Справа № 349/21/20
Провадження № 22-ц/4808/1128/20
Головуючий у 1 інстанції Лошак О. О.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючої (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рогатинського районного суду в складі судді Лошак О.О., ухвалене 05 серпня 2020 року в м. Рогатині Івано-Франківської області, повний текст якого складено 07 серпня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

в с т а н о в и в :

В січні 2020 року ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що з 04 березня 2015 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 . Проте подружні стосунки вони не підтримують та спільного господарства не ведуть. При цьому батько ухиляється від утримання дитини, не надає жодної матеріальної допомоги та не приймає участі в її вихованні. Посилаючись на скрутне матеріальне становище, наявність мінливого та нерегулярного доходу ОСОБА_1 , оскільки такий офіційно не працевлаштований, просила стягнути з нього аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі по 3 000,00 грн щомісячно.

Рішенням Рогатинського районного суду від 05 серпня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі по 2 000,00 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з обов`язку обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому враховано прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років та вимогу стягувача про визначення аліментів в твердій грошовій сумі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з нього на користь позивача аліменти в розмір 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом не враховано, що на час розгляду справи він ніде не працював та доходів не отримував. Після ухвалення рішення ці обставини змінились, оскільки він працевлаштований в Головному управлінні статистики в Івано-Франківській області. Однак визначена сума аліментів є занадто великою, складає половину його заробітної плати, а інших доходів в нього немає.

Крім того, посилається на порушення судом правил підсудності, оскільки позивачка не надала доказів її перебування за вказаною в позовній заяві адресою - с. Жовчів Рогатинського району.

ОСОБА_2 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

25 листопада 2020 року ОСОБА_1 надіслав на електронну адресу апеляційного суду клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки не може взяти участь в судовому засіданні за станом здоров`я. Враховуючи, що розгляд справи в силу частини 13 статті 7 ЦПК України здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, у такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно клопотання не підлягає до задоволення.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши законність рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з огляду на таке.

За положеннями частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом правильно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 04 березня 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_3 (а.с. 4-5).

При цьому дитина проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні та вихованні. Дана обставина не заперечується відповідачем, а також підтверджується довідкою №233 від 21 липня 2020 року виконавчого комітету Жовчівської сільської ради Рогатинського району (а.с. 79)

ОСОБА_1 свого обов`язку сплачувати аліменти не заперечував, проте, посилаючись на незначний та нерегулярний заробіток просив визначити їх розмір в сумі 1 000,00 грн.

Згідно із частинами 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина 3 статті 181 СК України).

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (стаття 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком дітей віком до 6 років становить з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня.

Вказана величина свідчить про мінімальний рівень матеріального забезпечення.

Разом з тим, у ОСОБА_1 відсутні виключні обставини, які б свідчили про те, що він спроможний надавати допомогу дитині лише на мінімальному рівні, тобто половину прожиткового мінімуму.

А отже, сума аліментів в розмірі 2 000,00 грн щомісячно визначена судом правильно, вона є необхідною для повноцінного матеріального забезпечення та виховання дитини.

На час ухвалення судового рішення матеріали справи не містили жодних доказів про надання відповідачем в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дочки.

А тому при визначенні розміру аліментів суд виходив з рівності обов`язку батьків щодо утримання дитини, враховуючи матеріальне становище стягувача та платника аліментів.

При цьому в матеріалах справи відсутні дані щодо наявності та розміру доходу ОСОБА_1 . Останній у запереченні проти позову вказував, що не працевлаштований, а його заробітки є нерегулярні. На підтвердження цього подав копію трудової книжки, останній запис в якій від 17 січня 2019 року про звільнення з роботи (а.с. 46-48, 50-52).

Аналогічно не надано ним і будь-якої інформації про наявність медичних протипоказань, встановлених щодо працевлаштування та зайняття певними видами діяльності.

Обгрунтовуючи доводи скарги апелянт зазначив про зміну істотних обставин, які необхідно враховувати при визначенні розміру аліментів, зокрема, матеріальне становище. При цьому посилався на довідку №58 від 19 серпня 2020 року та довідку про доходи Головного управління статистики в Івано-Франківській області, згідно яких він працює на посаді сторожа відділу режимно-секретної роботи і його дохід за червень- липень 2020 року становив 10 748,43 грн.

Відповідно до положень статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Докази подані після ухвалення рішення місцевим судом, апелянт поважних причин їх неподання до суду першої інстанції не вказав, а тому в апеляційного суду немає підстав для прийняття доказів, які надані ним на стадії апеляційного провадження.

Крім того, відповідно до статті 191 Сімейного Кодексу розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про стягнення з нього аліментів в частці від його заробітку, оскільки частиною третьою статті 181 Сімейного Кодексу передбачено, що спосіб стягнення аліментів визначається судом за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином позивач вправі була обрати спосіб стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі.

На думку колегії суддів, визначений місцевим судом розмір аліментів є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідає встановленим обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України.

Беручи до уваги, що обов`язок утримувати дочку є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, які повинні забезпечити належне утримання дітей до повноліття незалежно від розміру їх доходів, те, що ОСОБА_1 є працездатним, фізично здоровим, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про обгрунтованість стягнення аліментів в зазначеному розмірі.

При цьому колегія суддів вважає, що виходячи з закріплених частиною 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, такий розмір аліментів сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дитини, а платник аліментів, враховуючи встановлені судом обставини, має можливість нести відповідні витрати. Аліменти у вказаному розмірі є помірною сумою, не завищеною в сьогоднішніх умовах з урахуванням віку та потреб доньки, та не створюватимуть відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру.

Посилання апелянта на порушення судом правил підсудності колегія до уваги не приймає, оскільки ним в апеляційній скарзі не заявлялись вимоги про скасування судового рішення і направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю. Окрім того, порушення правил територіальної підсудності не віднесено законом до обов`язкових підстав для скасування судового рішення, що відповідно виключає право суду вийти за межі доводів та вимог апеляційної скарги.

Також з`ясовано, що ОСОБА_1 заявляв клопотання про передачу справи за підсудністю до Івано-Франківського міського суду, враховуючи зареєстроване місце проживання позивачки в с. Вовчинець Івано-Франківської міської ради. Як вбачається зі змісту ухвали Рогатинського районного суду від 05 серпня 2020 року у задоволенні цього клопотання було відмовлено і така ухвала ним не оскаржувалася (а.с.69,70,84,85).

Таким чином, судове рішення в даній справі ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції.

З огляду на це апеляційна скарга відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Враховуючи, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа віднесена законом до малозначних, рішення в ній не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 374, 375, 381 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рогатинського районного суду від 05 серпня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин

Повний текст постанови виготовлено 26 листопада 2020 року