ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року

м.Суми

Справа №591/5081/19

Номер провадження 22-ц/816/2084/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Левченко Т. А.

сторони:

позивач - фізична особа - підприємець ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Кисельова Віктора Миколайовича

на заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 28 квітня 2020 року, в складі судді Клименко А.Я., ухвалене у м. Суми,

в с т а н о в и в:

15 серпня 2019 року ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, у якому доводила, що 14 березня 2019 року між нею та відповідачем було укладено договір про надання послуг з продажу об`єкта нерухомості, а саме однокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 , за умовами якого замовник зобов`язувався сплатити за надані агентські послуги 500 доларів США у день відчуження об`єкта нерухомості. 20 березня 2019 року вказану нерухомість було показано ОСОБА_4 , на підтвердження чого було складено акт. В подальшому, нею було виявлено, що 28 березня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 було укладено договір дарування вказаної квартири у нотаріуса Лермонтової Н.М . Зазначала, що нею було виконані умови договору у повному обсязі, але відповідачем не було повідомлено про намір відчуження об`єкту нерухомості покупцям, зазначеним в акті прийому - передачі наданих послуг, тому просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 12620,00 грн.

Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 28 квітня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 борг у сумі 12620,00 грн, а також витрати по сплаті судового збору у сумі 768,40 грн.

Ухвалою цього ж суду від 03 вересня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Кисельов В.М., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, а також вирішити питання судових витрат.

Вказує, що після розміщення 13 березня 2019 року в інтернет мережі оголошення про продаж квартири на прохання своєї матері ОСОБА_3 , 14 березня 2019 року йому зателефонувала працівниця агентства з продажу нерухомості ТОВ «Сумчани» та запропонувала свої послуги, про що було укладено відповідний договір. В той же день, 14 березня 2019 року, йому зателефонувала працівниця агенції «Сумська нерухомість», власником якої є позивач, з якою також було укладено договір про надання послуг з продажу квартири. 20 березня 2019 року без повідомлення відповідача працівниками позивача у присутності ОСОБА_3 було проведено показ квартири ОСОБА_4 . Після чого відповідач прибув до офісу агенції «Сумська нерухомість», де у присутності ОСОБА_4 працівники агенції почали переконувати відповідача у тому, що його квартира у поганому стані та має значно нижчу вартість, у зв`язку з чим відповідач припинив подальше спілкування з агенцією та ОСОБА_4 . Через тиждень відповідачу зателефонувала працівниця ТОВ «Сумчани», яка запропонувала вчинити продаж квартири за ціну, прийнятну для останнього, без попереднього огляду квартири. Прибувши 28 березня 2019 року до приватного нотаріуса Лермонтової Н.М., відповідач дізнався, що покупцем є той же ОСОБА_4 , з яким і було укладено договір купівлі-продажу квартири. Зазначає, що вимоги позову є безпідставними, оскільки позивачем не були виконані умови договору щодо продажу квартири, навпаки, працівники позивача намагалися занизити вартість квартири та створили конфліктну ситуацію з потенційним покупцем ОСОБА_4 . Крім того, договір дарування квартири не має ніякого значення для справи, оскільки він був укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

У відзиві на апеляційну скаргу представник ФОП ОСОБА_1 - адвокат Сідельник К.О. просить у задоволенні скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін. Вказує, що твердження відповідача про дії працівників агенції позивача не в інтересах скаржника є безпідставними, оскільки продаж квартири здійснено за нижчою на 50 % ціною, ніж пропонувалось позивачем. Вказує, що покупець квартири був запропонований саме агенцією позивача, а за умовами договору, у разі відчуження квартири, відповідач повинен сплатити плату за надані послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2020 року: 2102 грн х 100 = 210200 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 14 березня 2019 року між ФОП ОСОБА_1 (агенція «Сумська нерухомість») та ОСОБА_2 було укладено договір про надання послуг з продажу об`єкта нерухомості (а.с. 7).

Предметом договору є допомога у відчуженні об`єкта нерухомості - однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 , зокрема, агенція зобов`язується сумлінно виконувати обов`язки за договором, старанно діючи в інтересах замовника: залучати потенційних покупців (рекламувати об`єкт, виходячи з раціональності та вигоди замовника; надавати інформацію про продаж об`єкта; здійснювати показ об`єкта нерухомості потенційним покупцям); проводити переговори в інтересах замовника (сформувати максимальну ринкову вартість об`єкта в необхідний для замовника строк шляхом показу зацікавленим в об`єкті покупцям); організувати правочин із відчуження об`єкта (розділи 1, 2 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору у випадку відчуження об`єкта нерухомості замовника з покупцем або його близьким родичем, який буде залучений агенцією, замовник сплачує агенції грошову суму в гривні, що еквівалентно доларам США, у розмірі 500 доларів США (за продаж однокімнатної квартири).

Також, 14 березня 2019 року між ТОВ «Сумчани» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання послуг з продажу нерухомості, а саме однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 (а.с. 121).

20 березня 2019 року працівниками агенції «Сумська нерухомість», в присутності власника вказаної квартири за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_3 , відбувся показ квартири ОСОБА_4 , про що було складено відповідний акт (а.с. 8).

28 березня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі - продажу вказаної квартири, що посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Лермонтовою Н.М. (а.с. 122-123).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що 28 березня 2019 року ОСОБА_4 подарував ОСОБА_5 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено відповідний договір, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Лермонтовою Н.М. (а.с. 9).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є обґрунтованими з підстав доведеності належного виконання ФОП ОСОБА_1 умов договору про надання послуг з продажу нерухомості.

Однак, такі висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на порушенні норм процесуального права і неправильному застосуванні норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

При цьому зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства та ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3 ст. 509, ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст. 12, 81 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Проте, в порушення приведених норм процесуального права, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обґрунтованість вимог ФОП ОСОБА_1 , так як останньою відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України не було доведено про належне виконання умов укладеного з відповідачем договору про надання послуг з продажу об`єкта нерухомості від 14 березня 2019 року, оскільки акт прийому - передачі від 20 березня 2019 року таких даних не містить та свідчить лише про огляд квартири потенційним покупцем, про що зазначено і в самому договорі (підпункт «в» пункту 2.1.1), а посилання позивача про продаж квартири покупцю ОСОБА_4 , запропонованому агенцією «Сумська нерухомість», без підтвердження виконання цією агенцією комплексу послуг, що сприяли продажу квартири, суперечать суті договору про надання послуг.

Крім того, слід зазначити, що посилання ФОП ОСОБА_1 , як на підставу позову, на укладення між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 договору дарування квартири не підтверджують виконання умов договору про надання послуг з продажу об`єкта нерухомості ФОП ОСОБА_1 , тому не є підставою для задоволення позову.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу представника ФОП ОСОБА_1 - адвоката Сідельника К.О. спростовуються наведеним, а посилання на продаж квартири за нижчою ціною не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при задоволенні апеляційної скарги, з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 1152,60 грн на відшкодування фактично понесених судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги та 420,40 грн за подання заяви про перегляд заочного рішення суду.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч.1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Кисельова Віктора Миколайовича задовольнити.

Заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 28 квітня 2020 року скасувати та прийняти постанову.

Відмовити у задоволенні позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1152 грн 60 коп на відшкодування фактично понесених судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги та 420 грн 40 коп за подання заяви про перегляд заочного рішення суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О.Ю. Кононенко

Судді : В.І. Криворотенко

Т.А. Левченко