Ухвала

25 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 642/2144/19

провадження № 61-16496ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 29 січня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз», про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз» (далі - АТ «Харківміськгаз»), про зобов`язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є власником 29/100 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1 . Попереднім власником ОСОБА_4 був проведений газопровід через територію сусідів та здійснена безпосередня врізка в газорозподільний газопровід, а 02 серпня 2018 року працівниками підприємства АТ «Харківміськгаз» були проведені роботи по припиненню газопостачання частини її житлового будинку. З метою відновлення газопостачання були виконані всі умови АТ «Харківміськгаз» та узгоджена дата робіт з відновлення газопостачання. Однак, 31 жовтня 2018 року працівники підприємства АТ «Харківміськгаз» прибули за адресою: АДРЕСА_1 але провести роботи виявилось неможливим через ненадання доступу до газопроводу-вводу сусідами. В подальшому працівники підприємства АТ «Харківміськгаз» ще два рази прибували для проведення робіт з відновлення газопостачання, а саме 07 грудня 2018 року та 11 грудня 2018 року, але відповідачі не надали доступу до газопроводу-вводу.

ОСОБА_1 , з урахуванням уточнених позовних вимог, просила: зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити перешкоди та надати можливість працівникам АТ «Харківміськгаз» провести роботи по відновленню газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 провести демонтажні роботи та надати можливість працівникам АТ «Харківміськгаз» провести роботи по відстеженню і оцінці технічного стану газопроводу, який вмурований у стіні будівлі, яка належить відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 29 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року, з урахуванням ухвали Харківського апеляційного суду про виправлення описки від 30 вересня 2020 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

05 листопада 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 29 січня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року, у якій, посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права і просять скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що відповідачі продовжують перешкоджати проведенню робіт АТ «Харківміськгаз» по відновленню газопостачання за адресою позивача. Проведення указаних робіт є законним та погоджено належним чином з АТ «Харківміськгаз». Позивачем використано всі способи досудового захисту свого права, зокрема, позивач зверталась до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та отримала відповідь, де їй рекомендували звернутись до суду. Дії відповідачів порушують права позивача, як власника, і створили небезпечні умови для її життя, оскільки частина будинку без опалення, стіни та речі набирають вологу та приміщення не може використовуватись для життя. Судами не надано оцінки та відповідей на аргументи щодо неправомірного недопуску працівників АТ «Харківміськгаз» до газопроводу-вводу. Колегія суддів не погоджується з безпосереднім наданням вільного доступу до газопроводу-вводу на території сусідів, яка їм не належить, оскільки правовстановлюючих документів на землю та нерухоме майно відповідачами не надавалось. Газопровід-ввід, який перебуває на боці домоволодіння відповідачів не є їх власністю і акт розмежування належності та експлуатаційної відповідальності сторін між оператором ГРМ та споживачем, на який посилався відповідач, не є документом, який визначає право власності на газопровід-ввід.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про зобов`язання не чинити перешкоди та надати можливість працівникам АТ «Харківміськгаз» провести роботи по відновленню газопостачання; зобов`язання відповідчів провести демонтажні роботи та надати можливість працівникам АТ «Харківміськгаз» провести роботи по відстеженню і оцінці технічного стану газопроводу, який вмурований у стіні будівлі.

Отже, справа № 642/2144/19 не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Справа № 642/2144/19 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 29 січня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз», про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков