Справа № 653/2657/20
Провадження № 2/653/860/20
26 жовтня 2020 року Генічеський районний суд Херсонської області у складі головуючого судді Делалової О.М., за участю секретаря Мироненко Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , такими, що втратили право користування жилим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивачка посилається на те, що зазначений будинок належить їй на праві приватної власності, вказані особи є її родичами, які зареєстровані в будинку, однак в ньому не проживають з 2003 року, тобто вже 17 років, фактично вони проживають в м. Севастополі АР Крим. Реєстрація місця проживання відповідачів у будинку створює незручності при оформленні субсидій та порушує її права як власника, зокрема щодо розпорядження будинком.
В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Оскільки відповідачі про причини неявки в судове засідання суд не повідомили, відзивів на позовну заяву не подали, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Від позивача заперечень проти такого розгляду не надходило.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 (договір купівлі-продажу від 24 лютого 2020 року).
Згідно з довідкою про склад сім`ї від 17.08.2020 № 337, виданою виконавчим комітетом Рівненської сільської ради, та домовою книгою у будинку зареєстровані відповідачі:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , онук,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , онука,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зять,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , онук.
Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеним 18 серпня 2020 року, відповідачі у вказаному житловому приміщенні не проживають, що також підтверджують сусіди ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Перевіривши обґрунтованість позовних вимог, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов належить задовольнити з таких підстав.
За змістом ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Судом встановлено, що відповідачі без поважних причин не проживають у належному позивачці на праві приватної власності будинку більше року, тобто понад встановлений законом строк, протягом якого зберігається право користування житловим приміщенням. Реєстрація відповідачів у будинку, що належить позивачці, обмежує її права власника. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження позивачкою своїм майном шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням є належним способом захисту порушених прав позивачки, а тому позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 259, 263 - 265, 280 - 282 ЦПК України, ст.ст. 16, 319, 383, 405 ЦК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , таких осіб:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Генічеського районного суду О. М. Делалова