Справа № 946/7724/20
Провадження № 2-з/946/85/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Пащенко Т.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за позиками, -

ВСТАНОВИВ:

30.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , та на квартиру АДРЕСА_2 , право власності на які зареєстровано на ОСОБА_2 , та на належний ОСОБА_2 автомобіль / причеп д.н.з. НОМЕР_1 , до вирішення позову в суді. В обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказує, що він звернувся до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_2 на його користь суму боргу за позиками від 25.04.2017 року у розмірі 55 000 дол. США. На теперішній час йому відомо, що ОСОБА_2 , намагається відчужити квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 , зокрема, за удаваними угодами своєї матері ОСОБА_3 . Так, мати ОСОБА_2 ОСОБА_3 фактично уже проживає у квартирі АДРЕСА_3 та зареєстрована за цією адресою. Зважаючи на умисну мету ОСОБА_2 зробити неможливим в майбутньому виконання рішення суду, заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, тому просить суд накласти арешт на зазначені квартири та автомобіль / причеп.

Дослідивши матеріали справи, заяву про забезпечення позову, суд вважає, що подану заяву про забезпечення позову необхідно повернути заявнику з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 частини 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно ч.1 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; пропозиції заявниці щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

В розумінні вимог п.7 ч.1 ст.151 ЦПК України щодо того, що відповідна заява повинна містити і інші відомості, потрібні для забезпечення позову, та з врахуванням приписів п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», зокрема, щодо пересвідчення судом відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, вважаю, що заявник, зазначаючи про необхідність накладення арешту на майно, що належить відповідачу, не зазначає ціну майна, на яке просить накласти арешт, зокрема ринкову, що унеможливлює встановити відповідність та співмірність можливих застосованих обмежень відповідних прав відповідача на вказане майно.

Крім того, в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

ОСОБА_1 звернувся до суду до ОСОБА_2 про стягнення на його користь суму боргу за позиками від 25.04.2017 року у розмірі 55 000 дол. США.

Проте, заявником не надано доказів належності нерухомого майна квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 саме ОСОБА_2 на даний час, у зв`язку з чим є підстави вважати, що забезпеченням позову шляхом накладення арешту на частину нерухомого майна за відсутності даних доказів можуть бути порушені права інших осіб, які не є стороною по справі.

Також, заявником не надано суду доказів належності автомобіля / причепа, д.н.з. НОМЕР_1 , саме ОСОБА_2 на даний час.

Надані заявником Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності щодо належності квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 ОСОБА_2 сформовані станом на 23.10.2017 року, що не є належним та допустимим доказом належності вказаних квартир ОСОБА_2 на теперішній час. Так само, лист-претензія ОСОБА_2 до ОСОБА_1 від 06.10.2020 року про повернення майна власнику, на який посилається заявник, не є належним та допустимим доказом належності вказаного автомобіля / причепа, д.н.з. НОМЕР_1 , саме ОСОБА_2 на даний час.

Також, в порушення вимог п.6 ч.1 ст.151 ЦПК України, відсутні пропозиції заявниці щодо зустрічного забезпечення.

Частиною першою ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Відповідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.9 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Виходячи з вищенаведеного та враховуючи невідповідність заяви вимогам, встановленим ст.151 ЦПК України, суд вважає за необхідне, заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову у справі - повернути заявнику.

Керуючись ст.ст.151,153,260,353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за позиками - повернути заявниці.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т.П.Пащенко