Житомирський апеляційний суд
Справа №289/369/20 Головуючий у 1-й інст. Сіренко Н. С.
Категорія 70 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №289/369/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини до досягнення дитиною трирічного віку

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 15 липня 2020 року, яке ухвалене під головуванням судді Сіренко Н. С. у м.Радомишлі,

в с т а н о в и в:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 . Просила стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі по 2 500 грн на кожного щомісячно з дня подачі позову і до досягнення синами повноліття, а також аліменти на своє утримання в розмірі 2 500 грн щомісячно до досягнення синами трирічного віку. Свій позов обґрунтовувала тим, що з 12 червня 2013 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу подружжя має двох синів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Відповідач участі у вихованні дітей не приймає та від надання матеріальної допомоги ухиляється. На утримання кожного із синів потрібно не менше 2 500 грн. щомісячно. Батько дітей працює неофіційно, отримує приблизно 10 000 грн щомісяця. Оскільки вона не працює та діти проживають разом із нею, а відповідач матеріальної допомоги на синів не надає, то вважає, що ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та її утримання в достатньому розмірі, приймаючи до уваги те, що таку можливість батько дітей має.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 15 липня 2020 року позов задоволено частково. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з 03 березня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн щомісячно до досягнення дітьми трирічного віку, починаючи з 03 березня 2020 року і до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким стягувати з нього аліменти на утримання синів у розмірі по 930 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку із дня звернення до суду та до 18 травня 2036 року. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано факт спільного проживання сторін та ведення ними спільного побуту, а також його матеріальний стан, який характеризується нерегулярністю його неофіційного доходу, що складає у місяць не більше 1 500 грн. Окрім того, в лютому 2020 року він став учасником ДТП та, як винна особа, вимушений відшкодовувати потерпілим лікування, отримавши для цих цілей кредит у КС «Оберіг». Скаржник наголошує на тому, що районним судом помилково не взято до уваги, відзив на позов, оскільки позивачу останній направлявся простим відправленням, а слухання справи у порядку спрощеного провадження, позбавило його можливості надати докази на підтвердження своїх заперечень.

Позивач ОСОБА_1 надіслала відзив на апеляційну скаргу. Вважає рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 15 липня 2020 року законним та обґрунтованим, таким що відповідає ст.263 ЦПК України. Вказує, що відповідач є працездатним, отримує доходи, дітьми не цікавиться та проживає окремо від них зі своїми батьками в с.Новосілка Радомишльського району. Інші доводи відповідача щодо порушення судом норм процесуального права, на думку позивача, є надуманими, а апеляційна скарга - необґрунтована. У зв`язку з викладеним, позивач просила залишити апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною першою статті 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною третьою ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини першої ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 червня 2013 року, згідно копії свідоцтва (а.с.10) та є батьками малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.11-12).

Довідкою ПП «Житлоремсервіс-9» від 03 березня 2020 року №140 підтверджується, що ОСОБА_1 разом із синами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_2 за даною адресою не зареєстрований (а.с.13).

Згідно з відомостями Потіївської сільської ради від 07 квітня 2020 року за №245 ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.21).

Згідно довідки від 02 червня 2020 року №145, виданої Потіївською сільською радою Радомишльського району Житомирської області, ОСОБА_2 разом з дружиною ОСОБА_1 та дітьми періодично проживають за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, між сторонами існує спір щодо розміру участі батька дітей у їх матеріальному утриманні, який сторони розв`язати самостійно не можуть.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків розміру аліментів на утримання дітей та на своє утримання, остання вказує на потреби дітей та свої потреби у продуктах харчування, одязі та ліках, що за попередніми підрахунками складає 2 500 грн на кожну дитину та 2 500 грн на її утримання щомісячно.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по 1 500 грн на кожну дитину щомісяця, суд першої інстанції виходив із того, що вказаний розмір аліментів з урахуванням визначеного законом прожиткового мінімуму та рівного обов`язку батьків утримувати дітей зможе забезпечити належні умови утримання та проживання дітей та не буде порушувати права відповідача.

Колегія погоджується із таким висновком, виходячи із наступного.

Згідно положень ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років із 01 січня 2020 року установлено на рівні 1 779 грн, а з 01 липня 2020 року - 1 859 грн.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд ураховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід ураховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту добровільної сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідний розмір утримання не віднесено до переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Копія довідки з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування підтверджує мінливий дохід відповідача. Разом із тим, у матеріалах справи відсутні відомості щодо непрацездатності відповідача або наявності обставин, що унеможливлюють його працевлаштування та надання матеріальної допомоги на утримання синів у розмірі, визначеному рішенням районного суду (а.с.66-69). Окрім того, матеріали справи не містять доказів наявності у відповідача статусу безробітного. Звільнення відповідача 23 січня 2015 року за власним бажанням та 31 січня 2020 року за згодою сторін не спростовують висновків суду першої інстанції щодо розміру аліментів на утримання дітей та його участі в утриманні дітей наразі.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дітей, слід враховувати загальновідомі обставини про щоденну потребу дитини у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку.

При цьому, саме на батьків покладається забезпечення таких умов дітям до досягнення ними віку вісімнадцяти років. Сини ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживають з матір`ю, тобто позивачем, та основний тягар утримання покладено на неї.

У зв`язку з викладеним, колегія вважає, що задоволення позову позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання синів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в розмірі по 1 500 грн на кожного щомісячно відповідає інтересам дітей, які мають право на достойний рівень матеріального забезпечення.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 та стягуючи з відповідача на її утримання аліменти в розмірі 1 000 грн щомісячно до досягнення дітьми трирічного віку, районний суд, посилаючись на положення ст.75 СК України, виходив із того, що відповідач є працездатною особою та до досягнення дітьми трьох років дружина не має можливості працювати і утримувати себе.

Відповідно до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Отже, за змістом вказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу.

Матеріали справи містять копію договору про надання споживчого кредиту №31к9, укладеного 15 квітня 2020 року між КС «Оберіг» та ОСОБА_2 , із графіком розрахунків (а.с.41-42).

Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що відсутність у відповідача на момент подачі позову сталого доходу, наявність фінансових зобов`язань перед КС «Оберіг» та зобов`язання щодо утримання двох дітей є істотними обставинами, що виключають можливість ОСОБА_2 сплачувати аліменти на утримання дружини.

Суд першої інстанції вказані обставини до уваги не взяв, що призвело до неправильного застосування ст.84 СК України, тобто норм матеріального права і, як наслідок, до ухвалення неправильного судового рішення в частині позову про стягнення аліментів на утримання дружини.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції задовольняє апеляційну скаргу частково. Відповідно до приписів ст.376 ЦПК України, рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 15 липня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання до досягнення дітьми трирічного віку слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини відмовити. В решті рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 15 липня 2020 року залишається без змін, тобто в частині щодо стягнення аліментів на утримання дітей.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 15 липня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текс постанови складений 23 листопада 2020 року.