Провадження № 2/234/3905/20
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

в складі:

головуючого судді Данелюк О.М.,

за участю секретаря Антоненко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до

ОСОБА_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

про визнання майна особистою приватною власністю,-

Обставини справи:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю.

Із позову вбачається, що ОСОБА_1 , з 01.02.2019 р. по 01.09.2020 р. мешкав однією родиною та вів спільне господарство з ОСОБА_2 . За час сумісного проживання ними була придбана квартира АДРЕСА_3 . Після цього ними було прийнято рішення переобладнати дану квартиру в нежитлове приміщення та вивести її із житлового фонду. Позивачем було підготовлено всі необхідні документи, проведено реконструкцію даної квартири в нежитлове приміщення.

В даний час ОСОБА_2 заявляє, що 1/2 частка даного нежитлового приміщення належить їй, у зв`язку з тим, що дане приміщення було придбано в період коли ми разом проживали та вели спільне господарство і відповідно до ч. 1 статті 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

21.09.2020 р. сторони домовились, що ОСОБА_2 отримає за свою частку нежитлового приміщення, яка їй належить на праві спільної сумісної власності подружжя, 5000,00 доларів США. В цей же день грошові кошти їй було сплачено в повному обсязі, що підтверджується відповідною розпискою. Тобто після виконання домовленостей між сторонами вищезазначене приміщення є особистою приватною власністю ОСОБА_1 . На 22.09.2020 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 домовились зустрітися в нотаріальній конторі для оформлення договору поділу спільного майна подружжя, але Відповідач до нотаріальної контори не з`явилась. В даний час вона відмовляється з`явитись до нотаріуса, каже, що вона розписку написала, претензій ніяких не має і не розуміє навіщо їй з`являтись до нотаріуса. Така поведінка Відповідача змушує позивача звертатися до суду з даним позовом.

Відповідно до розписки від 21.09.2020 р. вбачається, що відповідач отримала від позивача 5000,00 доларів США за придбане в період спільного проживання її частку майна, а саме нежиле приміщення № 103 в будинку АДРЕСА_3 . Претензій до ОСОБА_1 щодо спільно нажитого майна не має.

Тобто дані обставини вказують на фактичне виконання договору купівлі продажу частки приміщення, яка належала ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності подружжя.

Просить визнати за, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право особистої приватної власності на нежиле приміщення № 103 в будинку АДРЕСА_3 .

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 16 жовтня 2020 року провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю відкрито та призначено підготовче судове засідання на 03.11.2020 року.

Від позивача надійшла заява, в якій він просив справу слухати без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Від відповідачки надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати без її участі, з позовними вимогами згодна.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, слідує, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Судом встановлені такі правовідносини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Частинами 1, 3 ст. 12 ЦК України встановлено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Особа може відмовитися від свого майнового права.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1)визнання права;

2)визнання правочину недійсним;

3)припинення дії, яка порушує право;

4)відновлення становища, яке існувало до порушення;

5)примусове виконання обов`язку в натурі;

6)зміна правовідношення;

7)припинення правовідношення;

8)відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9)відшкодування моральної(немайнової) шкоди;

10)визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства визначеного цим кодексом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Згідно з ч.1 ст.316 ЦК, право власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення не вимагається.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 Сімейного кодексу України договір про відчуження одним з подружжя на користь другого з подружжя своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя може бути укладений без виділу цієї частки.

Відповідно до розписки від 21.09.2020 р. вбачається, що Відповідач отримала від Позивача 5000,00 доларів США за придбане в період спільного проживання її частку майна, а саме нежиле приміщення № 103 в будинку АДРЕСА_3 . Претензій до ОСОБА_1 щодо спільно нажитого майна не має.

Тобто дані обставини вказують на фактичне виконання договору купівлі - продажу частки приміщення, яка належала ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності подружжя.

Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача доведені, та вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право особистої приватної власності на нежиле приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 12,16, 60, 220, 334, 386 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право особистої приватної власності на нежиле приміщення, яке розташоване за за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складене в одному екземплярі в нарадчій кімнаті.

Суддя Краматорського міського суду О. М. Данелюк