КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 року м. Київ

Унікальний номер справи № 759/8518/20

Апеляційне провадження № 22-ц/824/13395/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 15 вересня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Шум Л.М., по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У травні 2020 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою та просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 15 867,85 грн. за кредитним договором № б/н від 05 грудня 2018 року та судові витрати у розмірі 2 102,00 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписала анкету-заяву № б/н від 05 грудня 2018 року. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлена з «Умовами та правилами надання банківських послуг», що діяли станом на день підписання анкети-заяви.

Вказував, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач не виконав зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 16 квітня 2020 року утворилася заборгованість у розмірі - 15 867,85 грн., яка складається з наступного: 9 500,84 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4 484,74 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 650,47 грн. - заборгованість за відсотками, на рахованим на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 731,80 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 1-5).

Заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 15 вересня 2020 року в задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено (а.с. 83-86).

Не погодившись з рішенням районного суду, 24 вересня 2020 року представник АТ КБ «Приватбанк» - Крилова О.Л. звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с. 89-100).

На обґрунтування скарги зазначила, що позивачем до позовної заяви було долучено належні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог, натомість відповідач не скористалася своїми процесуальними правами та не подавала відзиву, не спростовувала докази. Зазначала, що 05 грудня 2020 року відповідач підписала крім анкети-заяви також довідку про умови кредитування (паспорт споживчого кредиту). Суд не звернув уваги на те, що відповідно до довідки про умови кредитування, яку відповідач особисто підписала, визначено: тип картки, процентна ставка, строк внесення платежів, штраф. Тобто сторонами при укладенні договору було досягнуто усіх істотних умов договору. Відповідач не оспорювала факту укладення кредитного договору, заперечень не подавала, не оспорювала наявності заборгованості по кредиту та підписання паспорту споживчого кредиту, тому підстав для відмови у стягненні заборгованості у суду першої інстанції не було.

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 15 вересня 2020 року розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 05 грудня 2018 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 12-13).

За змістом анкети-заяви відповідач погодилася, що відповідно до ст. 634 ЦК України приєднується до Умов та правил в повному обсязі, які розміщені на банківському сайті і які разом з Пам`яткою клієнта, Тарифами банку становить договір про надання банківських послуг, екземпляр якого вона отримала шляхом самостійного роздрукування.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 була ознайомлена та підписала довідку про умови кредитування (паспорт споживчого кредиту), в якій зазначено: процентна ставка відсотків річних: у пільговий період - 0,00001%, поза межами пільгового періоду - 43,2 % річних; процентна ставка фіксована (може бути змінена за згодою кредитодавця та споживача шляхом укладення додаткової угоди до договору про споживчий кредит). Також у паспорті визначено порядок повернення кредиту (щомісяця до 25 числа поточного місяця 5 % від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 100 грн.) та штраф за прострочення платежів більш ніж 30 днів у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а.с. 14-15).

До позовної заяви АТ КБ «ПРИВАТБАНК» долучив довідку про видачу ОСОБА_1 кредитної карти № НОМЕР_1 зі строком дії до 08/22 (а.с. 11) та довідку про зміну умов кредитування та обслуговування картки, оформленої на ОСОБА_1 (а.с. 10).

Також до анкети-заяви було додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с. 16-60).

Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 05 грудня 2018 року, укладеного між Банком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 16 квітня 2020 року утворилася заборгованість у розмірі - 15 867,85 грн., яка складається з наступного: 9 500,84 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4 484,74 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 650,47 грн. - заборгованість за відсотками, на рахованим на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 731,80 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 6-7).

До суду першої інстанції позивач також надав банківську виписку про рух коштів по картковому рахунку відповідача станом на 17 квітня 2020 року (а.с. 8-9).

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо) (частина 1 статті 633 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина 2 статті 1050 ЦК України).

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема штрафи та відсотки за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування посилався на анкету-заяву, довідку про умови кредитування (паспорт споживчого кредиту) та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету та довідку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати пені за прострочення погашення кредиту, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, надані банком Витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 05 грудня 2018 року.

При цьому, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, не звернув уваги на те, що 05 грудня 2018 відповідач року крім анкети-заяви підписала також довідку про умови кредитування (паспорт споживчого кредиту), де сторонами погоджено та визначено порядок повернення кредиту, розмір та порядок нарахування відсотків та штрафів за прострочення погашення кредиту (а.с. 14-15).

Тобто відповідач погодилася у письмовому вигляді з умовами кредитування. Укладення між сторонами договору шляхом підписання відповідачем анкети-заяви, відповідає вимогам статей 633, 634 ЦК України щодо порядку укладення договору приєднання.

З матеріалів справи вбачається, що 05 грудня 2018 року відповідачу була видана кредитна картка та встановлено кредитний ліміт у розмірі 1 000,00 грн., а в подальшому 09 січня 2019 року кредитний ліміт збільшено до 2 500,00 грн., 23 січня 2019 року до 9 200,00 грн. (а.с. 10-11).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 05 грудня 2018 року, укладеного між Банком та ОСОБА_1 , станом на 16 квітня 2020 року заборгованість за тілом кредиту становила 9 500,84 грн., заборгованість за простроченими відсотками 4 484,74 грн.; заборгованість за відсотками, нарахованим на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України 650,47 грн.; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 731,80 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 6-7).

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Використання відповідачем кредитних коштів підтверджено також випискою про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 (а.с. 8-9).

Таким чином, наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника на користь Банку суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 9 500,84 грн.

Визначений позивачем розмір заборгованості за простроченими відсотками, розрахованими за ставкою 3,6 % на місяць (43,2 % річних) в розмірі 4 484,74 грн., заборгованості по штрафам в сумі 1 231,80 грн. (500 грн. + 731,80 грн.), відповідає умовам кредитування, обумовленим сторонами у письмовому вигляді в паспорті споживчого кредиту, а тому такі вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивач також пред`явив вимогу про стягнення з відповідача процентів, нарахованих на прострочений кредит на підставі статті 625 ЦК України за період з 01 лютого 2020 року по 16 квітня 2020 року у розмірі 650,47 грн. виходячи з процентної ставки 86,4 % річних та розміру простроченої заборгованості за тілом кредиту у сумі 9 500,84 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі №6-49цс12 і постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 14-446цс18.

Доводи Банку, що за Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг Банк використав своє право щодо зміни умов договору та збільшив відсоткову ставку до 86,4 % для картки «Універсальна», яка у відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України встановлюється за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості, суд апеляційної інстанції визнав неспроможними за вищенаведених підстав та відхилив.

Тому колегія суддів дійшла висновку про стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 59,19 грн. за період прострочення з 01 лютого 2020 року по 16 квітня 2020 року (період прострочення грошового зобов`язання 76 днів) виходячи з розрахунку заборгованості, наданого позивачем в межах заявлених позивачем вимог.

Розрахунок 3 % річних здійснювався за формулою: 9 500,84 грн. (сума заборгованості) x 3 x 76 (кількість днів прострочення) : 365 : 100.

Поряд з цим відповідачем до районного суду не надано власного розрахунку на спростування доводів і розрахунку Банку про наявність заборгованості або об`єктивних доказів про погашення заборгованості та її відсутності.

Отже, судове рішення з підстав, передбачених статтею 376 ЦПК України, необхідно скасувати із ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід стягнути пропорційно до частини задоволених вимог (96,27 %) 2 023,59 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 3 035,39 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом, сплата якого підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 71, 93).

З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - задовольнити частково.

Заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 15 вересня 2020 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (код ЄДРПОУ - 14360570) 9 500 грн. 84 коп. заборгованості за тілом кредиту, 4 484 грн. 74 коп. заборгованості по відсоткам, 59 грн. 19 грн. 3 % річних, 1 231 грн. 80 коп. штрафів, а всього 15 276 грн. 57 коп. заборгованості за кредитним договором № б/н від 05 грудня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (код ЄДРПОУ - 14360570) 2 023 грн. 59коп. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 3 035 грн. 39 коп. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова