Справа № 283/1669/20
провадження №2/283/543/2020
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2020 року Малинський районний суд Житомирської області в складі:

під головуванням судді Ярмоленка В.В.

з секретарем судового засідання Пух Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Малинська державна нотаріальна контора Житомирської області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та скасування запису про реєстрацію права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін.

13.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з зустрічною позовною заявою про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та скасування запису про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що в провадженні Малинського районного суду перебуває цивільна справа №283/1232/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на все належне йому за життя майно. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 були його діти: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори було заведено спадкову справу №453-2005 до майна померлого ОСОБА_3 та видано на ім`я ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 на спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 та на право на земельну частку (пай), право власності на майновий пай. Разом з цим, при зверненні позивача до Малинської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, нотаріусом 06 липня 2020 року була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з видачею свідоцтв на спадкове майно в цілій частині на ім`я ОСОБА_2 . Позивач стверджує, що на день смерті свого батька він проживав разом з ним та був його місце проживання було зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 .

Таким чином, посилаючись на норми ст. 1268 ЦК України, позивач вважає, що він прийняв спадщину після смерті батька, так як на день його смерті проживав та був зареєстрований разом із останнім, а при видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 нотаріус не врахував право ОСОБА_1 на отримання частки у спадщині після смерті ОСОБА_3 .

Отже, позивач просить суд визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 03 травня 2006 року, яке видане Малинською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_2 на спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 ; скасувати запис про право власності за №17233853 від 16.05.2007 року в Реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо реєстрації за ОСОБА_2 права приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Представник позивача Реус Д.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання з`явилася, заперечила щодо позову ОСОБА_1 , просила відмовити у задоволенні позову за безпідставністю вимог.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору державний нотаріус Іваненко О.М. в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належно, направила до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду.

Вивчивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Іванівка Малинського району Житомирської області помер батько сторін по справі ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис про смерть №1 (а.с.45) та свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 (а.с.8), свідоцтвом про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 (а.с.45).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на все належне йому за життя майно, в тому числі: житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 , належний померлому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_4 , виданому виконавчим комітетом Іванівської сільської ради 05.12.2006 року (а.с.47); на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП імені 1 Травня, розміром 4,29 в умовних кадастрових гектарах, належному померлому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №007363, виданому на підставі розпорядження Малинської районної державної адміністрації (а.с.48); на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, в якому частка ОСОБА_3 визначена в розмірі 5487 грн. (0,5 відсотків), належному померлому на підставі Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЖИ-6 №278083, виданого головою Недашківської сільської ради Малинського району Давиденко Н.Б. 07.01.2005 року (а.с.50).

На підставі заяви ОСОБА_2 державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори 07 лютого 2005 року була заведена спадкова справа №453-2005 до майна померлого ОСОБА_3 (а.с.40-55).

В матеріалах спадкової справи міститься довідка Іванівської сільської ради Малинського району №132 від 20.03.2007 року за підписом сільського голови Давиденко Н.Б., згідно якої ОСОБА_3 проживав один за адресою: АДРЕСА_1 .

03.05.2006 року державним нотаріусом Іваненко О.М. на ім`я ОСОБА_2 було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , загальною площею 62,7 кв.м., житловою площею 21,5 кв.м. (а.с.52) та Свідоцтво на право на спадщину за законом на спадкове майно - право на земельну частку (пай), право власності на майновий пай (а.с.53). Право власності ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна зареєстровано в Малинському районному державному комунальному підприємстві по технічній інвентаризації, що підтверджується витягом індексний номер 14563033 від 16.05.2007 року (а.с.35).

Отже, ОСОБА_2 на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 03.05.2006 року стала одноосібним власником житлового будинку в АДРЕСА_1 та права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП імені 1 Травня, майнового пая члена колективного сільськогосподарського підприємства.

В період до 06.07.2020 року позивач з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті батька до нотаріуса не звертався.

06.07.2020 року державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори Ходаківською Л.В. була винесена постанова №02-14/610 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої ОСОБА_1 було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що свідоцтва на спадкове майно видані в цілій частині на ім`я ОСОБА_2 (а.с.9).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Іванівської сільської ради Малинського району Житомирської області №269 від 24.06.2020 року, на момент смерті ОСОБА_3 , в житловому будинку по АДРЕСА_1 був зареєстрований його син ОСОБА_1 (а.с.7,58).

Згідно довідки виконкому Іванівської сільської ради №270 від 24.06.2020 року про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с.10).

Мотиви та застосовані норми права.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що він є спадкоємцем першої черги після смерті свого батька, постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується відповідними довідками сільської ради та протягом строку, встановленого законом не відмовився від спадщини, а тому є таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Згідно з пунктом 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, у редакції, чинній на момент відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини.

Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно з довідками виконкому Іванівської сільської ради Малинського району Житомирської області за вих. №269 від 24 червня 2020 року ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , до часу смерті проживав разом з сином ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 .

Згідно з даними виконкому Іванівської сільської ради, місце проживання позивача зареєстровано адресою: АДРЕСА_1 .

З паспортних даних ОСОБА_1 вбачається, що позивач з 18.05.2004 року по 05.09.2012 року та з 10.04.2013 року по даний час зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 на момент смерті батька проживала за іншою адресою, а саме по АДРЕСА_2 .

До спадкової справи відповідач надала довідку, видану їй виконкомом Іванківської сільської ради Малинського району у 2007 році, що ОСОБА_3 проживав один в АДРЕСА_1 , яка видана після видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Надавши належну правову оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 як спадкоємець постійно проживав разом з батьком ОСОБА_3 на час відкриття спадщини після його смерті, а отже вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Як роз`яснено у пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Отже, судом установлено, що при видачі 03.05.2006 року державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 , не було враховано право ОСОБА_1 як спадкоємця, який фактично прийняв спадщину, а тому суд дійшов висновку про визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за законом, що зареєстроване в реєстрі за № 2622, видане на ім`я ОСОБА_2 , з підстав порушення у зв`язку з його видачею спадкових прав позивача.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про скасування запису про право власності за №17233853 від 16.05.2007 року суд відмовляє у її задоволенні за безпідставністю зважаючи на пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права .

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. 4,5,12,13,83,84,141,268,354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 03 травня 2006 року виданого нотаріусом Малинського державного нотаріального округу Житомирської області (номер у спадковому реєстрі 42337712) на ім`я ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями за АДРЕСА_1 .

В решті вимог позову відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Сторони мають право оскаржити рішення суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення до Житомирського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 30 листопада 2020 року.

Суддя