Справа №442/6667/20
Провадження №2/442/1585/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Крамара О.В.

з участю секретаря судового засідання - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , неповнолітньої ОСОБА_4 (законний представник ОСОБА_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Відділ служби у справах дітей Дрогобицької міської ради про визнання осіб такими що втратили право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з вказаним вище позовом в обґрунтування якого посилається на те, що вона є співвласницею квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори 15.04.2019 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Іншими співвласниками квартири є: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В даній квартирі, згідно будинкової книги для прописки громадян проживаючих в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , які не є родичами ні позивача ні інших співвласників квартири. Відповідачі ніколи не проживали за місцем своєї реєстрації, не сплачують комунальні платежі, не отримують кореспонденцію за даною адресою, їхніх особистих речей в квартирі не має, і взагалі квартирою не цікавляться.

Наявність реєстрації відповідачів, у квартирі, порушує її право як власника, вона позбавлена можливості розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд.

Так як добровільно відповідачі знятися з реєстрації відмовляються, вона змушена звернутися з даним позовом в суд.

Позивач в судове засідання не з`явилася, від її представника ОСОБА_1 поступило клопотання про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити.

Відповідачі та представник третьої особи в судове засідання не з`явилися, хоча про місце та час проведення судового засідання повідомлялися вчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, а від так відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно правил ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони.

Поряд з цим, ч. 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд беручи до уваги клопотання представника позивача, дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, встановив наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є співвласницею квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори 15.04.2019 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Іншими співвласниками квартири є: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8-10)

З довідки про склад сім`ї № 005129/15-2020 виданої Відділом ЦНАП виконавчих органів Дрогобицької міської ради та копії Будинкової книги, вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , однак не проживають за вказаю адресою, що підтверджується актом про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 07.10.2020 складеним комісією представників КП «Управитель «ЖЕО» Дрогобицької міської ради». (а.с. 11-15)

Статтею 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що реєстрація місця проживання - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Тобто відповідачі, без згоди позивача (власника), використовують належну їй власність для свого реєстраційного обліку. Така реєстрація відповідачів є перешкодою для позивача у повному розпорядженні і користуванні належною йому власністю - будинком, тобто ця реєстрація порушує його права власності.

У відповідності до ст. 391 ЦК України, "власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном".

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відтак визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням має наслідок зняття її з реєстрації.

При розгляді спорів про право користування жилим приміщенням слід керуватися роз`ясненнями абзацу 2 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 р. №9.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як зазначає ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст. 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно ч. 4 ст. 156 ЖК України, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки.

У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України «Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом».

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 80, 81, 258, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя О.В. Крамар