Справа № 570/4468/20
Номер провадження 2/570/1370/2020
У х в а л а

24 листопада 2020 року

Суддя Рівненського районного суду Рівненської області Гладишева Х.В., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності і поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

05.11.2020 р. до Рівненського районного суду Рівненської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності і поділ майна подружжя.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 10 листопада 2020 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків заяви - десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

20.11.2020 р. представник позивача подав до суду заяву про виправлення недоліків позовної заяви, до якої долучив квитанцію про сплату судового збору № 43154 від 20.11.2020 у розмірі 1681,60 грн.

Судом встановлено, що до позовної заяви представником позивача долучено клопотання про визначення судом суми судових витрат (судового збору).

Розглянувши зазначене клопотання, суд дійшов висновку про його задоволення з огляду на таке.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовну заяву слід залишити без руху, так як вона подана з порушенням частини 4 статті 177 ЦПК України відповідно до умов якої до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У поданому клопотанні про визначення судом суми судових витрат (судового збору) представник позивача просить суд визначити розмір судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Вищезазначена норма кореспондується із ч. 2 ст. 176 ЦПК України, відповідно до якої якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Пунктом ч.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Як вбачається з матеріалів справи, спірне нерухоме майно складається з житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані у с. Свяття Рівненського району Рівненської області.

Згідно інформаційної довідки № 224646766 від 18.09.2020 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, долученої до позовної заяви, загальна вартість житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 становить 26016 гривень (договір купівлі-продажу № 637 від 23.09.2011 року).

При цьому, жодних відомостей про спірну земельну ділянку, на якій знаходиться житловий будинок з надвірними будівлями, які б надали змогу орієнтовно визначити її вартість (площа, орієнтовна вартість, тощо) позивачем суду не надано.

Так, відповідно до ч.1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» передбачені розміри ставок судового збору, так за подання до суду позовної заяви майнового характеру передбачена сплата судового збору у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 10510 гривень.

Як вбачається із позовної заяви, позивач звернувся до відповідача із двома позовними вимогами майнового характеру, а саме: визнання права власності та виділу в натурі частки із майна.

Суд вважає, що за кожну із вказаних позовних вимог необхідно сплатити судовий збір у розмірі 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 10510,00 грн. (2102*5) за кожну вимогу.

Враховуючи відсутність будь-яких відомостей та інформації щодо спірної земельної ділянки (площа, орієнтовна вартість, тощо), суд вважає за необхідне попередньо визначити загальний розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання двох позовних вимог майнового характеру, у сумі 21020,00 грн. (10510*2).

Оскільки позивачем вже сплачено 1681,60 грн. судового збору, розмір судового збору, який необхідно доплатити позивачу становить 19338,40 грн.

Суддя звертає увагу на те, що статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Отже, оскільки позовна заява не відповідає вимогам, встановленими статтею 177 ЦПК України, її слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Позивачу у цей строк слід усунути зазначені недоліки позовної заяви, шляхом подачі до суду документів, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 19338,40 грн.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої судовий збір є таким собі обмежувальним заходом, який попереджає подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів.

Зокрема, у п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), зазначається, що «Право на суд» не є абсолютним та може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що таке право за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Поряд з цим практика Європейського суду з прав людини із застосування Конвенції, тлумачення норм та стандартів, закладених в ній зазначає, що судовий збір не повинен обмежувати право заявників на доступ до правосуддя та має бути «розумним».

У рішенні по справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. Європейський суду з прав людини констатує, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдавати шкоди суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли Договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотриманням вимог Конвенції залишається за Судом («Голдер проти Сполученого Королівства» і «Z та інші проти Сполученого Королівства»)

У зв`язку з наведеним, суд роз`яснює, що відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати регулюється ст. 8 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Крім того, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, обґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону.

Керуючись статтями 95, 176, 177, 185, 353 ЦПК України, ч. 2 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", суддя -

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності і поділ майна подружжя - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків заяви - десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали, позовна заява буде повернута.

Копію ухвали надіслати особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Гладишева Х.В.