Справа № 766/7280/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Прохоренко В.В.,

секретар Кравченко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Яценко Олег Михайлович про визнання доручення недійсним,

встановив:

ОСОБА_1 , звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 22.07.2002 року рішенням Антонівської селищної ради №27 ОСОБА_4 отримала право користування земельною ділянкою, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , об`їзна дорога Одесса-Мелітополь 209 км. кафе.

У зв`язку з неможливістю користуватися цією земельною ділянкою та проводити на ній господарську діяльність у 2004 році було створено ПП «Соняче», засновниками якого були він, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У 2005 році ОСОБА_4 вийшла заміж за громадянина Німечиини та змінила прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_6 , переїхала на постійне місце проживання до Німеччини та отримала громадянство Німеччини у зв`язку з чим, паспорт громадянина України ОСОБА_4 був знищений Білозерським РВ у Херсонській області.

16.08.2010 року на підставі знищеного паспорта приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Яценко О.М., посвідчено довіреність від 16.08.2010 року, якою ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_2 бути її представником в усіх органах державної влади та управління, в усіх без винятку державних, громадських, господарських та будь-яких інших підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, в державних комітетах та підвідомчих їм органах, в банківських (фінансових) установах, в житлово-комунальних органах та організаціях, у потрібному Бюро технічної інвентаризації, в органах податкової інспекції (адміністрації), податкової міліції, державної статистики, в державній виконавчій службі, в правоохоронних органах, органах прокуратури та внутрішніх справ, в органах Державтоінспекції УМВС України, в органах Міністерства юстиції України, органах реєстрації актів громадянського стану, будь-яких архівних установах, в органах нотаріату, в органах центру зайнятості, Пенсійному фонді України та інших фондах, підприємствах і організаціях та їх відділеннях, а також представляти мої інтереси в усіх судових установах, державних, громадських, приватних організаціях та інших компетентних органах, а також перед фізичними особами, з усіх питань, які виникатимуть в цілях захисту її прав як фізичної особи.

На підставі вказаної вище довіреності ОСОБА_2 заволоділа всім майном ПП «Сонячного», у звязку з чим він звернувся до херсонського відділу поліціх Головного управління Національної поліції в Херсонській області з заявою про те, що у 2011 році директор ПП «Сонячне» ОСОБА_2 , надавши підроблені документи, а саме паспорт громадянина України на імя ОСОБА_4 , 1980 р.н., шахрайським шляхом оформила право власності на майно ПП «Сонячне». Зазначене підтверджується витягом з кримінального провадження №0003354.

Враховуючи викладене, положення ст.203 ЦК України, ст.ст. 5,7,43,46 Закону України «Про нотаріуат», просив суд визнати недійсною довіреність від 16.08.20210 року №789, посвідчену приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Яценко Олегом Михайловичем, на підставія якої ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_2 бути її представником в усіх органах влади та управління, стягнути з відпвідача на його користь судовий збір.

Ухвалою суду від 16.02.2017 року справу прийнято до проваження судді ОСОБА_7 .

Ухвалою суду від 07.05.2018 року витребувано від приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Яценко Олега Михайловича належним чином завірену копію нотаріальної справи щодо посвідчення довіреності від 16.08.2010 року № 789 та від Херсонського відділення поліції ГУНП в Херсонській області належним чином завірену копію нотаріальної справи щодо посвідчення довіреності від 16.08.2010 року № 789, яку було вилучено на підставі слідчого судді від 11.03.2016 року, в рамках кримінального провадження № 0003354.

Позивач в остання судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити, з підстав зазначених в ньому.

Відповідач та треті особи судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені у встановленому законом опрядку.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Згідно статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зроблено висновок, що «недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим».

Судом встановлено, що 16.08.2010 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Яценко О.М., посвідчено довіреність, якою ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_2 бути її представником в усіх органах державної влади та управління, в усіх без винятку державних, громадських, господарських та будь-яких інших підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, в державних комітетах та підвідомчих їм органах, в банківських (фінансових) установах, в житлово-комунальних органах та організаціях, у потрібному Бюро технічної інвентаризації, в органах податкової інспекції (адміністрації), податкової міліції, державної статистики, в державній виконавчій службі, в правоохоронних органах, органах прокуратури та внутрішніх справ, в органах Державтоінспекції УМВС України, в органах Міністерства юстиції України, органах реєстрації актів громадянського стану, будь-яких архівних установах, в органах нотаріату, в органах центру зайнятості, Пенсійному фонді України та інших фондах, підприємствах і організаціях та їх відділеннях, а також представляти мої інтереси в усіх судових установах, державних, громадських, приватних організаціях та інших компетентних органах, а також перед фізичними особами, з усіх питань, які виникатимуть в цілях захисту її прав як фізичної особи.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано:

-повідомлення Білозерського районного сектора Управління державної міграційної служби в Херсонській області №14/345 від 01.04.2016 року, з якого вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 урож. м. Херсон, була документована Білозерським РВ УМВС України в Херсонській області, паспортом гр. України 05.09.2005 року серії НОМЕР_1 у зв`язку з обміном прізвища з ОСОБА_5 . Згідно Положення про паспорт громадянина України, затвердженного Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-XII, гром. ОСОБА_4 , до Білозерського РВ УМВС було надано паспорт, фото та свідоцтво про шлюб для обміну прізвища на ОСОБА_6 , у зв`язку зі вступом у шлюб. Паспорт, яких підлягає обміну у зв`язку зі зміною(переміною) прізвища погашається, вважається недійсним та знищується, тому паспорт на прізвище ОСОБА_5 було погашено, включено до акту про знищення, та знищено шляхом спалення. Так, як паспорт було видано Комсомольським РВ УМВС України в Херсонській області, до цього підрозділу було направлено повідомлення (додаток 21) про знищення. Надати копію акта про знищення паспортів за 2005 рік не має можливості, у зв`язку з закінченням терміну їх зберігання.

- витяг з кримінального провадження №0003354, з якого вбачається, що 11.06.2015 року за заявою ОСОБА_1 було внесено відомомсті до ЄРДР про те, що у 2011 році директор ПП «Сонячне» ОСОБА_2 , надавши підроблені документи, а саме паспорт громадянина України на імя ОСОБА_4 , 1980 р.н., шахрайським шляхом оформила право власності на майно ПП «Сонячне».

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Відповідно до ч.1 ст.218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частин першої, третьої 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б беззаперечно свідчили про те, що вказана довіреність була посвідчена нотаріусом, тоді як згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статей12,13,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки вони є необґрунтованими та не підтверджуються належними доказами.

Крім того, суд зазначає,при вчиненні нотаріальних дій нотаріуси та інші посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, встановлюють особу громадянина, його представника або представника підприємства, установи, організації, що звернулися за вчиненням нотаріальних дій. Встановлення особи здійснюється за паспортом або іншими документами, які виключають будь-які сумніви щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії (ст. 43 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно п. 13 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03 березня 2004 року, яка втратила чинності 07 березня 2012 року при вчиненні нотаріальних дій нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які особисто звернулися за вчиненням нотаріальних дій. Установлення особи здійснюється за паспортом або іншими документами, які унеможливлюють будь-які сумніви щодо особи громадянина (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, але не є громадянином України, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення водія, посвідчення інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи, та ін.).

При вчиненні нотаріальної дії нотаріус установлює особу, що звернулась за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється нотаріусом за документами, передбаченими Законом (п.п. 1,2 Розділу 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року).

Тому, посилання позивача на порушення приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Яценко О.М. вимог ст. 43 Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України спростовується змістом спірної довіреності, складеною на нотаріальному бланку (а.с.6).

Відповідно до ст.141 ЦПК України у звязку з відмовою в позові понесені позивачем витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного, ст.ст.16, 203, 215, 216, 218, 244, 261, 267 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволені позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя В.В.Прохоренко