Постанова

Іменем України

26 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 664/2051/18-ц

провадження № 61-5205св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Олешківська державна нотаріальна контора Херсонської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 грудня 2018 року

у складі судді Ус О. В. та постанову Херсонського апеляційного суду

від 05 лютого 2019 року у складі колегії суддів: Чорної Т. Г., Пузанової Л. В., Склярської І. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом

до ОСОБА_2 , третя особа - Олешківська держана нотаріальна контора Херсонської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що після смерті її батька

ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилась спадщина у вигляді двох житлових будинків, які знаходилися у АДРЕСА_1

та по АДРЕСА_2 .

Зазначала, що за життя її батько зробив розпорядження на випадок своєї смерті щодо належного йому всього майна, склавши заповіт, який був посвідчений Козачелагерською сільською радою Цюрупинського району Херсонської області на ім`я ОСОБА_2 , яка у встановлений законом строк прийняла спадщину, звернувшись до Олешківської державної нотаріальної контори Херсонської області із заявою про прийняття спадщини.

Вважала, що вона має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_3 , оскільки є спадкоємицею за законом першої черги після смерті батька, яку вона у встановлений законом строк не прийняла через тривалу хворобу, яка позбавила її можливості надати заяву

до нотаріальної контори.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просила суд визначити

їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10 грудня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що зазначені позивачкою причини

не пов`язані з об`єктивними та істотними труднощами, які унеможливили

б звернення спадкоємця до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а тому позивачкою не доведено факт поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Херсонського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 грудня 2018 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки зазначені нею причини не пов`язані з об`єктивними та істотними труднощами, які унеможливили б її звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а тому ОСОБА_1 не доведено факт поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у березні 2019 року до Верховного Суду,

ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій й ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 25 березня 2019 року було відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано матеріали цивільної справи із Херсонського міського суду Херсонської області.

У квітні 2019 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій неповно з`ясовано обставини справи, не досліджено всі докази

та не надано їм оцінки, неправильно застосовано норми матеріального

та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

ОСОБА_1 вважала, що в неї існували поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення цих дій.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У квітні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_2 на касаційну скаргу, у якому зазначено, що оскаржувані судові рішення

є законними та обґрунтованими, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_3 є батьком

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а. с. 11, 47).

За життя ОСОБА_3 склав заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було, з чого б воно не складалося, і взагалі все те,

що йому належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право, належні йому майнові права та обов?язки заповів у власність

ОСОБА_2 , який був посвідчений виконавчим комітетом Козачелагерської сільської ради Цюрупинського району Херсонської області 20 травня 2013 року (а. с. 93).

Вказаний укладений заповіт недійсним не визнавався і є чиним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом Козачелагерської сільської ради Олешківського району Херсонської області від 15 листопада 2017 року серії НОМЕР_1 (а. с. 5).

05 лютого 2018 року ОСОБА_2 зверталася до Олешківської державної нотаріальної контори Херсонської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом, на підставі якої була заведена спадкова справа (а. с. 87).

Спадкодавець на час смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , інших зареєстрованих осіб за цією адресою не було, що підтверджується довідками від 11 грудня 2017 року № 2674 та від 05 лютого 2018 року № 322 (а. с. 7, 89).

ОСОБА_1 встановлена ІІІ група інвалідності і вона отримувала пенсію

за інвалідністю у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 22 травня 2017 року, що підтверджується листом Олешківського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) від 05 грудня 2018 року № 3756/02-08 (а. с. 22).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 , задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні

чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно із частинами першою-другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Частиною першою статті 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені

у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша

статті 1270 ЦК України).

Частиною першою та третьою статті 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким,

що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він

не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає.

Вимогами цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи

чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно вимог ЦПК України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач -

є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та нести ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови

у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, встановивши, що зазначені позивачкою причини,

а саме: тривала хвороба, не пов`язані із об`єктивними та істотними труднощами, які унеможливили звернення спадкоємця до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, суд першої інстанції,

з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачкою не доведено, що її стан здоров`я перешкоджав їй вчасно подати заяву про прийняття спадщини, та наявності у неї як спадкоємця інших об`єктивних, непереробних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини.

Доводи касаційної скарги щодо необґрунтованості оскаржених судових рішень спростовуються дослідженими судами першої та апеляційної інстанцій матеріалами справи, до яких позивачкою не було додано доказів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних або істотних труднощів, які б перешкоджали їй звернутися до нотаріуса із заявою

про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також обґрунтованими висновками судів попередніх інстанцій.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій.

Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів та їх переоцінювати згідно з положеннями статті 400 ЦПК України

(у редакції, чинній станом на 18 травня 2020 року).

Інші доводи касаційної скарги не спростовують законність

та обґрунтованість судових рішень, а також містять посилання на факти,

що були предметом дослідження й оцінки судів першої та апеляційної інстанцій.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами першої

та апеляційної інстанції норм процесуального права, яке призвело

або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 грудня

2018 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 05 лютого

2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту

її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович