КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції - Волчко А.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 листопада 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів до Києво-Святошинського районного суду Київської області, відповідно до якої просила видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу і до повноліття дитини.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 листопада 2020 року відмовлено у видачі судового наказу.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки при подачі заяви про видачу судового наказу заявником було вказано, що дана заява подається до Києво-Святошинського суду Київської області, оскільки відповідно до положень статті ч.1 ст.28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Вказано, що оскільки адреса реєстрації ОСОБА_1 у Києво-Святошинському районі Київської області, то справа є підсудною Києво-Святошинському районному суду Київської області.

Враховуючи вищевикладене, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просив скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 листопада 2020 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про відмову у видачі судового наказу мотивував своє рішення тим, що із поданої заяви та доданих до неї документів неможливо встановити зареєстроване місце проживання чи перебування фізичної особи-боржника. Крім того, відповідно до здійсненого запиту щодо реєстрації місця проживання чи перебування боржника в місті Києві чи Київській області результатів останній не приніс. Враховуючи вказане, керуючись положеннями статті 165 ЦПК України, суд першої інстанції відмовив у видачі судового наказу.

Апеляційний суд не погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до положень ч.1 ст.28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з положень п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, оскільки місце проживання боржника не значить в місті Києві чи Київській області й отримана інформація не дає можливості встановити зареєстроване місце проживання чи перебування боржника.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно із положеннями статті 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Підсудність справ визначена статтями 27 та 28 ЦПК України, відповідно до яких вказано, що позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

З матеріалів справи вбачається, що заявниця ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с.1), що за адміністративно-територіальним поділом відноситься до Києво-Святошинського району Київської області.

Звертаючись до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про видачу судового наказу, заявник ОСОБА_1 скористалася правом альтернативної підсудності.

Таким чином, колегії суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у видачі судового наказу, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 листопада 2020 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Судді:

________________ _______________ _____________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв