Справа №461/5141/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2020 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова
в складі: головуючого судді Романюка В. Ф.
з участю: секретаря судового засідання Цюпака В. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за первісним позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 ) про стягнення боргу за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, ) про визнання недійсними окремих положень кредитного договору, -
в с т а н о в и в:

Позивач Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останнього на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 26527,97 грн., а також 2102 грн. судового збору та витрати на правничу допомогу.
В обґрунтування поданого первісного позову покликається на те, що 19.12.2018 між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк», котре згодом змінило найменування на Акціонерне товариство «Ідея Банк», та відповідачем було укладено кредитний договір №P51.13032.004679540.
Згідно кредитного договору відповідач отримав кредит в розмірі 19973грн. зі сплатою 19,5% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені графіком щомісячних платежів. Позивач повність виконав свої зобов`язання згідно Кредитного договору, що підтверджується видатковими касовими (меморіальними) ордерами.
Проте, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані інші платежі за кредитним договором. Останній платіж відповідачем здійснено 19.08.2019 р.
Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 26.05.2020 становить 26527,97 грн. Вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_2 та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 26.05.2020 р.
Відтак, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, на адресу відповідача банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 07 квітня 2020 року. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги Банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора.
Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задовольнити.
18 серпня 2020 року на адресу суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання недійсними окремих положень кредитного договору.28.08.2020 зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання недійсними окремих положень кредитного договору прийнято до розгляду. У зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 просить скасувати п.1.10 Кредитного договору №P51.13032.004679540 від 19.12.2018 року, так як вважає положення договору про споживчий кредит щодо встановлення плати за обслуговування кредиту є несправедливими, що є підставою для визнання таких положень недійсними. Згідно ч.1, 2 та 5 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливими, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Також, згідно ч.1 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування» надання інформації щодо кредиту має бути безоплатна.
Ухвалою суду від 02.07.2020 року у справі відкрито провадження./а.с.49/.
Ухвалою суду від 20.07.2020 року розгляд справи відкладено. /а.с.51/.
Ухвалою суду від 28.08.2020 р. у задоволенні клопотання про передачу справи за підсудністю відмовлено. /а.с.135-136/.
Ухвалою суду від 28.08.2020 р. зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання недійсними окремих положень кредитного договору, прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом. /.с.138-139/.
Ухвалою суду від 28.08.2020 р. у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів відмовлено. /а.с.141-142/.
Ухвалою суду від 28.08.2020 року розгляд справи відкладено. /а.с.144/.
Ухвалою суду від 31.09.2020 р. підготовче судове засідання закрито про призначено до судоовго розгляду. /а.с.167-168/.
Ухвалою суду від 12.10.2020 р. до матеріалів справи приєднано надані відповідачем докази. /ас.214-216/.
Провадження у справі не зупинялося, а тому не було підстав для його поновлення.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно позовної заяви просить розглядати справу у його відсутності, позов підтримує та просить задоволити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується матеріалами справи.
До суду надійшов відзив на позовну заяву з якого вбачається, що відповідач заперечує позовні вимоги, просить відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що положення договору про споживчий кредит№Z80.00603.004354355 від 21.09.2018 року щодо встановлення плати за обслуговування кредиту є несправедливими, що є підставою для визнання таких положень недійсними. Додаткове обґрунтування надано в зустрічній позовній заяві. Також зазначає, що він є учасником бойових дій, що підтверджується Посвідченням № НОМЕР_3 , виданого СБУ, у зв`язку з цим на нього поширюється положення ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка говорить, що «військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.» Просить в задоволенні позову АТ «Ідея Банк» відмовити.
Представником позивача АТ «Ідея Банк» подано відповідь за відзив на позовну заяву, в якому він, не погоджується з доводами ОСОБА_1 , вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. На спростування доводів відповідача, позивач вказує, що відповідач не надав жодних доказів, що він дійсно є ветераном антитерористичної операції (АТО). Крім того, не надано жодних доказів, що він протягом 2010-2020 років проходив військову службу в органах СБУ. Посвідчення серії НОМЕР_3 видане лише 19.06.2015. Згідно довідки, яку відповідач надає до відзиву, виданої СБУ вказано, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у Головному управлінні СБ України з 31 січня 2020 року. Також, Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 N 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року N 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Тобто на вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. Щодо тверджень Відповідача, що викладені у п.1.10. умови Кредитного договору (щодо плати за обслуговування кредитної заборгованості) є несправедливими, то відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Враховуючи, що між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.
Представником АТ «Ідея Банк» подано відзив на зустрічну позовну заяву, в якому він, не погоджується з доводами ОСОБА_1 , вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. На спростування доводів позивача за зустрічним позовом, АТ «Ідея Банк» вказує, що пунктом 2.1 Кредитного договору передбачено, що позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 30 щомісячних внесках включно до 19 дня/числа кожного місяця, згідно графіку щомісячних платежів.Окрім цього, інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма) міститься в Паспорті споживчого кредиту, який особисто підписано позичальником 19 грудня 2018 року.За змістом статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.Статтями 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», передбачена така форма витрат, як плата за обслуговування кредиту, яка визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Позивачем за зустрічним позовом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження доведення факту ненадання Банком інформації про умови кредитування під час укладенні Кредитного договору, навпаки даний факт спростовується тим, що позичальник ознайомився з паспортом споживчого кредиту 19.12.2018, що підтверджується його підписом.Поряд з тим ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. відповідно до пункту 1.10 Кредитного договору, плата за обслуговування кредиту включає в себе:
- надання інформації по рахункам Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо;
- надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника;
- опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо.
Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором (далі Графік щомісячних платежів). Відтак, під час укладення Кредитного договору, Позивач та Відповідач узгодили, яка інформація один раз в місяць надається безкоштовно, а яка необмежену кількість раз платно, як плата за обслуговування кредитної заборгованості. Вказане не суперечить вимогам Закону, в тому числі його ст. 11.
Суд, вважає за можливе слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд встановив, що 19.12.2018 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №P51.13032.004679540, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 19973 грн., зі сплатою 19,5 % річних, з погашенням кредиту та відсотків у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.
Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.
За змістом статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності).
Статтями 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», передбачена така форма витрат, як плата за обслуговування кредиту, яка визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується копіями меморіальних ордерів. /а.с.17, 18/. Однак, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, та інші платежі за кредитним договором.
Як вбачається із наявної у матеріалах справи виписки з особового рахунку по кредитному договору, останній платіж ОСОБА_1 був здійснений 19.08.2019 року.
У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору утворилась заборгованість за договором №P51.13032.004679540 від 19.12.2018 року, яка згідно довідки - розрахунку заборгованості станом на 26.05.2020 року становить 26527,97 грн. та складається із наступного: основний борг 12047 грн., прострочений борг 5601,59 грн., прострочені проценти 2575,76 грн., строкові проценти 65,45 грн., нарахована плата за обслуговування кредиту 418,35 грн., прострочена плата за обслуговування кредиту 5117,59 грн. та пеня за несвоєчасне погашення платежів 702,23 грн.
У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 07 квітня 2020 року на адресу ОСОБА_1 направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями списків про згрупування поштових відправлень. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до ОСОБА_1 будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Однак, ОСОБА_1 належним чином не відреагував на вимогу та зобов`язання за вищезгаданим договором кредиту не виконав.
Що ж стосується зустрічного позову, суд приходить до наступного висновку.
Згідно п.1.1. кредитного договору, Банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 19973,00 гривень, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності, а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору.
Таким чином, Сторонами кредитного договору погоджену розмір кредиту та цільове призначення кредиту, яким є поточні потреби, включаючи витрати на страховий платіж.
Згідно пункту 1.2. Кредитного договору, Банк надає кредит у день його підписання строком на 30 місяців. Датою видачі кредиту є дата списання з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок Позичальника.
Згідно пункту 1.12. кредитного договору, Позичальник доручає та дає розпорядження Банку переказати страховику в безготівковій формі кредитні кошти в частині суми страхового платежу.
Як стверджується самим же відповідачем, Банк 19.12.2018 перерахував згідно меморіального ордеру №3712794 з призначенням платежу «видача кредиту» на рахунок Позичальника № НОМЕР_4 грошові кошти в сумі 19973,00 гривень.
В подальшому згідно розпоряджень клієнта (п. 1.12 Кредитного договору) частина кредитних коштів (16671,95 грн.) була перерахована на інший рахунок, а інша частина кредитних коштів (3301,05 грн.) була перерахована на рахунок СК «УНІКА ЖИТТЯ».
Страховий платіж в сумі 3301,05 гривень здійснений Банком за розпорядженням клієнта та за рахунок кредитних коштів, відповідає цільовому використанню кредитних коштів.
Твердження відповідача, що нібито страховий платіж було сплачено на користь Банку в рахунок погашення кредитних коштів не відповідає фактичним обставинам, так як його отримувачем є СК «УНІКА ЖИТТЯ», що підтверджується меморіальним ордером №3712796 від 19.12.2018.
Таким чином, дії Банку щодо видачі кредиту повністю узгоджуються із умовами кредитного договору, що свідчить про належне виконання АТ «Ідея Банк» своїх зобов`язань щодо видачі Позичальнику кредиту в погодженому сторонами розмірі - 19973,00 гривень.
Так, розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 6 згідно із Законом № 533-IX від 17.03.2020; із змінами, внесеними згідно із Законом № 591-IX від 13.05.2020.
У відповідності до пункту 6 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування», у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення.
В свою чергу, як вбачається із матеріалів справи, допущене відповідачем прострочення відбулося до 01 березня 2020 року, тобто до моменту введення на території України карантину. Покликання відповідача про те, що банк неправомірно нараховує йому відсотки, оскільки він є учасником бойових дій, суд звертає увагу на те, що відповідач у зустрічному позові просить суд визнати недійсним пункти договору щодо плати за обслуговування кредиту, а не визнання недійсним пунктів щодо нарахування нарахування відсотків за несвоєчасне виконання умов кредитного договору.
У відповідності до пп.1 п.4.2.3. Кредитного договору, якщо Позичальник порушив терміни сплати щомісячних платежів більш ніж на 1 (один) календарний місяць Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, плати за обслуговування кредитної заборгованості, відшкодування збитків, а Позичальник зобов`язаний на вимогу Банку достроково виконати вказані грошові зобов`язання.
Відтак, оскільки прострочення відбулося поза межами періоду вказаного у пункту 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» дані норми матеріального права не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Отже, доводи зустрічного позову про недійсність умов кредитного договору з підстав заявлених в зустрічний позовній заяві не знайшли свого підтвердження. Тому, в задоволенні зустрічних позовних вимог про визнання пунктів, положень кредитного договору недійсними, слід відмовити.
Відповідно до ч.2 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до вимог ст.ст.76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Враховуючи, що між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.
Відтак, суд вважає, що первісний позов є підставним, оскільки встановлено, що дійсно ОСОБА_1 прострочив погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не повертає отриманий кредит, не виконує взятих на себе за договором зобов`язань, відповідач не надав суду жодних доказів на спростування вимог позивача, а тому первісний позов необхідно задоволити.
Вищенаведена правова позиція знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19 з аналогічних правовідносин.
Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2102 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України.
Водночас, як вбачається із заяви про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи з метою надання професійної правничої допомоги АТ «Ідея Банк» у судовій справі за позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором між АТ «Ідея Банк» та адвокатським об`єднанням «АСТРІМ» укладено договір про надання ПАТ «Ідея Банк» правової допомоги №ЮО-01/01/19 від 01.01.2019 р.
Клієнту згідно умов договору було надано правову допомогу за цінами згідно Додатку №1 до Договору «Тарифи на правову допомогу» та розраховано ціну послуг (робіт), у підтвердження надання яких було складено та підписано між АТ «Ідея Банк» та адвокатським об`єднанням відповідний акт приймання-передачі наданих послуг, і які були оплачені адвокатському об`єднанню.
Відповідно до витягу з додатку до акту приймання передачі наданих послуг від 01.06.2020 року, адвокатське об`єднання надало позивачу наступні послуги: аналіз справи по боржнику на суму 500,00 грн., складання позову до боржника ОСОБА_1 на суму 800,00 грн.; підготовка заяви про розподіл судових витрат по справі за позовом до боржника ОСОБА_1 на суму 800,00 грн.; загальна сума 2100,00 грн., оплата яких підтверджується випискою по особовому рахунку за 12.06.2020 р.
Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2100,00 грн. витрат на правову допомогу.
Керуючись ст.ст. 4, 526, 530, 612, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст.81, 128, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 351-355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Первісний позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м.Львів, вул. Валова, 11, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 ) про стягнення боргу за кредитним договором, задоволити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (79008, м. Львів, вул. Валова,1 1, ) заборгованість за кредитним договором в розмірі 26527,97 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (79008, м. Львів, вул. Валова,1 1, ) судовий збір у розмірі 2102,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (79008, м. Львів, вул. Валова,11, ) витрати на правничу допомогу у розмірі 2100,00 грн.
У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Ідея Банк» (79008, м. Львів, вул. Валова,1 1, ) про визнання недійсними окремих положень кредитного договору, - відмовити.
Повний текст судового рішення складений 11 листопада 2020 р.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення (складення). Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Романюк В. Ф.