ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/524/20Головуючий у 1-й інстанції Коротич І.А.
Провадження № 22-ц/817/816/20 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Сташків Б. І., Щавурська Н. Б.,

з участю секретаря - Сович Н.А.

сторін:

представника відповідача Ломаки Ю.М.

розглянувши у режимі відеоконференції цивільну справу № 601/524/20 за апеляційною скаргою Політичної партії «Українська Галицька Партія» на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 19 червня 2020 року, ухваленого суддею Коротич І.А., повний текст якого складено 25 черня 2020 року, у справі за позовом Політичної партії «Українська Галицька Партія» до ОСОБА_1 про захист ділової репутації,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року Політична партія «Українська Галицька Партія» (далі ПП «Українська Галицька Партія») звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про захист ділової репутації.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що у період з 29 листопада 2019 року по 01 грудня 2019 року активісти ПП «Українська Галицька партія» проводили у місті Почаїв, Кременецького району Тернопільської області акцію «Різдво зі світом», спрямовану на підтримку святкування Різдва Христового 25 грудня. В межах зазначеної акції проводився збір підписів серед місцевого населення міста Почаїв, які підтримують святкування Різдва 25 грудня. У відповідь на такий захід ректор Почаївської духовної семінарії архієпископ ОСОБА_3 розмістив на своїй особистій сторінці в соціальній мережі «Фейсбук» допис, який зазначений в позовній заяві, а саме «слышал после всеношной, что там какая-то «партия гуцулов» агитировала, чтобы у нас все было не так, как у москалей… Хочется послать их по доброму на их родные полонины сосать родные смеречки та в трембиты дуть». Повідомлення про даний інцидент невдовзі з`явилося в електронних засобах масової інформації. Зокрема, на веб-сайті «Релігійна правда» була розміщена стаття на цю тему. Про публікацію відповідача також повідомила низка місцевих засобів масової інформації, серед яких веб-сайт «За збручем» та «Релігія в Україні». Вказує, що вказані дії відповідача порушують немайнові права позивача на ділову репутацію.

Враховуючи наведене, просили зобов`язати відповідача принести позивачу публічні вибачення з приводу висловлювань щодо акції на підтримку святкування Різдва Христового 25 грудня шляхом розміщення відповідного допису на особистій сторінці у соціальній мережі «Фейсбук».

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 19 червня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ПП «Українська Галицька Партія» - Моряк І.М. подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд дійшов помилкового висновку, що поширена інформація не містить даних про «Українську Галицьку Партію», оскільки допис був розміщений у відповідь на акцію «Різдво зі світом», який проводили активісти ПП «Українська Галицька Партія» у м.Почаїв Кременецького району Тернопільської області. Зазначає, що публічний допис відповідача у соціальній мережі «Фейсбук», який на думку апелянта принижує ділову репутацію ПП «Українська Галицька Партія», висловлено саме в брутальній, непристойній та принизливій формі.

Враховуючи наведене, просить рішення суду скасувати та ухвали нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників по справі не надходив.

Представник відповідача адвокат Ломака Ю.М., приймаючи участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних засобів за допомогою програмного забезпечення EasyCon проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін. В подальшому звязок було перервано з технічних причин, в звязку із чим розгляд справи продовжено у відсутності представника відповідача, оскільки у відповідності до ч.5 ст.212 ЦПК України ризики технічної неможливості у часті у відеоконференції несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про день і час слухання справи.

Крім того на адресу Тернопільського апеляційного суду 23 листопада 2020 року представник апелянта ОСОБА_4 подала заяву про розгляд справи без участі позивача (представника), вказала, що апеляційну скаргу підтримує, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

Від імені користувача ОСОБА_2 на сторінці у соціальній Інтернет-мережі «Facebook» було розміщено допис наступного змісту: «слышал после всенощной, что там какая то «партия гуцулов» агитировала, чтобы у нас все было не так, как у москалей… Хочется послать их по доброму на их родные полонины сосать родные смерички та в трембиты дуть». На думку позивача вказаний в соціальній мережі коментар належить відповідачу і саме ним дана інформація була поширена. Окрім того, позивач зазначив, що дана інформація є недостовірною та має негативний характер, а тому порушує його немайнові права на ділову репутацію. Про написання даної статті не заперечив представник відповідача.

З виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вбачається, що політична партія «Українська Галицька Партія» зареєстрована як юридична особа (а.с.14).

Політична партія «Українська Галицька Партія» має статут який зареєстрований Державною реєстраційною службою України 18 серпня 2014 року № 458 (а.с.16-41).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно з частиною четвертою статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і право вимагати будь-якої інформації, а також право вимагати відшкодування матеріального і морального збитку, заподіяного використовуванням і розповсюдженням такої недостовірної інформації.

Відповідно до ст. 94 ЦК України передбачено, що юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.

При цьому чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Такий висновок викладений у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 18 червня 2020 року справа № 522/18103/14-ц.

Згідно із п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 № 1 - вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» при розгляді справ суди застосовують Європейську Конвенцію з прав людини і практику суду як джерело права. Так, статтею 10 Конвенції з прав людини встановлено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Право на свободу вираження поглядів є не лише основною засадою демократії, але і передумовою здійснення багатьох інших прав і свобод, що гарантуються Конституцією.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта про те, що спірний допис був розміщений у відповідь на захід, який проводили активісти ПП «Українська Галицька Партія» у м. Почаїв Кременецького району Тернопільської області акцію «Різдво зі світом», оскільки вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції вірно визначив, що поширена відповідачем інформація не містить даних про ПП «Українську Галицьку Партію».

Безпідставними є твердження апелянта, що публічний допис відповідача у соціальній мережі «Фейсбук» принижує ділову репутацію ПП «Українська Галицька Партія», оскільки судом не встановлено та позивачем не доведено, що спірний допис інформація порушує ділову репутацію ПП «Українська Галицька Партія» та викладена у брутальній, принизливій чи непристойній формі.

За таких обставин вірним є висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відмовляючи у задоволенні позову, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Політичної партії «Українська Галицька Партія» залишити без задоволення.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 19 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 25 листопада 2020 року.

Головуючий

Судді