Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

26 листопада 2020 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Тептюка Є.П.

за участю секретаря Федорової Л.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на частину нерухомого майна в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача:

08.09.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на частину нерухомого майна в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який є рідним дідом позивача. Після його смерті відкрилась спадщина на Ѕ частку у спільній сумісній власності подружжя з ОСОБА_4 , зокрема на домоволодіння АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 . Померлі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були подружжям. За життя обоє склали заповіти, і ОСОБА_3 заповідав належне йому майно - ОСОБА_5 , а ОСОБА_4 - ОСОБА_2 . Право власності на спадкове майно було зареєстровано ще у 1993 році за ОСОБА_4 , однак сам будинок побудований до 1984 року, тобто в період спільного проживання подружжя, спільними зусиллями та спільною працею ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

За життя ОСОБА_4 , як титульний власник домоволодіння повинна була надати згоду на виділ частки померлого чоловіка ОСОБА_3 на користь його спадкоємця, однак не виконала ці дії. У нотаріуса наразі відсутні правові підстави для того, щоб видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно ОСОБА_3 , через не виділення часток.

Враховуючи викладене, позивач просила суд: визнати домоволодіння по АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на Ѕ частину домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 .

26.10.2020 року від представника позивача надійшла заява про зміну предмета та підстави позову, в якій вона просила суд визначити, що розмір частки у праві спільної сумісної власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 на праві власності, є рівними між кожним із співвласників, а саме: частка померлої ОСОБА_4 та померлого ОСОБА_3 становить по Ѕ за кожним. Також просила суд визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на Ѕ частину в спільній сумісній власності подружжя, а саме - домоволодіння АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторони в судове засідання не з`явились, хоча про час і місце його проведення повідомлялись відповідно до п. 1 ч. 8 ст.128 ЦПК України.

Неявка належно повідомлених сторін не перешкоджає розгляду справи в порядку ч. 1 ст. 223 ЦПК України.

Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі:

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 09.09.2020 року позовна заява прийнята до розгляду з відкриттям провадження.

09.10.2020 року від ОСОБА_2 надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі.

19.10.2020 року від представника позивача - адвоката Давигори С.А. надійшла заява про розгляд справи без їх з позивачем участі, підтримання позовних вимог та з проханням покласти судові витрати на позивача.

25.11.2020 року від представника позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог, розгляд справи без участі позивача та представника.

25.11.2020 року від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про визнання позовних вимог, враховуючи зміну предмета та підстави позову, розгляд справи без його участі.

Встановлені судом обставини:

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09.09.2013 року, Серії НОМЕР_1 , актовий запис 82.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , згідно свідоцтва про смерть від 19.11.2019 року, Серія НОМЕР_2 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 13.11.2019 року, 04.02.1961 року ОСОБА_3 уклав шлюб з « ОСОБА_6 , яка після державної реєстрації змінила прізвище на « ОСОБА_7 ».

08.10.2004 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому на день смерті буде належати за законом, заповів ОСОБА_5 . Станом на 07.02.2014 року заповіт не змінений та не скасований.

08.10.2004 року ОСОБА_4 склала заповіт на користь ОСОБА_2 , якому заповіла усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй на день смерті буде належати за законом.

Згідно довідки з Червонослобідської сільської ради від 07.02.2014 року №412, померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав на день смерті за адресою: АДРЕСА_2 . Будинок належить ОСОБА_4 . Як на день смерті так і по даний час, крім нього в будинку зареєстровані та проживають: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 .

04.09.2020 року Черкаською районною державною нотаріальною конторою Нікітенко О.С. адресовано лист за №676/02-14, згідно якого нотаріальною конторою відмовлено заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ОСОБА_3 не звернувся за життя та не виділив свою частку в спільному майні подружжя.

З листа КП «ЧООБТІ» від 05.11.2019 року №65740 вбачається, що станом на 01.01.2013 року право власності на домоволодіння АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, що видане Черкаською РДА 17.06.1993 року.

Відповідно до свідоцтва на право власності на жилий будинок № НОМЕР_3 від 17.06.1993 року, домоволодіння по АДРЕСА_2 належить на праві особистої власності ОСОБА_4 .

02.09.2020 року ТОВ «ЛОКІ ПЛЮС» виготовлено висновок про вартість домоволодіння, що розташоване у АДРЕСА_1 , згідно якого ринкова вартість останнього становить 101026 грн.

10.10.2020 року з Черкаської районної державної нотаріальної контори надійшов лист за №773/02-14, згідно якого: після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 заведено спадкову справу №114/2014, після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 заведено спадкову справу №17/2020. Свідоцтва про право на спадщину не видавались.

24.10.2015 року ОСОБА_9 уклав шлюб з ОСОБА_5 , яка змінила прізвище на - « ОСОБА_10 », що підтверджується даними свідоцтва про шлюб від 24.10.2015 року, Серія НОМЕР_4 .

Норми права, що підлягають застосуванню:

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України визначено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх

роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю

кожного з них.

Відповідно до п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом та згідно до положень ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

У п. 3.4. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що відповідно до ст. 1226 ЦК частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Частинами 1, 2 ст. 71 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, який є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності.

Розглядаючи спори, пов`язані із спадкуванням частки майна, що у спільній сумісній власності, судам слід звертати увагу на те, що згідно із ст. 368 ЦК спільною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: "Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила -1/2".

Визначення судами частки подружжя у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно (квартиру) за померлими суперечить вимогам ст. 3 ЦПК, статей 27 - 31 ЦПК, оскільки судом вирішується питання про права осіб, які не є сторонами процесу та у зв`язку зі смертю не мають цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності.

При розгляді справ про спадкування питання про частку у спільній сумісній власності подружжя вирішується із врахуванням офіційного тлумачення ч. 1 ст. 61 СК, наданого у Рішенні Конституційного Суду України у справі № 17-рп/2012 від 19 вересня 2012 року.

Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи:

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та повноті, встановивши усі обставини по справі, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що померлі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.02.1961 року, до дня смерті першого з подружжя, а саме - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_3 набула право власності на домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_2 . Оскільки за життя ОСОБА_11 не виділив свою частку у спільному майні з ОСОБА_4 , і наразі обидва з подружжя померлі, фактично відсутній спір щодо рівності часток у майні, у зв`язку з чим у суду є всі підстави вважати, що частка ОСОБА_3 , в праві спільної сумісної власності на домоволодіння АДРЕСА_2 становила -1/2.

Вимога позивача про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на Ѕ частину домоволодіння є безпідставною, оскільки нотаріусом було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 виключно з підстав того, що спадкодавець за життя не виділив частку у спільному майні подружжя. Враховуючи, що судом визначено, що частка померлого ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 становила -1/2, позивач має усі підстави для звернення з відповідним рішенням суду до нотаріуса і оформленням спадкових прав на загальних підставах.

Судові витрати:

Суд вирішує судові витрати в порядку ст. 141ЦПК України. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, та прохання представника позивача не стягувати судові витрати з відповідача, судовий збір необхідно віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 392, 1222, 1223 ЦК України, ст.ст. 141,200,206,263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити частково.

Визначити, що частка ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в праві спільної сумісної власності на домоволодіння АДРЕСА_2 становила -1/2.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Судовий збір віднести на рахунок позивача.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду або безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована у АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований у АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_6 , орган видачі - 7130, дата оформлення - 25.09.2019 року, РНОКПП: НОМЕР_7 .

Суддя: Є. П. Тептюк