Справа № 521/3218/20
Провадження № 2-о/521/107/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Коваль Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Міністерство Оборони України про встановлення факту інвалідності,

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту інвалідності, заінтересована особа Міністерство Оборони України та просить суд підтвердити його інвалідність,пов`язану із проходження військової служби з 1957-1962 р. в групі радянських військ в Німеччині.

Заявник в судовому засіданні заявлені ним вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні просив залишити відповідну заяву без розгляду, посилаючись на письмовий відзив на заяву та зважаючи на те, що розгляд відповідної справи не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що справа не може бути розглянута в окремому провадженні з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз`яснено в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з роз`ясненнями в п.3 цієї ж постанови, у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Тобто, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Для підтвердження отриманих поранень, які заявник просить встановити, під час виконання службових обов`язків, встановлення відповідної групи інвалідності існує позасудовий

порядок, що визначається окремими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" медико-

соціальні експертні комісії визначають: групу інвалідності, її причину і час настання; встановлюють компенсаторно-адаптаційні можливості особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації; вивчають виробничі, медичні, психологічні, екологічні, соціальні причини виникнення інвалідності, її рівня і динаміки та беруть участь у розробленні комплексних заходів щодо профілактики і зниження рівня інвалідності серед повнолітніх осіб, удосконалення реабілітаційних заходів.

Згідно пунктів 1.1., 1.3. Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Основними завданнями військово-лікарської експертизи є, зокрема, визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у осіб, звільнених із військової служби.

Листом Військово-лікарської комісії Південного регіону листом від 11.09.2018р. за № 82-з, роз`яснено ОСОБА_1 , що для визначення причинного зв`язку захворювання, пов`язаного із виконанням службових обов`язків, ОСОБА_1 має надати довідку військового комісаріату про проходження військової служби з вказівкою терміну служби і причину звільнення, а також виписні епікризи лікувальних закладів за період військової служби з діагнозом і терміном лікування.

За даних обставин та зі змісту вимог заявника викладених в його заяві, вбачається спірні правовідносини пов`язані із публічними відносинами, тобто проходженням військової служби, що регулюються окремими нормативно-правовими актами, які регламентують виконання військовослужбовцями службових обов`язків, а також порядок встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) як військовослужбовців, так і осіб, звільнених з військової служби.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із наступними змінами) не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрата працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому ЦПК України.

Оскільки в заяві ОСОБА_1 ставиться питання про встановлення факту отримання поранення при виконанні службових обов`язків та втрати працездатності, та являється таким, що не підлягає судовому розгляду в порядку цивільного судочинства.

Крім того, відповідно до роз`яснення, наданого у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто, від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Встановлення факту не пов`язується із подальшим вирішенням спору про право.

Тобто обставини поранень, травм, захворювань, отриманих під час проходження військової служби мають підтверджуватися відповідними медичними документами, довідками про причини і обставини поранення, які подаються до ВЛК Південного регіону для визначення причинного зв`язку поранення, отриманого під час виконання обов`язків військової служби.

Отже, законодавством визначений позасудовий порядок встановлення факту поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання обов`язків військової служби, а у разі відмови компетентного органу в установленні причинного зв`язку поранення, встановлення інвалідності, така відмова може бути оскаржена до суду у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.

Зважаючи на вищевикладене заява ОСОБА_1 , заінтересована особа Міністерство Оборони України про встановлення факту інвалідності, підлягає залишенню без розгляду, оскільки розгляд справи не відноситься до цивільного судочинства.
Керуючись ст.ст. 293, 294, 352-354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Міністерство Оборони України про встановлення факту інвалідності - залишити без розгляду.
Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.А.Мазун