СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/18284/19

пр. № 2/759/1413/20

07 липня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого судді Миколаєць І.Ю.,

при секретарі Марус А.О.,

розглянувши в порядку спрощеногопозовного провадження з викликом сторін позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про захист честі, гідності та ділової репутації,

ВСТАНОВИВ:

3.10.2019 року ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації. В своїй позовній заяві позивач стверджує, що відповідач на інтернет ресурсі «youtube» опублікував відео, в якому поширена неправдива інформація про позивача, згадуються факти, яких насправді не було, позивач звинувачується у зв`язках зі злочинним світом. На підтвердження своїх позовних вимог позивач надає відео, у якому міститься згадана інформація. Позивач стверджує, що на цьому відео знаходиться відповідач, і що він виклав його у мережу інтернет. Позивач також додає до позову скріншоти з сайту «youtube», та рекомендаційні листи, які мають свідчити те, що він за своїми особистими якостями не схильний до дій , які згадані у відео.

Ухвалою суду від 15.10.2019 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судові засідання 20.03.2020 року та 09.07.2020 року сторони або їх представники не з`явились, повідомлялись належним чином. Представник позивача своєю заявою просить розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідач не скориствався правом надання відзиву або жодних пояснень не надав.

Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини першої статті 200 ЦК України інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі.

Підстави та порядок спростування недостовірної інформації регламентує стаття 277 ЦК України.

Відповідно до частин першої, четвертої та сьомої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин:

а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Відповідно до пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1, позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Як зазначено в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1, відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Статтею 1 Закону України "Про інформацію" визначено, що:

- веб-сайт - сукупність даних, електронної (цифрової) інформації, інших об`єктів авторського права і (або) суміжних прав тощо, пов`язаних між собою і структурованих у межах адреси веб-сайту і (або) облікового запису власника цього веб-сайту, доступ до яких здійснюється через адресу мережі Інтернет, що може складатися з доменного імені, записів про каталоги або виклики і (або) числової адреси за Інтернет-протоколом; веб-сторінка - складова частина веб-сайту, що може містити дані, електронну (цифрову) інформацію, інші об`єкти авторського права і (або) суміжних прав тощо;

- власник веб-сайту - особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, і (або) отримувач послуг хостингу;

- власник веб-сторінки - особа, яка є володільцем облікового запису, що використовується для розміщення веб-сторінки на веб-сайті, та яка управляє і (або) розміщує електронну (цифрову) інформацію в межах такої веб-сторінки. Власник веб-сайту не є власником веб-сторінки, якщо останній володіє обліковим записом, що дозволяє йому самостійно, незалежно від власника веб-сайту, розміщувати інформацію на веб-сторінці та управляти нею;

Відповідно до п.12, п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 N 1"Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

З урахуванням пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009р. № 1 належним підтвердженням того, що певна особа є власником сайту, можуть бути дані, отримані від адміністратора адресного простору українського сегмента мережі Інтернет у відповідному домені, а також дані, отримані від реєстратора, який на підставі цивільно-правового договору, укладеного з реєстрантом, здійснював реєстрацію відповідного доменного імені.

Судом встановлена, що відсутність доказів на підтвердження інформації, що поширюються у відео на які посилається позивач. Згадана інформація дійсно має образливий характер, та не може бути оціночним судженням з огляду на конкретні факти та дії, що інкримінуються позивачу у відео. Оціночне судження є власною думкою особи, щодо характеру певних підтверджених дій або якостей особи, та не може містити посилань на конкретні факти та дії, реальність яких не підтверджується доказами.

В той же час, суд вважає, що недостовірні факти, які поширюються на веб-сторінці можуть бути поширені та змонтовані будь якою особою, якщо зворотнє не підтверджено доказами. В обґрунтування позову має бути надано належні та допустимі докази. При оцінці обґрунтованості позову важливим елементом є визначення особи відповідача. На підтвердження своєї позиції, позивач наводить посилання на начебто сторінки відповідача в інтернет мережах. Позивач стверджує, що людина, яка іменує ім`ям відповідача веб-сторінку на сайті «youtube» і є відповідач. На думку позивача, на підтвердження цього має свідчити зовнішній вигляд людини, яка поширює недостовірну інформацію. Однак, як вбачається з вищезначених норм, належним відповідачем є автор контенту, або власник веб-сайту, а у випадку коли веб-сайт містить веб-сторінки конкретних осіб то власник веб-сторінки. Суд вважає, зв`язок власника веб-сторінки або автора контенту та відповідача має бути доведений доказами, які позивач не надав. Відповідно, на підтвердження того, що особа, яка поширює інформацію на відео є відповідачем має бути проведена експертиза, яка встановить чи є ці люди насправді однією особою. Встановлення судом цієї тотожності вбачається неможливим з огляду на можливість того, що таке відео є змонтованим. Позивач не надав такого висновку експертизи та не подав клопотання про її проведення. Окрім того, позивач відповідно не надав підтверджень, що власник веб-сторінки є відповідач. Суд вважає, що таким підтвердженням має бути доведеність належності IP адреси відповідача до ведення зазначеної веб-сторінки, на якій порушуються права позивача. Наявність однакового ім`я у відповідача та у веб-сторінки жодним чином не свідчить про те, що власник веб сторінки і є відповідач. Суд не може виходити за межі позовних вимог та наданих позивачем доказів.

Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що позивач не надав суду докази в обґрунтування позову, а тому у позові має бути відмовлено.

Керуючись ст. ст. 6-13, 18, 19, 71-79, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 274, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

,

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про захист честі, гідності та ділової репутації, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя: Миколаєць І.Ю.