Провадження №2/263/642/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Ничипорук А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, яку уточнив в ході розгляду справи, про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування уточнених позовних вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 , яка є матір`ю позивачів та відповідачів. На підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 27 вересня 1993 року, квартира АДРЕСА_1 , належить: ОСОБА_6 - 6, 39 кв.м., ОСОБА_8 - 6,39 кв.м., ОСОБА_1 - 6,39 кв.м., ОСОБА_9 - 6,39 кв.м., ОСОБА_10 - 6,39 кв.м., ОСОБА_1 - 6,39 кв.м. Крім цього, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_11 , який ніколи у шлюбі не перебував, дітей не мав, заповіту не склав. На час смерті ОСОБА_11 єдиним спадкоємцем була його мати, ОСОБА_7 , оскільки батько ОСОБА_12 помер ще ІНФОРМАЦІЯ_3 . Мати ОСОБА_7 на час смерті ОСОБА_11 проживала разом з ним, та фактично прийняла спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак за життя своїх спадкових прав не оформила. Таким чином, після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина у вигляді на спадкове майно, яке складається з: ідеальної частки 7/50 квартири АДРЕСА_1 , які належали їй на підставі свідоцтва про право власності на житло, та ідеальної частки 7/50 зазначеної квартири, які вона успадкувала після смерті ОСОБА_11 , однак не оформила своїх спадкових прав. Позивачі звернулись до приватного нотаріуса з метою отримання свідоцтво про право на спадщину, а відповідачі звернулись із заявами про відмову в прийнятті спадщини. Постановами приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Кудлаєва О.О. № 298/02-31 від 07 липня 2017 року та № 299/02-31 від 10 липня 2017 року позивачам відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із відсутністю належним чином оформлених право установчих документів на нерухоме майно, роз`яснено право на звернення до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. У зв`язку із відсутністю у позивачів необхідних документів для видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, що позбавляє їх можливості реалізувати свої спадкові права, просили визнати за ними право власності на частки квартири в судовому порядку.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 листопада 2019 року відкрито загальне позовне провадження по справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 листопада 2019 року задоволено клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 червня 2020 року задоволено клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 серпня 2020 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду, залучено до участі у справі третіх осіб.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 жовтня 2020 року замінено неналежного відповідача по справі, виключено осіб з числа третіх осіб по справі.

Позивачі та представник позивачів надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, наполягали на задоволенні позовних вимог.

Відповідачі надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнали у повному обсязі та не заперечували проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_13 , що підтверджується копією свідоцтва про смерті серії НОМЕР_2 , виданого 02 листопада 2015 року.

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 11 листопада 2005 року, вбачається, що 11 листопада 2005 року ОСОБА_14 уклав шлюбу з ОСОБА_8 , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_15 .

Позивачі ОСОБА_11 та ОСОБА_2 є дітьми ОСОБА_7 , що підтверджується: копією свідоцтва про народження ОСОБА_11 серії НОМЕР_4 , виданого 15 січня 1979 року; копією свідоцтва про народження ОСОБА_16 серії НОМЕР_5 , виданого 15 червня 1989 року та копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 , виданого 26 листопада 2005 року.

Крім цього, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_11 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_7 , виданого 24 листопада 2013 року.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 , виданого 21 вересня 1981 року, батьками ОСОБА_11 зазначені ОСОБА_12 та ОСОБА_8 .

ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 , виданого 10 травня 2001 року.

Як вбачається з довідки Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради № 18-147-0845 від 06 вересня 2019 року, ОСОБА_11 з 14 травня 2010 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , знятий з реєстрації 12 листопада 2013 року у зв`язку зі смертю, та ОСОБА_13 також була зареєстрована за зазначеної адресою з 14 вересня 2006 року, знята з реєстрації 03 грудня 2015 року у зв`язку із смертю.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 61265256 від 11 серпня 2020 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_11 не заводилась.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, оскільки ОСОБА_13 проживала разом з ОСОБА_11 на час його смерті, та інших спадкоємців після смерті ОСОБА_11 , окрім ОСОБА_13 , не було, остання вважається такою, прийняла спадщину у повному обсязі прав та обов`язків, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 27 вересня 1993 року, право власності на квартири АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , належить ОСОБА_5 - 34,65 кв.м., ОСОБА_6 - 6,39 к.в.м., ОСОБА_17 - 34,65 кв.м., ОСОБА_8 - 6,39 кв.м., ОСОБА_11 - 6,39 кв.м., ОСОБА_9 - 6,39 кв.м., ОСОБА_10 - 6,39 кв.м., ОСОБА_11 - 6,39 кв.м., ОСОБА_16 - 6,39 кв.м.

На підставі договору міни квартири від 08 жовтня 1993 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_17 обміняли квартиру АДРЕСА_4 . Згідно листа Маріупольського БТІ № 366 від 23 лютого 2016 року, зазначена квартира відчужена в цілому.

Таким чином ОСОБА_5 та ОСОБА_17 розпорядились своїми частками у власності на квартири, які мали відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 27 вересня 1993 року.

Отже, на момент смерті ОСОБА_7 мала у власності 6,39 кв.м. квартири АДРЕСА_4 , що згідно інвентаризаційної справи становить 7/50 ідеальної частки, та мала у власності 6,39 кв.м. зазначеної квартири, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_11 , що також становить 7/50 ідеальної частки.

Як вбачається з копії спадкової справи № 10/2016 після померлої ОСОБА_13 , позивачі ОСОБА_11 та ОСОБА_18 звернулись із заявами про прийняття спадщини, а відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_19 подали заяви про відмову від прийняття спадщини.

Постановами приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Кудлаєва О.О. № 298/02-31 від 07 липня 2017 року та № 299/02-31 від 10 липня 2017 року позивачам відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю належним чином оформлених право установчих документів на нерухоме майно.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплена і у ч. 4 ст. 41 Конституції України, яка закріплює, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, є однією із загальних засад цивільного законодавства відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 1218 ЦК України, передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідачі позов визнали у повному обсязі, та таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Позивачі звернулись до приватного нотаріусу із заявами про прийняття спадщини після смерті своєї матері, а інші спадкоємці - відповідачі по справі, подали заяви про відмову від прийняття спадщини. Разом з цим, у зв`язку із не оформленням за життя ОСОБА_13 спадкових прав після смерті сина ОСОБА_11 , факт прийняття спадщини що було встановлено в ході судового розгляду, а позивачі на теперішній час мають перешкоди в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, суд вважає необхідним захистити права позивачів та визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом. З урахуванням уточнених позовних вимог, враховуючи, що 14/100 частки квартири відповідає 7/50 часткам квартири, за позивачами в порядку спадкування слід визнати право власності на 14/100 ідеальної частики квартири АДРЕСА_4 , за кожною.

На підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської конвенції (1952 р.), ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 328, 1218, 1258, 1261, 1268, 1274 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 14/100 ідеальної частки квартири АДРЕСА_4 , загальною площею - 45,2 кв.м., житловою площею - 27,3 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_13 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 14/100 ідеальної частки квартири АДРЕСА_4 , загальною площею - 45,2 кв.м., житловою площею - 27,3 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_13 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особа, яка брала участь у справі, але не була присутня при оголошенні рішення, може оскаржити рішення протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Відомості про сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_10 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_11 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 .

Відповідач: ОСОБА_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_8 .

Суддя Л.Г. Шатілова