Справа № 318/1376/20 Номер провадження №2/318/494/2020
"21" жовтня 2020 р. м. Кам`янка-Дніпровська
Суддя Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області В.В. Васильченко, секретар Александрова А.А.;
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , треті особи що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Кам`янсько-Дніпровської районної державної адміністрації, Водянська сільська об`єднана територіальна громада Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням , -
На даний час в житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстровано 7-ро осіб, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Згідно акту обстеження не проживання в будинку від 25.06.2020 року, з липня 2019 року в вищезазначеному житловому будинку що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідачі не проживають, спільного господарства не ведуть, особистих речей не мають та будь-якого відношення до житлового будинку також не мають. На час користування житловим будинком відповідачами жодного разу не було сплачено витрат на користування житловим будинком , а саме за послуги споживання газо та електропостачання у зв`язку з чим утворилася заборгованість за спожиті послуги, які відповідачі по справі залишили на власника майна ОСОБА_1 . На сьогоднішній день позивачці відомо що відповідачка ОСОБА_3 , 1998 року народження, стоїть на обліку, як проблемна сім`я, вона як мати має вади з психікою та вживає алкогольні напої. Прописка відповідачів в житловому будинку позивача не дозволяє розпоряджатися ним на власний розсуд та значно обмежує її законні права.
Просить суд визнати ОСОБА_2 , 2000 р.н., ОСОБА_3 ,1998 р.н., ОСОБА_4 , 2016 р.н., ОСОБА_5 , 2018 р.н., ОСОБА_6 , 2019 р.н., ОСОБА_7 , 1974 р.н., ОСОБА_8 , 2008 р.н, такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1
Ухвалою від 21.08.2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику ( з повідомленням) сторін, так як згідно з вимогами ч.6 ст.19 ЦПК України поданий спір є малозначним, а тому у відповідності до ст.274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно з ч.4 ст.19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Позивач надав суду уточнення до позовної заяви, а саме стосовно виправлення описки стосовно по батькові відповідача, ОСОБА_9 , 1974 р.н., на ОСОБА_7 , 1974 р.н.
У зазначений відповідачам строк в ухвалі від 21.08.2020 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі останні не надали суду відзив на позовну заяву без поважних причин, на адресу суду від відповідачів повернулись конверти з поштовими повідомленнями.
Орган опіки та піклування Кам`янсько-Дніпровської райдержадміністрації, в особі третьої сторони, без самостійних вимог, надали суду висновок в якому зазначили що не підтримують позовні вимоги. 05.10.2020 року орган опіки та піклування Кам`янсько-Дніпровської райдержадміністрації надав інформацію, що згідно довідки благодійної організації Благодійний фонд «Руслан і Людмила» ОСОБА_3 з дітьми перебуває у вищезазначеному закладі.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини.
ОСОБА_2 , 2000 р.н.,
ОСОБА_4 , 2016 р.н.,
ОСОБА_5 , 2018 р.н.,
ОСОБА_6 , 2019 р.н.,
ОСОБА_7 , 1974 р.н.,
З липня 2019 року в вищезазначеному житловому будинку що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідачі не проживають. На час користування житловим будинком відповідачами жодного разу не було сплачено витрат на користування житловим будинком , а саме за послуги споживання газо та електропостачання у зв`язку з чим утворилася заборгованість за спожиті послуги.
Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
За приписами ч. 2 ст. 317 ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права приватної власності чи обмежений у його здійснені.
При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення Перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.
За правилами ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу, а саме дружина, їх діти і батьки. Членами сім`ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Згідно Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.
Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п. 34 постанови № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї з таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Крім цього, за роз`ясненням Пленуму «члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону» (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.
Як вбачається з копії акту про не проживання в будинку розташованому в АДРЕСА_1 від 25.06.2020 року, що зареєстровані ОСОБА_2 , 2000 р.н., ОСОБА_3 ,1998 р.н., ОСОБА_4 , 2016 р.н., ОСОБА_5 , 2018 р.н., ОСОБА_6 , 2019 р.н., ОСОБА_7 , 1974 р.н., ОСОБА_8 , 2008 р.н.,з липня місяця 2019 року по теперішній час в цьому будинку ніхто з вищезазначених осіб не проживає, місце їх проживання не відоме.
Таким чином, враховуючи ті обставини, що відповідачі в спірному жилому приміщенні відсутній понад рік, при цьому поважності причин не встановлено, суд вважає, що є підстави для визнання їх такими, що втратили право користування спірною жилою площею, тому що в даному випадку порушаються житлові права позивача, як власника житла.
На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 258-260, 280 ЦПК України, -
Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , треті особи що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Кам`янсько-Дніпровської районної державної адміністрації, Водянська сільська об`єднана територіальна громада Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , 2000 р.н., ОСОБА_3 ,1998 р.н., ОСОБА_4 , 2016 р.н., ОСОБА_5 , 2018 р.н., ОСОБА_6 , 2019 р.н., ОСОБА_7 , 1974 р.н., ОСОБА_8 , 2008 р.н, такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Кам`янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня складення судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: В. В. Васильченко