Справа № 657/1176/20

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.11.2020 Каланчацький районний суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Скригун В.В.
за участю секретаря Попової Т.І.
за участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Каланчак справу за позовом ОСОБА_2 , представник позивача ОСОБА_1 до Каланчацької селищної ради про визнання права власності на спадкове майно,
в с т а н о в и в :
Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , актовий запис про смерть № 146 складений Каланчацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Із спадкодавців залишилася дружина ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , шлю між ними було укладено 29.03.1969 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 29.03.1969 року. Після смерті останнього залишилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 5,2800 га., яка розташована на території Каланчацької селищної ради Каланчацького району Херсонської області, що належала померлому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 111625, виданого Каланчацькою районною державною адміністрацією від 26.12.2012 року. ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса, але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Так, згідно постанови нотаріуса встановлено, оскільки в зв"язку з тим, що спадкоємець пропустив встановлений законодавством строк для подачі заяви про прийняття спадщини та не прийняв спадщину, а також в зв"язку з відсутності оригіналу документа, який підтверджує право власності на земельну ділянку було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який у шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини залежить від постійного місця проживанняз спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Разом з тим, ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а померлий був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , але постійно проживали разом.
Ухвалою судді від 25.08.2020 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено бкз руху та надано строк для усунення недоліків. Ухавалою від 25.08.2020 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 13.10.2020 року підготовче судове засідання закрито та призначено справи до відкритого судового засідання. Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося.
В судове засідання заявник ОСОБА_2 не з`явилася.
Представник заявника ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 підтримує та просить задовольнити.
Представник Каланчацької селищної ради в судове засідання не з"явився. Надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі. Вимоги ОСОБА_2 визнає та не заперечує проти їх задоволення.
Суд, дослідивши матеріали справи, докази, надані позивачем, приходить до висновку про наявність підстав щодо задоволення позову, виходячи з наступного.
Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали між собою шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 29.03.1969 року.
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , актовий запис про смерть № 146 складений Каланчацьким РВ ДРАЦС ПМУ МЮ. Після смерті останнього залишилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 5,2800 га., яка розташована на території Каланчацької селищної ради Каланчацького району Херсонської області, що належала померлому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 111625, виданого Каланчацькою районною державною адміністрацією від 26.12.2012 року.
Із спадкодавців залишилася дружина ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 . Остання звернулася до нотаріуса, але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки пропустила встановлений законодавством строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Прийняти спадщину спадкоємцем, який у шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини також не видалося за можливе, оскільки це залежить від постійного місця проживання з спадкодавцем на момент відкриття спадщини, однак ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а померлий був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України № 20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.
Від встановлення факту постійного не проживання відповідача зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна майнових та немайнових прав позивача.
Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК (в редакції, яка діяла на час відкриття спадщини) є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.
Згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Відповідно до ч.10 ст. 6 того ж Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.
Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що суди можуть розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і останні проживали за однією адресою: АДРЕСА_1 .
Даний факт знайшов своє підтвердження у судовому засіданні.
Так, допитані в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили, що позивач та ОСОБА_3 дійсно проживали за однією адресою багато років в будинку АДРЕСА_1 , який вони самі побудували. Також нині померлий отримав квартиру по АДРЕСА_1 в якій був зареєстрований, однак вказана квартира давно ним продана і іншого житла він не мав.
Докази того, що нині померлий ОСОБА_3 постійно проживав за місцем своєї реєстрації чи в іншому місці, крім спірного, в справі відсутні.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, у тому числі за законом, відповідно до ст. 1217 ЦК України.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 вказаної постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно постанови, нотаріус Каланчацької ДНК Омельчук І.В. позивачу відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема на тій підставі, що відсутній оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку.
Судом встановлено, що позивач є спадкоємицею першої черги піля смерті ОСОБА_3 за законом. Спадкова справа після смерті останнього не заводилася.
Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, про наявність права власності на вказану земельну ділянку померлого ОСОБА_3 під час життя, зазначена земельна ділянка входить до складу спадщини, на яку у позивача виникло право після смерті спадкодавця, а тому є всі законні підстави для визнання за нею права власності на це майно в порядку спадкування.
Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, визнання заінтересованою особою викладених в заяві обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», статтями 16, 76-81, 258, 259, 263-265, 268, 293, 315, 319, ЦПК України, ст.ст. 16, 29, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1268, 1270 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_2 , представник позивача ОСОБА_1 до Каланчацької селищної ради про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала постійно з ОСОБА_3 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Каланчацька селищна рада, юридична адреса: вул. Херсонська, 1 смт. Каланчак Херсонської області, .

Суддя: Скригун В. В.