Ухвала

17 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 725/2043/20

провадження № 61-15812ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 23 вересня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення та дії старшого державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Кирстюка Дмитра Івановича, начальника Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бушкевича Андрія Вітольдовича, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Кирстюка Д. І., начальника Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бушкевича А. В., за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ..

Ухвалою Першотравневого районного суду міста Чернівці від 02 липня 2020 року визнано неправомірною та скасовано постанову старшого державного виконавця Кирстюка Д. І. від 27 березня 2020 року, затверджену начальником Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бушкевичем А. В. про передачу у рахунок погашення боргу стягувачу ОСОБА_2 у власність майна незавершеного будівництва - будівлі кафе в комплексі з магазином по продажу запчастин та авто-мийкою по АДРЕСА_1 , на загальну суму 2 750 224 грн 40 коп., що належать боржнику ОСОБА_1 .

Визнано неправомірним та скасовано акт старшого державного виконавця Кирстюка Д. І., затверджений начальником Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бушкевичем А. В., від 27 березня 2020 року, про передачу у рахунок погашення боргу стягувачу ОСОБА_2 у власність майна незавершеного будівництва - будівлі кафе в комплексі з магазином по продажу запчастин та авто-мийкою по АДРЕСА_1 , на загальну суму 2 750 224 грн 40 коп., що належать боржнику ОСОБА_1 .

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 23 вересня 2020 року апеляційні скарги ОСОБА_2 , старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Кирстюка Д. І. задоволено частково.

Ухвалу Першотравневого районного суду міста Чернівці від 2 липня 2020 року скасовано.

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Кирстюка Д. І., начальника Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бушкевича А. В. за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 залишено без розгляду.

24 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Чернівецького апеляційного суду від 23 вересня 2020 року, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення повністю та передати справу для продовження розгляду до Чернівецького апеляційного суду.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону, оскільки заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Згідно із частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 23 вересня 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк до 18 грудня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Черняк