КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 757/32858/18-ц

провадження №22-ц/824/13325/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Музичко С.Г.
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасників справи: представника відповідача Сидоренко Р.В. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 серпня 2019 року /суддя Григоренко І.В./

у справі за позовом ОСОБА_2 до Національного Банку України, третя особа: публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася з позовом до Національного банку України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ПАТ «КБ «Хрещатик», в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування майнової шкоди у сумі 8 059 672,02 грн. та 1 384 172,73 дол. США в еквіваленті в гривні за офіційним курсом станом на день винесення рішення.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 14 серпня 2019 року у задоволенні позову відмовлено. /а.с. 145-153/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, апелянт звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення скасувати, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не встановлює обмежень відшкодування заподіяної шкоди особою, яка її завдала. Наголошувала, що судова практика на яку посилається суд першої інстанції не має жодного відношення до правовідносин між сторонами у даній справі. Вказувала, що судовим рішенням, яке набрало законної сили вже встановлено, що у зв`язку з протиправною бездіяльністю НБУ вкладники зазнали шкоди, а тому факт, що шкода завдана саме бездіяльністю НБУ не підлягає доказуванню як вже встановлений судовим рішенням. Зазначала, що Національний банк України є органом державної влади, цей факт підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а вимоги до відповідача пред`являються не як до суб`єкта договірних відносин, а як до органу державної влади, бездіяльністю якого завдано збитки. Вказувала, що суд першої інстанції не врахував висновків, викладених у справі 826/15685/16 відповідно яких визнав протиправною бездіяльність НБУ щодо невжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів всіх вкладників і кредиторів ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" (очевидно, у тому числі позивача) щодо безпеки збереження коштів на банківських рахунках зазначеного банку.

Апелянт про час та дату судового розгляду повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки 15.10.2020 р., з клопотаннями, завчасно на адресу суду, не зверталась, виклавши свою правову позиції шляхом звернення з апеляційною скаргою, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за її відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Відповідач Національний Банк України звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою. Вказував, що віднесення банку до категорії неплатоспроможних та відкликання ліцензії є заходами впливу у відповідності до ст. 73 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», водночас, рішеннями Окружного адміністративного суду м. Києва, в рішеннях, на які посилається позивач, відсутні висновки щодо порушення прав позивача на отримання банківського вкладу. Вказував, що позивачем не доведено причинного зв`язку між протиправною поведінкою, настанням шкоди та вини заподіювача шкоди. У відповідності до ст. 1173 ЦК України, Національний Банк України не є суб`єктом відповідальності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, який з`явився у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 22.01.2014 року між ОСОБА_2 (Клієнт) та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» (Банк) було укладено договір № 2456 банківського рахунку фізичної особи, відповідно до п. 1.1 якого Банк відкриває Клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 у валюті UAH та здійснює його розрахунково-касове обслуговування згідно внутрішніх правил і процедур банку, нормативних актів НБУ та чинного законодавства України.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 07.09.2016 року у справі № 22ц/796/9264/16 задоволено позов ОСОБА_2. до ПАТ «КБ «Хрещатик» та стягнуто з ПАТ «КБ «Хрещатик» на користь ОСОБА_2. 8 059 672,02 грн. заборгованості за договором банківського рахунку № 2456 від 22.01.2014 року

23.01.2014 року між ОСОБА_2. (Клієнт) та ПАТ «КБ «Хрещатик» (Банк) було укладено договір № 1092 банківського рахунку фізичної особи, відповідно до п. 1.1 якого банк відкриває клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 у валюті USD та здійснює його розрахунково-касове обслуговування згідно внутрішніх правил і процедур банку, нормативних актів НБУ та чинного законодавства України.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12.09.2016 року у справі № 761/14927/16-ц, що залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06.12.2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.04.2017 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2. до ПАТ «КБ «Хрещатик» про стягнення грошових коштів за договором банківського рахунку № 1092 від 23.01.2014 року відмовлено, оскільки після запровадження у Банку процедури ліквідації, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому порядку, що передбачений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Разом з тим, судами було встановлено, що внаслідок невиконання банком своїх зобов`язань за договором на користь ОСОБА_2. підлягають стягненню грошові кошти у сумі 1 384 172,73 доларів США, з яких 1 189 086,00 доларів США борг за договором банківського рахунку, 118 908,60 доларів США - пеня, згідно п. 3.1 договору банківського рахунку, 76 178,13 доларів США - 3% річних.

Постановою Правління Національного банку України від 05.04.2016 року № 234 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» ПАТ «КБ «Хрещатик» було віднесено до категорії неплатоспроможних.

На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.04.2016 року № 463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Правлінням Національного банку України 02.06.2016 року прийнято постанову № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик», на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03.06.2016 року № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик», призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Хрещатик», визначені ст.ст. 37, 38, 51, ч. ч. 1, 2 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, про те, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; ст. 4 ЗУ «Про Національний банк України», ст. 5 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» за змістом яких Національний банк не відповідає за зобов`язаннями інших банків, а інші банки не відповідають за зобов`язаннями Національного банку, крім випадків, коли вони добровільно беруть на себе такі зобов`язання; ст. 58 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», за якою банк не відповідає за невиконання або несвоєчасне виконання зобов`язань у разі прийняття Національним банком України рішення про запровадження обмежень на діяльність банків, зупинення операцій по рахунках, арешту власних коштів банку на його рахунках уповноваженими органами державної влади. Учасники банку відповідають за зобов`язаннями банку згідно із законами України та статутом банку. Власники істотної участі зобов`язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку. Пов`язана з банком особа за порушення вимог законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, здійснення ризикових операцій, які загрожують інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, або доведення банку до неплатоспроможності несе цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність. Пов`язана з банком особа, дії або бездіяльність якої призвели до завдання банку шкоди з її вини, несе відповідальність своїм майном. Якщо внаслідок дій або бездіяльності пов`язаної з банком особи банку завдано шкоди, а інша пов`язана з банком особа внаслідок таких дій або бездіяльності прямо або опосередковано отримала майнову вигоду, такі особи несуть солідарну відповідальність за завдану банку шкоду.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, що доводи позивача, про те, що Національний банк України має нести майнову відповідальність за зобов`язаннями неплатоспроможного банку є необґрунтованими.

Також судом першої інстанції здійснено вірний висновок про те, що у спорах, пов`язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб є спеціальними та цей закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Чинним законодавством не передбачено задоволення вимог кредиторів поза межами процедури ліквідації банку, отже, віднесення ПАТ «КБ «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних фактично унеможливило виконання банком своїх зобов`язань щодо виплати вкладу та відсотків позивачу.

Доводи апеляційної скарги, що ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не встановлює обмежень відшкодування заподіяної шкоди особою, яка її завдала, не приймаються колегією суддів з огляду на те, що судом першої інстанції відмовлено з інших підстав і лише вказано на те, що віднесення ПАТ «КБ «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних фактично унеможливило виконання банком своїх зобов`язань щодо виплати вкладу та відсотків позивачу.

Доводи апеляційної скарги, що Національний банк України є органом державної влади, цей факт підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а вимоги до нього пред`являються як до органу державної влади, бездіяльністю якого завдано збитки, колегією суддів відхиляються, як такі, що були предметом ретельного розгляду судом першої інстанції у розрізі ст. 4 ЗУ «Про Національний банк України», ст. 5 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» та яким надана правильна оцінка судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги, що судовим рішенням, яке набрало законної сили вже встановлено, що у зв`язку з протиправною бездіяльністю НБУ вкладники зазнали шкоди, колегією суддів також не приймаються до уваги, з огляду на те, що позивач не брав участі у розгляді справи № 826/15685/16 в Окружному адміністративному суді м. Києва за наслідком розгляду якої було ухвалено постанову від 28.02.2017 року. Крім того, у постанові Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.02.2017 року не міститься висновку, що внаслідок дій або бездіяльності Національного банку України порушено право позивача на отримання коштів за договором банківського вкладу.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2. до Нацбанку про відшкодування шкоди є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, водночас, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 серпня 2019 року - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: