У Х В А Л А

25 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 759/5974/16-ц

провадження № 61-16182ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 вересня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ «Ідея Банк»), правонаступником якого є Акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі - АТ «Ідея Банк», банк), звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави - автомобіль марки «HYUNDAI I30», 2013 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , у рахунок погашення кредитних зобов`язань у розмірі 274 692,22 грн, про вилучення у ОСОБА_1 цього автомобіля на період його реалізації.

У грудні 2017 року до суду надійшла заява про зміну предмета позову, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 кредитну заборгованість у розмірі 274 692,22 грн, яка складається з основного боргу - 186 739,21 грн, простроченого боргу - 10 330,83 грн, прострочених процентів - 76 624,39 грн та строкових процентів - 997,79 грн; в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на транспортний засіб марки «HYUNDAI I30», 2013 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 , шляхом продажу зазначеного автомобіля позивачем будь-якій третій особі-покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним суб`єктом оціночної діяльності, з наданням AT «Ідея Банк» усіх прав та повноважень на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які пов`язані з продажем автомобіля); вилучити у відповідача ОСОБА_2 автомобіль та передати його АТ «Ідея Банк» на період до його реалізації.

Позов обгрунтований тим, що 05 грудня 2013 року між банком та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 910.25215, відповідно до якого останньому наданий кредит у розмірі 192 085,00 грн на строк до 05 грудня 2021 року зі сплатою відсотків у розмірі 16,99 % річних.

У забезпечення виконання зобов`язання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором, він передав під заставу банку автомобіль марки «HYUNDAI I30», 2013 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , на загальну суму 187 400,00 грн.

Надалі відповідачу ОСОБА_1 направлений лист про зміну з 06 червня 2014 року відсоткової ставки за кредитним договором, яка збільшена до розміру 20,59 %.

Позивач вимоги договору виконав у повному обсязі, однак відповідач ОСОБА_1 договірні зобов`язання не виконує належним чином, останній платіж відповідач здійснив 14 квітня 2016 року, в результаті чого виникла значна заборгованість, яка станом на 14 квітня 2016 року становить 274 692,22 грн та складається: основний борг - 186 739,21 грн, прострочений борг - 10 330,83 грн, прострочені проценти - 76 624,39 грн та строкові проценти - 997,79 грн.

У зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, позивач просив суд позов задовольнити.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 17 вересня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором від 05 грудня 2013 року № 910.25215 у розмірі 274 692,22 грн, яка складається з основного боргу - 186 739,21 грн, простроченого боргу - 10 330,83 грн, прострочених процентів - 76 624,39 грн та строкових процентів - 997,79 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що порушення відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, вимоги позивача про дострокове стягнення з нього усієї суми кредиту разом з нарахованими процентами є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 вересня 2020 року апеляційну скаргу АТ «Ідея Банк» задоволено частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 вересня 2019 року змінено в частині відмови у задоволенні позовних вимог, виклавши його мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

У листопаді 2020 року АТ «Ідея Банк» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 вересня 2020 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму дляпрацездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 січня 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 102,00 грн.

Предметом спору у зазначеній справі є стягнення заборгованості у розмірі 274 692,22 грн та звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00 грн*250=525 500 грн) та не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Ураховуючи наведене, справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

У касаційній скарзі заявника немає посилання на зазначені випадки, як і на докази на їх підтвердження.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судових рішень у цій справі у касаційному порядку.

Доводи касаційної скарги хоча і містять посилання на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте зводяться до незгоди зі встановленими обставинами та оцінкою доказів, не стосуються питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Підстави, передбачені статтею 411 ЦПК України, для скасування судових рішень, що оскаржуються, у касаційній скарзі не зазначені.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Оскільки оскаржені заявником рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 вересня 2019 року та постанова Київського апеляційного суду від 18 вересня 2020 року постановлені у малозначній справі, яка не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 вересня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко