Справа № 182/3996/20
Провадження № 2/0182/2048/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24.11.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, посилаючись на наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 . У шлюбі в них народилась донька ОСОБА_2 , 1998 року народження. Батько чоловіка ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мати чоловіка ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , за життя вона залишила заповіт на її чоловіка, а свого сина - ОСОБА_3 . Після смерті чоловіка ОСОБА_3 відкрилась спадщина і залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 58,7 кв.м, житловою площею - 40,8 кв.м. (1/2 частина домоволодіння по АДРЕСА_1 належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину від 21.05.1986 року, інша 1/2 частина - належала ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.05.1986 року). Свідоцтво про право на спадщину від 21.05.1986 року зареєстровано у Нікопольському БТІ. Після смерті свекрухи ОСОБА_5 її чоловік прийняв спадщину фактично, але не оформив її. Заповіт чоловік не складав. До сплину шести місяців вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Новіков І.М. надав їй відмову, в якій вказав, що їй необхідно звернутися до суду у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Неоформлення права власності за нею на спадкове майно позбавляє її права на реалізацію права власності на вказане майно. За таких обставин звернулась до суду.

В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність, представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягала (а.с.40), відповідачка проти позовних вимог не заперечувала (а.с.23).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частина 1 статті 1269 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в Постанові „Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року в п.23, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки та батько відповідачки ОСОБА_3 (а.с.4). Батько чоловіка позивачки по справі ОСОБА_4 помер раніше сина - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мати чоловіка позивачки ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (.с.7). За життя вона залишила заповіт на свого сина чоловіка позивачки - ОСОБА_3 (а.с.13). Після смерті ОСОБА_5 чоловік позивачки прийняв спадщину фактично, але не оформив її. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 58,7 кв.м, житловою площею - 40,8 кв.м. (1/2 частина домоволодіння по АДРЕСА_1 належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину від 21.05.1986 року (а.с.12), інша 1/2 частина - належала ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.05.1986 року (а.с.11-12). Заповіт спадкодавець ОСОБА_3 не складав. До сплину шести місяців позивачка звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с.31). Однак, отримала відмову у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно (а.с.10). Відповідач по справі не заперечує проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (що складається з: житлового будинку (літ.А), загальною площею 58,7 кв. м, житловою площею - 40,8 кв.м.; літньої кухні (літ.Б); вбиральні (літ.В); підвалу (літ.Г); сараю (літ.Д); № 1-3,І спорудження).

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області (м.Кривий Ріг) до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал