Провадження № 2/760/2087/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Шпори М.М.

позивачів- ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника позивачів- ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Державного реєстратора Комунального підприємства «Результат» про визнання протиправним та скасування рішення, суд

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2019 року позивачі звернулися до суду з позовом і просять визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 11 квітня 2019 року про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі якого внесено запис № 30479206.

Посилаються в позові на те, що на підставі договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 27 лютого 2019 року ними було придбано нерухоме майно, а саме: нежилі приміщення (в літ «А») № 1 групи приміщень № 108, з № 1 по № 15 групи приміщень № 109, 110, загальною площею 286,5 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0).

Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кривенчуком С.В.

Пізніше їм стало відомо про існування кримінального провадження № 0000088, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 травня 2019 року.

Відповідно до вказаного кримінального провадження слідчим відділом управління поліції Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні було встановлено факт зміни площі об`єкту нерухомості та внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі підроблених документів.

Так, 11 квітня 2019 року державним реєстратором КП «Результат» Синявським В.В. було внесено зміни до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в результаті чого до відомостей про підстави виникнення права власності додано висновок про технічні показники OHM № Н-787 від 08 квітня 2019 року, складений ТОВ «БТІ «Альтернатива».

Крім того, до реєстру внесені зміни до відомостей про об`єкт нерухомого майна із зазначенням нежилих приміщень (в літ. А) з № 1 по № 8 (групи приміщень № 108), з № 1 по № 17 (групи приміщень № 109), з № 1 по № 6 (групи приміщень № 110) загальною площею 448,7 кв. м. по АДРЕСА_1 .

Відповідачем було внесено зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі підроблених документів, оскільки заявок на внесення вказаних змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вони, як власники, не підписували, та, відповідно, не подавали.

Факт підроблення документів, на підставі яких були внесені відповідні зміни до Державного реєстру речових прав, було встановлено під час досудового розслідування в кримінальному проваджені в результаті допиту свідків та доступ до реєстраційної справи з наявними у неї документами.

Виходячи з того, що ними не подавались до відповідача жодні заяви та документи, вважають, що рішення за номером 46425562 про внесення відповідних змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є протиправним та підлягає скасуванню, а тому просять задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 05 грудня 2019 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 10 грудня 2019 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.

09 січня 2020 року на адресу суду повернувся конверт із копією ухвали про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви, який направлявся відповідачу.

/ а. с. 39 /

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

За ініціативою суду справа була призначена до розгляду з викликом сторін.

Позивачі та їх представник у судовому засіданні позов підтримали.

Відповідач у судове засідання неодноразово не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України.

Судові повістки направлялись на електронну адресу, зазначену на сайті Державного реєстратора КП «Результат», підтвердження отримання яких містяться в матеріалах справи.

Виходячи з цього, суд вважає, що відповідач був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності.

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.

На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами.

Заслухавши пояснення позивачів та їх представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачів, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є:

1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження;

2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав;

3) публічність державної реєстрації прав;

4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом;

5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Порядок проведення державної реєстрації прав врегульовано ст. 18 Закону.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та процедура державної реєстрації прав визначена Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127.

Згідно з пунктами 6, 9, 12, 18, 19, 57 Порядку державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та/або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

- відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

- відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

- відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

- наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

- наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 27 лютого 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кривенчуком С.В., позивачі є власниками нерухомого майна, а саме: нежилих приміщень (в літ «А») № 1 групи приміщень № 108, з № 1 по № 15 групи приміщень № 109, 110, загальною площею 286,5 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

11 квітня 2019 року державним реєстратором КП «Результат» Синявським В.В. були внесені зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в результаті чого до відомостей про підстави виникнення права власності додано висновок про технічні показники OHM № Н-787 від 08 квітня 2019 року, складений ТОВ «БТІ «Альтернатива».

Крім того, внесені зміни до відомостей про об`єкт нерухомого майна із зазначенням нежилих приміщень (в літ. А) з № 1 по № 8 (групи приміщень № 108), з № 1 по № 17 (групи приміщень № 109), з № 1 по № 6 (групи приміщень № 110) загальною площею 448,7 кв. м. по АДРЕСА_1 .

/ а.с. 12 - 15; 24 - 26 /

Відповідно до наданої позивачами копії обвинувального акту в кримінальному провадженні № 0000088, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 травня 2019 року, слідчим відділом управління поліції Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено факт зміни площі об`єкту нерухомості та внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до Висновку експерта № 17-3/1790 від 19 грудня 2019 року Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України підпис у заяві про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно / що входить до документів реєстраційної справи № 0 / навпроти графи « підпис заявника « в кінці формуляру вказаної заяви виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Підпис у заяві про внесення змін до Державного реєстру навпроти рукописного напису «Документи отримав» після друкованого тексту вказаної заяви виконаний на ОСОБА_4 , а іншою особою.

Підпис у заяві про внесення змін до Державного реєстру навпроти рукописного тексту «Документи отримав» після друкованого тексту вказаної заяви виконаний, ймовірно, ОСОБА_2

/ а.с. 94 - 118; 120 - 137 /

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначив, що державного реєстратора він не відвідував, його не знає, будь-яких документів йому не подавав і у нього не отримував.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.

У разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав.

У разі допущення технічної помилки (граматичної, арифметичної чи іншої помилки) під час внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав державний реєстратор самостійно виправляє таку помилку, за умови що документи за результатом розгляду заяви заявнику не видавалися.

У разі якщо допущена технічна помилка, виявлена після отримання заявником документів за результатом розгляду заяви, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі заяви особи, відомості про речові права, обтяження речових прав якої містять таку помилку, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, - посадовою особою Міністерства юстиції України чи його територіальних органів.

Внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, коли такі дії здійснюються у порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону).

З вказаного вище випливає, що внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно допускається лише за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також за відповідним рішенням суду.

Позивачі в судовому засіданні зазначили, що будь-яких дій, направлених на внесення змін до Державного реєстру речових прав, вони не вчиняли, документів про внесення таких змін до державного реєстратора не подавали і після їх внесення не отримували.

Крім того, з Технічного паспорту на нежитловий будинок(приміщення) АДРЕСА_2 , 109, НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 вбачається, що площа приміщень, власниками яких є позивачі, не змінювалася.

/ а.с. 24 - 26, 120 - 137 /

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною другою даної статті визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом.

В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України).

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

В абзаці 5 пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Відповідач, не з`явившись до суду, не подавши відзив на позов, будь-яких пояснень до суду щодо правомірності вчинених ним реєстраційних дій при проведенні державної реєстрації змін до Державного реєстру речових прав в частині права власності позивачів на нежитлове приміщення, не надав, приведених у позові обставин не спростував.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

З точки зору ст. 229 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Для встановлення у судовому засіданні фактів досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Аналогічні положення містяться у статтях 76, 80 ЦПК України.

За змістом даних норм закону доказування - це діяльність, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів.

Обов`язок доказування покладається на сторін.

Це положення є одним із основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності.

Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

З урахуванням цього та викладеного вище, суд приходить до висновку що реєстрація змін у Державному реєстрі речових прав щодо належного змивачам майна здійснена з порушенням вимог закону, а тому приходить до висновку про задоволення вимог позивачів.

Керуючись Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 15, 16, 203, 215 ЦК України, ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора Комунального підприємства «Результат» Синявського В.В., індексний номер 46425562 від 11 квітня 2019 року, запис № 30479206, про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23 листопада 2020 року.

Суддя Л .А. Шереметьєва