27.11.2020 Справа № 756/8322/20
Провадження №2/756/4736/20
Унікальний № 756/8322/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2020 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Луценко О.М.,

за участю секретаря Пляса Б.Р.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО», про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО», про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 24.10.2019 року о 18год. 30 хв. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом, а саме: автомобілем « Сан Йонг» д.н.з. НОМЕР_1 на перехресті вул.. Дніпроводської та Мінського шосе, рухаючись по другорядній дорозі, не надала перевагу в русі автомобілю « КІА» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі та допустила з ним зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим відповідач порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху України.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 22.01.2020р. встановлено вину ОСОБА_2 у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів за ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди автомобіль « КІА» д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.

Згідно звіту № 481 про оцінку вартості збитку від 29.12.2019р., складеного ТОВ « Екліс», оцінювачем Лапко Е.М. , вартість матеріального збитку, завданого автомобілю позивача в результаті його пошкодження в ДТП становить 140577,78 грн.

Відповідно до довідки № 481/1 про ймовірну вартість металобрухту від 29.12.2019р, ймовірна вартість металобрухту автомобіля « КІА» д.н.з. НОМЕР_2 складає 4830,00грн.

Крім того, позивач звернувся до страхової компанії про виплату страхового відшкодування, та йому було здійснену страхову виплату в розмірі 100 000,00гривень.

Таким чином відповідач повинен відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою в розмірі 35747,78гривень. Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власник автомобіля « КІА» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , зазнав душевних страждань у зв`язку із заподіянням пошкодження його майна, яку оцінює в 6000,00 грн.

До судового засідання представник позивача надав заяву з проханням розглядати справу без їхньої участі, оскільки на позові наполягають.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся за останнім відомим місцем проживання, причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за відсутності відповідача останній до суду не надсилав.

Третя особа в судове засідання не з`явилася про дату, місце та час повідомлялася належним чином про причини неявки суд не повідомили.

Суд з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог п.п. 8,9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової шкоди.

Згідно ст. 1166 ЦК України відшкодування матеріальної шкоди можливо при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно роз`яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ по позовах про відшкодування шкоди» під власником джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична чи особа громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, оперативного чи керування на інших підставах (договір оренди, довіреності і т.п.).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як вбачається з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

В судовому засіданні встановлено, 24.10.2019 року о 18год. 30 хв. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом, а саме: автомобілем « Сан Йонг» д.н.з. НОМЕР_1 на перехресті вул.. Дніпроводської та Мінського шосе, рухаючись по другорядній дорозі, не надала перевагу в русі автомобілю « КІА» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі та допустила з ним зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим відповідач порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху України.

Власником автомобіля « КІА» д.н.з. НОМЕР_2 на момент дорожньо- транспортної пригоди є позивач по справі, що пітверджується свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_3 .

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 22.01.2020р. встановлено вину ОСОБА_2 у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів за ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно з вимогамист. 82 ЦПК України Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена вище наведеною постановою та в силу ч. 4 ст. ст. 82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню.

В судовому засіданні встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 100 000,00 гривень.

Так, позивачем заявлені вимоги про відшкодування матеріальної шкоди відповідачем у розмірі 35 747 грн. 78 коп.

Згідно звіту № 481 про оцінку вартості збитку від 29.12.2019р., складеного ТОВ « Екліс», оцінювачем Лапко Е.М. , вартість матеріального збитку, завданого автомобілю позивача в результаті його пошкодження в ДТП становить 140577,78 грн.

Відповідно до довідки № 481/1 про ймовірну вартість металобрухту від 29.12.2019р, ймовірна вартість металобрухту автомобіля « КІА» д.н.з. НОМЕР_2 складає 4830,00грн.

Визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, здійснюється відповідно до Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року.

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, - це виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми, з урахуванням зносу транспортного засобу та в разі якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності правова позиція ВСУ у справі № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року).

Враховуючи наведене суд вважає, що позивачем в судовому засіданні надано докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, на думку суду, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення заподіяної матеріальної шкоди.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її заподіяла, за наявності її вини.

Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95" Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду N 5 від 25.05.2001) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивач загальну суму завданої ОСОБА_1 моральної шкоди оцінює в 6 000,00 грн., при цьому обґрунтовує його стражданнями яких зазнав у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу.

Суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що із відповідача підлягає стягненню 1000,00 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди у зв`язку із пошкодженням майна.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, повязані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Відповідачем до заяви надано договір про надання правничої допомоги від 06.12.2019 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Конюшко Б.Д. про надання правової допомоги № 08/12/19-ЮП/П, акт виконаних робіт № 1 від 10.07.2019р.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката несуть сторони.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача.

На підставі наведеного, ст.ст. 16 ,22, 511, 636, 999, 1166, 1187, 1193, 1194 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 19, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО», про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) матеріальну шкоду в розмірі 35747,78 гривень, моральну шкоду в розмірі 1000,00гривень витрати на правничу допомогу в розмірі 7500,00грн. та судовий збір в розмірі 840,80гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційкого суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: О.М. Луценко