Справа № 685/1436/18
Провадження № 2/685/2/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 року смт Теофіполь

Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Бурлак Г.І.

з участю секретаря Ковальчука О.С.

представника позивачів ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Теофіполь

справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна 2001» про визнання недійсними договорів оренди землі та скасування їх державної реєстрації

встановив:

представник позивачів звернувся в суд із позовом до відповідача про визнання недійсними договорів оренди землі та скасування їх державної реєстрації, мотивуючи його тим, що позивач ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 2,57 га (кадастровий номер :05:016:0081) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Лідихівської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області. Позивач ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 2,32 га (кадастровий номер :05:013:0037) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Лідихівської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області. Позивачі, як власники земельних ділянок, самостійно їх не використовували та не обробляли, їх земельні ділянки перебували у користуванні місцевого господарства, що у с. Строки Теофіпольського району, однак будь-яких документів з приводу передачі земель в оренду, позивачі не укладали. За користування земельними ділянками, господарство щороку сплачувало орендну плату зерновими, безпосередньо після завершення їх збору. Фактично дані земельні ділянки без згоди та дозволу позивачів, разом із суміжними із ними землями, одним масивом використовувались сільськогосподарським товариством в с. Строки. Оскільки таке користування здійснювалося без укладення із позивачами будь-яких договорів, вони вважали, що таке користування буде припинено на їх першу вимогу про це. Однак, коли позивачі звернулися до керівника сільськогосподарського товариства с. Строки ОСОБА_5 , їм повідомили, що їх землі передані в оренду ТОВ «Україна 2001» і надали примірники договорів оренди землі строком на 10 років. Позивачі даних договорів оренди земельних ділянок не укладали і не підписували, а також не уповноважували інших осіб на укладення таких правочинів. Позивачі звернулися до Теофіпольського ВнП, яким внесено до ЄРДР кримінальне провадження №0000290 від 04.09.2017 року. В подальшому працівниками поліції вилучено з управління Держкомзему у Красилівському районі Хмельницької області та реєстраційній службі Теофіпольського РУЮ Хмельницької області оспорювані договори оренди землі і надано позивачам для огляду, для з`ясування належності останнім підписів у них. За умовами оспорюваних договорів, позивачі нібито передали в оренду ТОВ «Україна 2001» належні їм земельні ділянки строком на 10 років, із виплатою орендної плати в розмірі 3% від їх грошової оцінки та без урахування індексів інфляції із правом передання земельної ділянки в суборенду. Оскільки спірних договорів позивачі із відповідачем не укладали та не підписували і не уповноважували інших осіб на вчинення таких дій, просить визнати недійними договори оренди землі від 30.09.2010 року, 30.09.2013 року сторонами яких є ОСОБА_3 та ТОВ «Україна 2001» та від 22.07.2015 року сторонами якого є ОСОБА_4 та ТОВ «Україна 2001» та скасувати їх державну реєстрацію, оскільки правочини вчинено за відсутності волевиявлення позивачів.

Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги зменшив, зазначив, що оскільки висновком судової почеркознавчої експертизи визначено, що оспорювані договори оренди позивачі не підписували, то вони є неукладеними, тому просив скасувати їх державну реєстрацію.

Представник відповідача ТОВ «Україна 2001» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає, що позивачі обрали неправильний спосіб захисту своїх прав, оскільки вони зазначають, що договорів оренди не підписували, тобто не укладали, то потрібно було, згідно позиції Верховного Суду від 16 червня 2020 у справі №145/2047/16-ц, заявляти позовні вимоги про витребування земельних ділянок та скасування державної реєстрації . Крім того, позивачі протягом тривалого часу отримували орендну плату за користування ТОВ «Україна 2001» земельними ділянками, що дає підстави вважати, що позивачі визнавали чинність оспорюваних договорів. Просив у позові відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 2,32 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Лідихівської сільської ради Теофіпольського району, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ХМ №012166 (а.с.30). Позивач ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 2,5759 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Лідихівської сільської ради Теофіпольського району, що підтверджується Відомостями про право власності (а.с.56-60). Згідно договору оренди землі від 30.09.2010 року, надано позивачем в якості доказу у справі, ОСОБА_3 передав в оренду ТОВ «Україна 2001» земельну ділянку розміром 2,32 га строком на 10 років. В графі «Договір зареєстрований» відомості відсутні. 01.07.2014 року Державним реєстратором Реєстраційної служби Теофіпольського РУЮ Хмельницької області Костюк А.М. зареєстрований договір оренди землі від 30.09.2013 року, сторонами якого зазначені ОСОБА_3 та ТОВ «Україна 2001»відповідно до якого, в оренду передана земельна ділянка з кадастровим номером :05:013:0037,загальною площею 2,3170 га призначена для товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Лідихівської сільради Теофіпольського району, строком на 10 років, номер запису про інше речове право 6174672, що підтверджується Витягом з Держреєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.89). 28.08.2015 року Державним реєстратором Реєстраційної служби Теофіпольського РУЮ Хмельницької області Коломисюком Ю.В.зареєстрований договір оренди землі від 22.07.2015 року, сторонами якого зазначені ОСОБА_4 та ТОВ «Україна 2001», відповідно до якого, в оренду передана земельна ділянка з кадастровим номером :05:016:0081 загальною площею 2,5759 га призначена для товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Лідихівської сільради Теофіпольського району, строком на 10 років, номер запису про інше речове право 10968101, що підтверджується Витягом з Держреєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.90). Відповідно до довідок про доходи ТОВ «Україна 2001» у 2016 та 2017 роках здійснювало орендну плату ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Відповідно до висновку експертів №2002-2005/19-26 від 03.12.2019 року підпис від імені ОСОБА_4 в графі «Орендодавець» договору оренди землі від 22.07.2015 року, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «Україна 2001» виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів, не ОСОБА_4 , а іншою особою; підпис від імені ОСОБА_3 в графі «Орендодавець» договору оренди землі від 30.09.2010 року, акту визначення меж земельної ділянки від 30.09.2010 року, акту приймання-передачі земельної ділянки від 30.09.2010 року , укладених між ОСОБА_3 та ТОВ «Україна 2001» виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів, не ОСОБА_3 , а іншою особою (а.с.184-193).

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

За частиною першою статті 14 Закону України "Про оренду землі" (тут і далі - у редакції, чинній на дату, зазначену в спірних договорах) договір оренди землі укладається в письмовій формі, а за статтею 18 цього Закону договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що договори оренди землі від 30.09.2010 року в якому орендодавцем вказаний ОСОБА_3 , а орендарем - ТОВ «Україна 2001» та від 22.07.2015 року в якому орендодавцем вказаний ОСОБА_3 , а орендарем - ТОВ «Україна 2001», підписані не позивачами, а іншими особами, доказів того, що позивачі уповноважували інших осіб на укладення від їх імені договорів оренди землі суду не надано, суд прийшов до висновку, що вказані договори оренди є неукладеними.

З приводу договору оренди землі від 30.09.2013 року, в якому орендодавцем вказаний ОСОБА_3 , а орендарем - ТОВ «Україна 2001» суд зазначає наступне:

Відповідно до ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Відповідно до ст.109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач до відзиву на позов в якості доказу, на який він посилається як на підставу заперечень на позовні вимоги, додав копію договору оренди без номеру від 30.09.2013 року,в якому сторонами зазначено ОСОБА_3 (орендодавець) та ТОВ «Україна 2001» (орендар). Вказана копія договору належним чином не посвідчена. Ухвалою Теофіпольського райсуду від 29.03.2019 року призначено судово-почеркознавчу та технічну експертизу, з метою забезпечення проведення експертизи витребувано у відповідача оригінал вказаного договору оренди, однак вимоги ухвали не виконані, оригінал договору не наданий. Оскільки експерту не наданий оригінал оспорюваного договору оренди, в цій частині експертиза не проведена. В судовому засідання представник відповідача зазначив, що оригінал договору оренди землі від 30.09.2013 року відсутній у відповідача.

Враховуючи, що відповідач був повідомлений про наслідки ухилення від участі в експертизі, необхідних для дослідження оригіналів документів не надав, суд вважає за необхідне визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, а саме те, що договір оренди землі від 30.09.2013 року в якому орендодавцем вказаний ОСОБА_3 , а орендарем - ТОВ «Україна 2001» підписаний не ОСОБА_3 , а іншою особою. Доказів того, що позивачі уповноважували інших осіб на укладення від їх імені договорів оренди землі суду не надано. Таким чином,суд прийшов до висновку, що вказаний договір оренди є неукладеним.

Суд критично оцінює твердження представника відповідача про те, що позивачі визнавали укладення договорів оренди землі, оскільки щорічно отримували орендну плату, з таких підстав: відповідно до частини другої статті 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Отже, конклюдентними діями може підтверджуватися лише укладення договору в усній формі. Статтею 18 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Зазначена норма виключає можливість укладення спірного договору шляхом вчинення конклюдентних дій, бо такий договір не може бути зареєстрований. Виходячи з наведеного, прийняття оплати за користування земельною ділянкою не може бути належним та допустимим доказом укладення договору оренди землі.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що відповідно до принципу jura novit curia ("суд знає закони") неправильна юридична кваліфікація сторонами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.

Оскільки в судовому засіданні судом встановлено, що державна реєстрація права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :05:013:0037 загальною площею 2,3170 га, яка належить ОСОБА_3 , проведена 01.07.2014 номер запису про інше речове право 6174672, та державна реєстрація права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :05:016:0081 загальною площею 2,5759 га, яка належить ОСОБА_4 , проведена 28.08.2015 номер запису про інше речове право 10968101, здійснена державним реєстратором на підставі договорів оренди, які є неукладеними, суд прийшов до висновку про необхідність скасування державної реєстрації договорів оренди.

Враховуючи, що суду не надано доказу того, що договір оренди землі від 30.09.2010 року, сторонами якого вказані ОСОБА_3 та ТОВ «Україна 2001» зареєстрований в державному реєстрі земель чи в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, суд вважає необхідним в цій частині позовних вимог відмовити.

Керуючись ст. 11, 202, 203, 205,207, 215 ЦК України, ст. 14,18 ЗУ «Про оренду землі», ст. 212-215 ЦПК України, суд

ухвалив :

позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна 2001» про скасування державної реєстрації договорів оренди землі задовольнити частково.

Скасувати державну реєстрацію договору оренди землі, серія та номер :б/н, виданий 30.09.2013, сторонами якого зазначені ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1 ) та ТОВ «Україна 2001» (), проведену 01.07.2014 номер запису про інше речове право 6174672.

Скасувати державну реєстрацію договору оренди землі, серія та номер :б/н, виданий 22.07.2015, сторонами якого зазначені ОСОБА_4 (рнокпп НОМЕР_2 ) та ТОВ «Україна 2001» (), проведену 28.08.2015, номер запису про інше речове право 10968101.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 статті 358 цього Кодексу.

Головуючий