення коштів за надані послуги на користь кожного з відповідачів не відповідає критерію реальності та розумності.

Враховуючи викладене, судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами шляхом стягнення з ПОСП "Сидори" на користь ФГ "ПРОЛІСОК" та ФГ "ДАРИ ЛАНІВ" 9 000 грн, по 4 500 грн кожному відповідачу.

З огляду на те, що надсилання відзиву на апеляційну скаргу до суду не відноситься до правової допомоги адвоката, з ПОСП "Сидори" на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9 000 грн.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» - адвоката Цоя Дмитра Сергійовича залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2020 року залишити без змін.

Стягнути з Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» (, 09131, Київська область, Білоцерківський район, с. Сидори, вул. Радянська, 2) на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 9 000 (дев`ять тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» (, 09131, Київська область, Білоцерківський район, с. Сидори, вул. Радянська, 2) на користь Фермерського господарства «ПРОЛІСОК» (, Київська обл., Білоцерківський район, смт Терезине, вулю Першотравнева, 2) понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 4 500 (чотири тисячі п`ятсот ) грн.

Стягнути з Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» (, 09131, Київська область, Білоцерківський район, с. Сидори, вул. Радянська, 2) на користь Фермерського господарства «ДАРИ ЛАНІВ» (, Київська обл., Білоцерківський район, смт Терезине, вулю Першотравнева, 2) понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 4 500 (чотири тисячі п`ятсот ) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27 листопада 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: