Ухвала

26 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 643/5851/17

провадження № 61-16574ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 12 червня 2017 року, ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 16 квітня 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Коробівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, третя особа - ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

06 листопада 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Московського районного суду міста Харкова від 12 червня 2017 року, ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 16 квітня 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року у вказаній вище справі.

Щодо оскарження рішення Московського районного суду міста Харкова від 12 червня 2017 року, слід зазначити наступне.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 12 червня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 19 жовтня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Московського районного суду міста Харкова від 12 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 19 жовтня 2017 року.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ указану справу передано до Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду від 28 січня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 12 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 19 жовтня 2017 року залишено без змін.

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 повторно звертається із касаційною скаргою на рішення Московського районного суду міста Харкова від 12 червня 2017 року у вказаній вище справі.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Процесуальний закон не передбачає можливості повторного розгляду касаційної скарги особи, за зверненням якої є постанова Верховного Суду про залишення касаційної скарги без задоволення.

Як вбачається з матеріалів касаційного провадження, ОСОБА_1 скористалася передбаченим законом право на касаційне оскарження судового рішення у цій справі та є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення, після чого повторно подає касаційну скаргу на теж судове рішення, що є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

Щодо оскарження ухвали Харківського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування документів, допит свідків та призначення почеркознавчої експертизи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Тобто перелік ухвал суду, які підлягають касаційному оскарженню чітко визначається процесуальним законом.

Зважаючи на викладене, ухвала суду апеляційної інстанції про витребування документів, допит свідків та призначення почеркознавчої експертизи не входить до переліку ухвал, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку, тому перегляду не підлягає.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційна скарга подана на ухвалу Харківського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року, яка не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті провадження за касаційною скаргою слід відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду міста Харькова від 16 квітня 2020 року слід залишити без руху з таких підстав.

Пунктом 4 частини другої статті 392 ЦПК України встановлено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 16 квітня 2020 року.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень за результатами перегляду ухвали Московського районного суду міста Харкова від 16 квітня 2020 року було прийнято постанову Харківського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року, однак заявник не ставить питання щодо постанови, якою оскаржувану ухвалу було залишено без змін.

Враховуючи наведене, заявнику необхідно уточнити заяву, а саме прохальна частина якої повинна бути сформульована відповідно до положень статті 409 ЦПК України, із зазначенням судових рішень, які вона просить скасувати, а також яке рішення просить ухвалити за результатами розгляду її заяви та направити на адресу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги та копії скарги з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи.

Крім цього, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, а отже, питання про відкриття касаційного провадження не може бути вирішене, оскільки в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України заявником не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону за подання та розгляд касаційної скарги.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на ухвалу суду, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,2 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи те, що станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 102 грн, то особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно сплатити 420,40 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102, ЄДРПОУ - 38004897, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), МФО-899998, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA0026007, ККДБ - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку - 207.

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення цих недоліків.

На підставі наведеного, керуючись статтями 185, 392, 393, пунктом 1, 3 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 12 червня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Коробівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, третя особа - ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 16 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Коробівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, третя особа - ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним залишити без руху.

Надати для усунення зазначеного вище недоліку строк до 28 грудня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

В. С. Висоцька

І. М. Фаловська