Справа № 313/1186/20
Провадження № 2/313/376/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області в складі головуючого судді Кравцова С.О., секретаря судового засідання Басова А.В. без участі сторін, розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області про визнання права власності на нерухоме майно, суд

ВСТАНОВИВ:

28.09.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Веселівського районного суду Запорізької області з позовом до Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області про визнання права власності на нерухоме, де зазначив, що є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житловий будинок виданого Веселівською районною державною адміністрацією Запорізької області на підставі рішення виконкому Веселівської селищної Ради народних депутатів від 25.05.1997 року № 60 та технічним паспортом на вказаний житловий будинок.

Восени 2020 року, з метою проведення державної реєстрації його місця проживання за вказаною адресою по АДРЕСА_1 та під час збирання документів для подання їх державному реєстратору, ним було виявлено, що оригінал правовстановлюючого документу на вказаний житловий будинок ним втрачено.

З метою відновлення оригіналу правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок, він звертався до Комунального підприємства «Веселівське бюро технічної інвентаризації» де йому в усній формі було роз`яснено, що комунальне підприємство не є органом, який видає дублікат правовстановлюючого документу на об`єкт нерухомого майна та рекомендовано йому звернутися до суду щодо вирішення спірного питання про право власності.

Оскільки він, як власник, не має змоги використати своє право власності на спірний житловий будинок, зокрема розпорядитися ним, як проведення державної реєстрації його місця проживання за вказаною адресою, так й в подальшому щодо його відчуження, то він змушений звернутися з вказаним позовом до суду.

Позивач вбачає, що у нього порушене право розпорядження своїм майном, а саме розпорядитися ним, а це як проведення державної реєстрації позивача місця проживання за вказаною адресою, так й в подальшому щодо його відчужень тому позивач вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Сторони в судове засідання не прибули, суду надали письмові заяви про розгляд справи без участі сторін. Відповідач Веселівська селищна рада не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача.

З огляду на викладене, враховуючи складність даної справи та те, що, дана справа є справою незначної складності (малозначна), а також з огляду на наявність загрози та попередженню розповсюдження коронавірусу COVID-19 на території України, внаслідок чого урядом введено карантин, суд вважає, що дана справа може бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з п.2 ч. б ст.19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

Відповідно до вимог ч.5 ст. 279 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, що беруть участь справі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житловий будинок виданого Веселівською районною державною адміністрацією Запорізької області на підставі рішення виконкому Веселівської селищної Ради народних депутатів від 25.05.1997 року № 60 та технічним паспортом на вказаний житловий будинок.

Восени 2020 року позивач, з метою проведення державної реєстрації його місця проживання за вказаною адресою по АДРЕСА_1 та під час збирання документів для подання їх державному реєстратору, останнім було виявлено, що оригінал правовстановлюючого документу на вказаний житловий будинок ним втрачено.

З метою відновлення оригіналу правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок, він звертався до Комунального підприємства «Веселівське бюро технічної інвентаризації» де йому в усній формі було роз`яснено, що комунальне підприємство не є органом, який видає дублікат правовстановлюючого документу на об`єкт нерухомого майна та рекомендовано йому звернутися до суду щодо вирішення спірного питання про право власності.

Оскільки він, як власник, не має змоги використати своє право власності на спірний житловий будинок, зокрема розпорядитися ним, як на проведення державної реєстрації його місця проживання за вказаною адресою, так й в подальшому щодо його відчуження, то він змушений звернутися з вказаним позовом до суду

З огляду на викладене встановлено, що у позивача порушене право розпорядження своїм майном, а саме розпорядитися ним, а це як проведення державної реєстрації позивача місця проживання за вказаною адресою, так й в подальшому щодо його відчужень тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Частиною першою статі З ЦК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

відповідно до частини 4 статті 55 Конституції України, кожен має право будь-яким] забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і противоправних посягань.

Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до частини 1 статті 7 цього ж Закону, кожному гарантується захист і прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має праве захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Враховуючи зазначене вважаю, що єдиним ефективним способом захисту інтересів позивача є визнання права власності на вказаний житловий будинок.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може визнання права.

Статтею 41 Конституції України та ст.321 ЦК України передбачено, що кожен має н володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав люди основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до за 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав люди основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2,4,7 та К Конвенції» закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає п особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника воло, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти і свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших і

Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, щі заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а гаю разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на наступні докази: копію свідоцтва про право власності на житловий будинок та копію технічного паспорту.

Проте, повідомив суд, що він не може надати суду для огляду оригінал свідоцтва про право власності на житловий будинок та технічний паспорт внаслідок їх втрати.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України та ст.ст.316,321 328, 392 ЦК України ст. 7,12,209,229,247,263, 279 ч.5 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги позивача - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на 1/1 цілу житлового будинку АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області С.О. Кравцов.