КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження №22-ц/824/2907/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2020 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів - Березовенко Р.В., Коцюрби О.П., із участю секретаря Потоцької О.О., розглянувши матеріали цивільної справи у місті Києві за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Гадячсир» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня 2019 року у справі за завою Товариства з обмеженою відповідальністю «Гадячсир», заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Креді агріколь банк» про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 17 січня 2017 року у справі АС №367у/2016 за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді агріколь банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гадячсир» про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

14 червня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Гадячсир» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з даною заявою, де просило скасувати рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 17.01.2017 року по справі АС №367у/2016.

На обґрунтування заявлених вимог зазначило про те, що рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 17.01.2017 року по справі АС № 367у/2016 за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь банк» ( Україна ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гадячсир» ( Україна ) про стягнення 13 970 179,48 доларів США та 249 039 663,83 грн та відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору прийнято у одному засіданні за відсутності компетентного представника ТОВ «Гадячсир», який би міг обґрунтовано заперечити по суті позовних вимог.

Окрім того, відхилено його клопотання про зупинення арбітражного провадження, суд прийняв рішення без оголошення резолютивної частини, арбітражна процедура не відповідала угоді сторін, що свідчить про упередженість суду та суперечить публічному порядку України, а відтак підлягає скасуванню.

Також підставою для скасування рішення заявник вказує недійсність арбітражної угоди, що стала підставою для звернення банку до арбітражного суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня 2019 року в задоволенні вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Гадячсир», заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Креді агріколь банк» про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 17.01.2017 у справі АС №367у/2016 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді агріколь банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гадячсир» про стягнення коштів відмовлено.

На обґрунтування постановленої ухвали місцевим судом зазначено наступне.

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 17.01.2017 року по справі АС № 367у/2016 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гадячсир» на користь Публічного акціонерного товариства «Креді агріколь банк» заборгованість в сумі 12 858 465,01 доларів США та 229 893 616,23 грн., а також 63 623,32 доларів США на відшкодування витрат із сплати арбітражного збору.

В частині стягнення з відповідача 1 111 714,47 доларів США та 19 146 047,60 грн. пені відмовлено.

Згідно із погодженим у п. 12 кредитного договору від 24.11.2011 №159 CL у редакції договору про внесення змін та доповнень від 25.12.2014 №7, укладеного між ТОВ «Гадячсир» та ПАТ «Креді Агріколь Банк» (далі-договір), арбітражним застереженням, сторони погодили передачу спорів до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України, у відповідності до регламенту зазначеного суду.

Заявник посилається на недійсність арбітражної угоди, що стала підставою для звернення Банку до Арбітражного суду, проте, відповідно до рішення господарського суду Полтавської області від 12.12.2017 року, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 27.02.2018 року та постановою Верховного Суду від 18.07.2018 року у справі №917/735/17 відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Гадячсир» до ПАТ «Креді Агріколь Банк» про визнання недійсним п. 12 кредитного договору від 24.11.2011 №159 CL у редакції договору про внесення змін та доповнень від 25.12.2014 №7, укладеного між ТОВ «Гадячсир» та ПАТ «Креді Агріколь Банк» у частині, яка передбачає, що «Спори у рамках договору підлягають вирішенню в Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України у порядку, передбаченому арбітражним застереженням».

Відповідно п. 12 договору Арбітражний суд складається з одного арбітра.

Відповідно до ст. 26 «Кількісний склад» зазначеного Регламенту, сторони можуть за власним розсудом визначити кількість арбітрів.

Сторони скористались зазначеним правом, прямо передбачивши склад арбітражного суду у кількості одного арбітра.

Зі змісту рішення МКАС при ТПП України вбачається, що 15.10.2016 року та 25.10.2016 року ТОВ «Гадячсир» отримано всі документи щодо розгляду справи. Також, оскільки, сторони не узгодили кандидатуру одноособового арбітра, президент ТПП України на підставі п.1 ст. 6 та п. 3 ст. 11 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» постановою від 08.12.2016 року призначив одноособовим арбітром у справі Крупчана О.Д.

Розгляд справи було призначено на 17.01.2017 року, про що відповідач повідомлений 19.12.2016 року та представник приймав участь у справі.

Таким чином, у представника ТОВ «Гадячсир» було достатньо часу для підготовки та участі у розгляду справи, надання заперечень, а тому необґрунтованими є посилання на порушення арбітражної процедури, що фактично свідчить про незгоду з прийнятим рішенням по суті спору.

Заява про відсутність у третейського суду компетенції може бути зроблена не пізніше подання заперечень щодо позову. Призначення стороною арбітра або її участь у призначенні арбітра не позбавляє сторону права зробити таку заяву. Заява про те, що третейський суд перевищує межі своєї компетенції, повинна бути зроблена, як тільки питання, яке, на думку сторони, виходить за ці межі, буде поставлено в ході арбітражного розгляду. Третейський суд може в будь-якому з цих випадків прийняти заяву, зроблену пізніше, якщо він визнає затримку виправданою ( ч. 2 ст. 16 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж»).

Проте, представником ТОВ «Гадячсир» не подано заперечення компетенції складу арбітражного суду у встановленому Законом порядку.

Згідно ст. 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», з питань, що регулюються цим Законом, ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачене в цьому Законі.

Згідно із ч. 1 ст. 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», клопотання про скасування арбітражного рішення є винятковим засобом для оспорювання в суді арбітражного рішення, що може бути проведено тільки шляхом подання клопотання про скасування згідно з пунктами 2 та 3 ч. 2 цієї статті.

Як вбачається з тексту рішення МКАС при ТПП України від 17.01.2017 року у справі №367у/2016, заявник протягом всього розгляду справи у справі не подавав заперечення проти арбітражного розгляду спору у МКАС при ТПП України з посиланням на недійсність арбітражної угоди або на відсутність компетенції суду. Таким чином, протягом всього арбітражного розгляду заявник визнавав компетенцію МКАС щодо розгляду спору.

За таких обставин суд вважає, що своїми діями заявник відмовився від права заперечувати проти компетенції МКАС, а тому втратив законне право заперечувати проти такої компетенції цього суду.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 22.03.2017 року у справі №6-325цс17.

Погоджуючи арбітражну угоду про передачу спору на розгляд Міжнародного комерційного арбітражного суду при ТПП України, наведену в п. 12 договору, сторони договору реалізували своє законне право, передбачене статтею 38 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність».

Спір між сторонами, переданий сторонами на розгляд Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України, підпадає під суб`єктну та об`єктну компетенцію міжнародного комерційного арбітражу, як її визначено законами України та міжнародними договорами України.

Тому у Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України були всі правові підстави прийняти поданий позов до свого провадження та розглянути даний спір.

Твердження заявника про недійсність арбітражного застереження, яке міститься у п. 12 договору, є безпідставним, що підтверджено рішеннями судів, які набрали законної сили у справ №917/735/17.

Судом не встановлено обставин, які можуть бути підставами для задоволення заяви про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-Промисловій палаті України від 17.01.2017 року.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, оскільки, її доводи не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і спростовуються наданими матеріалами справи.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Гадячсир» подало апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при її постановленні.

Просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заявлених вимог.

Акціонерне товариство «Креді агріколь банк» у відзиві на апеляційну скаргу просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу районного суду - без змін.

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, керуючись наступним.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 24 листопада 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Креді агріколь банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гадячсир» був укладений кредитний договір №159 CL, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит у розмірі 10 000 000 доларів США ( у вигляді поновлювальної кредитної лінії ), а позичальник - зобов`язується прийняти кредит, використовувати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути кредит банку у повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені договором, умови якого неодноразово змінювались та доповнювались за погодженням сторін ( а.с. 46-67, 212-233 т. 1 ).

Згідно п. 12 кредитного договору від 24.11.2011 №159 CL, у редакції договору №7 про внесення змін та доповнень від 25.12.2014, укладеного між ТОВ «Гадячсир» та ПАТ «Креді Агріколь Банк», сторони уклали арбітражне застереження, за яким вони погодили передачу спорів до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України, у відповідності до регламенту зазначеного суду ( а.с. 236-252 т. 1 ).

При цьому, правомірність правочину в зазначеній частині встановлена рішенням Господарського суду Полтавської області від 12.12.2017 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 27.02.2018 року та постановою Верховного Суду від 18.07.2018 року у справі №917/735/17, яким відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Гадячсир» до ПАТ «Креді Агріколь Банк» про визнання недійсним п. 12 кредитного договору від 24.11.2011 №159 CL у редакції договору про внесення змін та доповнень від 25.12.2014 №7, укладеного між ТОВ «Гадячсир» та ПАТ «Креді Агріколь Банк» у частині, яка передбачає, що «Спори у рамках договору підлягають вирішенню в Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України у порядку, передбаченому арбітражним застереженням».

16 серпня 2016 року Публічне акціонерне товариство «Креді агріколь банк» звернулось до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гадячсир» 13 970 179,48 доларів США, 249 039 663,83 грн. та судових витрат по сплаті адбітражного збору.

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 17.01.2017 року по справі АС №367у/2016 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гадячсир» на користь Публічного акціонерного товариства «Креді агріколь банк» заборгованість в сумі 12 858 465,01 доларів США та 229 893 616,23 грн., а також 63 623,32 доларів США на відшкодування витрат із сплати арбітражного збору.

В частині стягнення з відповідача 1 111 714,47 доларів США та 19 146 047,60 грн. пені відмовлено ( а.с. 46-67, 212-233 т. 1 ).

Ухвалюючи арбітражне рішення, суд виходив із наявної заборгованості за правочином, факту залишення заяви боржника про призупинення арбітражного розгляду справи без задоволення за відсутності істотних та правових підстав для цього, неподання зустрічного позову про визнання п. 12 кредитного правочину недійсним, компетенція арбітражного суду не оспорена, відзиву на позов не надано, арбітражне застереження на час розгляду справи дійсне, підвідомчості спору Міжнародному комерційному арбітражному суду при Торгово-промисловій палаті України ( там же ).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гадячсир» не погодилось із зазначеним арбітражним рішенням і 14 червня 2017 року звернулось до місцевого суду із зазначеними вимогами ( а.с. 1-9, 31-38, 199-207 т. 1 ).

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції, погоджується із висновком місцевого суду про правомірність заявлених вимог Публічного акціонерного товариства «Креді агріколь банк» саме до зазначеного арбітражного суду.

При цьому, Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України, при розгляді заявленного спору, з точки зору суду другої інстанції і що встановлено судом першої інстанції, дотримався вимог свого Регламенту та чинного законодавства, зокрема, ст.ст. 5, 16, 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», ст. 38 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», зокрема, під час призначення одноособого арбітра, розгляду заяв та клопотань, підготовки справи до розгляду та самого розгляду, способу оголошення резолютивної частини арбітражного рішення.

А тому, висновок місцевого суду про те, що ним не встановлено обставин, які можуть бути підставами для задоволення заяви про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 17.01.2017 року, повністю ґрунтується, як на матеріалах справи, так і на положеннях чинного законодавства, названого вище, та положеннях ст. 459 ЦПК України.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст. 41 Конституції України, ст. 12 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст. 4 Закону України ««Про міжнародний комерційний арбітраж», ст.ст. 263, 265, 459, 460 ЦПК України, на переконання апеляційного суду та в силу викладеного, не підтвердились під час апеляційного розгляду справи, а відтак - не є правовою підставою для задоволення заявлених апеляційних вимог.

Інші обставини, зазначені в апеляції, зокрема, про відсутність матеріалів арбітражної справи, неповне ознайомлення представником з її матеріалами, порушення судом принципу рівності сторін та справедливості судового розгляду, залишення без задоволення клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні, доведення представником товариства в судовому засіданні певних обставин, які є підставами для скасування арбітражного рішення згідно п.п. г п. 1 ч. 2 ст. 459 ЦПК України, подачу позовної заяви до арбітражу неуповноваженою особою, порушення п.п. 9, 13, 15, 17, 18, 19, 20, 21, 45, 46 Регламенту Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України при прийнятті та розгляді справи, несплату позивачем судового збору, упереджене ставлення суду до товариства, з точки зору суду другої інстанції повністю спростовуються названими доказами по справі, які суд відносить до числа належних, допустимих, достовірних та достатніх за положеннями ст.ст. 77-80 ЦПК України, текстом самого рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 17 січня 2017 року у справі АС №367у/2016, а тому вони не слугують правовою підставою для зміни чи скасування ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня 2019 року.

Що ж до посилань представника боржника на порушення публічного порядку, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Як правило, під публічним порядком розуміють правопорядок держави, визначальні принципи і засади, які становлять основу існуючого в ній ладу.

Також, згідно ст. 12 Закону України «Про міжнародне приватне право», норма права іноземної держави не застосовується, якщо її застосування призводить до наслідків, несумісних з основами правопорядку ( публічним порядком ) України.

Таких доводів представник боржника не навів.

Суд же апеляційної інстанції вважає за необхідне відзначити, окрім іншого про те, що сторони є юридичними особами, створеними відповідно до чинного відповідного законодавства країни, є самостійними учасниками господарського обороту, наділені повною суб`єктністю і спір між ними виник з приводу договірних правовідносин.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що з наданих документів вбачається, що позов до арбітражу подано належною стороною, рішення міжнародного арбітражного суду не суперечить арбітражній угоді, не порушує публічний порядок України, стане обов`язковим для сторін, у разі набрання законної сили.

При цьому, в порушення ст. 84 ЦПК України, клопотання апелянта про витребування матеріалів арбітражної справи не грунтується на положеннях чинного законодавства, т.я. воно ( клопотання ) було задоволено судом першої інстанції і необхідності повторного витребовування суд другої інстанції не вбачає, оскільки наявних доказів у справі достатньо для апеляційного перегляду справи.

Окрім цього, клопотання не містить зазначення того, які саме матеріали необхідно витребувати у арбітражного суду і які обставини вони ( матеріали ) мають підтвердити.

Не сплачено заявником і судовий збір згідно положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

А тому, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

При цьому, апеляційний суд також вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року ).

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гадячсир» залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня 2019 року у справі за завою Товариства з обмеженою відповідальністю «Гадячсир», заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Креді агріколь банк» про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 17 січня 2017 року у справі АС №367у/2016 за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді агріколь банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гадячсир» про стягнення коштів - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: Р.В. Березовенко

О.П. Коцюрба