КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року

м. Київ

справа №2-5245/11

провадження №22-ц/824/11563/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Музичко С.Г.
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасників справи: представника боржника ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року /суддя П`ятничук І.В./

у справі за скаргою акціонерного товариства «Про Кредит Банк» на постанову Головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві Ковтуна Володимира Володимировича про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.10.2019 року у ВП № 35020087, -

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Про Кредит Банк» звернулось зі скаргою на постанову Головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві Ковтуна В.В.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року скаргу задоволено, визнано дії Головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києва Ковтуна В.В. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.10.2019 у ВП № 35020087 незаконними. Скасовано постанову Головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ковтуна В.В. про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.10.2019 у ВП № 35020087. Зобов`язано Головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ковтуна В.В. винести постанову про відновлення виконавчого провадження № 35020087. /т. 1 а.с. 230-236/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, поданою через суд першої інстанції /вхідний №45628/ в якій просила ухвалу скасувати, у задоволенні скарги відмовити.

Також представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 звернулася з ідентичною апеляційною скаргою, поданою безпосередньо до суду апеляційної інстанції /вхідний №78628/.

Вказані ідентичні апеляційні скарги колегія суддів вважає однією апеляційною скаргою з єдиним викладом обставин та вимогами.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи. Вказувала, що матеріали справи підтверджують, що державним виконавцем не було допущено порушень закону в частині розшуку майна боржниці. Також, у боржниці відсутні готівкові та безготівкові кошти, якими можна сплатити борг. В матеріалах виконавчого провадження також містяться листи про виклик боржниці, запити виконавця до державних органів та банківських установ, надісланих з метою розшуку майна та акти, складені за наслідком виїзду на місце проживання. Суд ці докази проігнорував і вказав що виконавцем не доведено вчинення всіх необхідних дій, хоча законом не передбачено іншого, окрім того, що було здійснено державним виконавцем. Також вказувала, що на єдине майно, яке перебуває у власності боржниці та її чоловіка, розповсюджується дія ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника боржника, яка з`явилась у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 3.03.2005р. між ЗАТ «ПроКредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «ПроКредит Банк» і ОСОБА_2 була укладена Рамкова угода №2288 з додатковою угодою до неї №1 від 29.11.2006р. з лімітом кредитування в сумі 30 000 доларів США строком на 72 місяці (а.с. 16, 17 - копія рамкової і додаткової угоди), згідно яких відповідачкою отримувались грошові транши: від 20.11.2007р. на суму 11 900 доларів США (а.с. 18-19 - копія договору траншу), по якому погоджено графік повернення кредиту та сплати відсотків (а.с. 19 зворот - копія графіку), від 05.09.2008р. на сумі 12 000 доларів США (а.с. 21-22 - копія договору траншу), по якому погоджено графік повернення кредиту та сплати відсотків (а.с. 22 зворот - копія графіку), від 26.03.2008р. на суму 3 000 доларів США (а.с. 24-25 - копія договору траншу), по якому погоджено графік повернення кредиту та сплати відсотків (а.с. 25 зворот - копія графіку).

В забезпечення зобов`язань ОСОБА_2 перед ЗАТ «ПроКредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «ПроКредит Банк», 23.03.2005р. укладено договір поруки №2288-ДПІ з ОСОБА_3 (а.с. 27 - копія договору поруки), до якого 29.11.2006р. були внесені зміни (а.с. 28 - копія угоди про внесення змін до договору поруки).

Відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24.04.2012 р. вимоги основного позову ПАТ «ПроКедитБанк» було задоволено, вирішено стягнути з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «ПроКредит Банк» - заборгованість за кредитним договором від 20.11.2007р. в загальній сумі 120 451 грн. 95 коп., заборгованість за кредитним договором від 05.09.2008р. в загальній сумі 164 859 грн. 83 коп., заборгованість за кредитним договором від 26.03.2008р. в загальній сумі 17 130 грн. 30 коп., а також 1 700 грн. судового збору і 120 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи, а всього заборгованості: 304 262 (триста чотири тисячі двісті шістдесят дві) грн. 08 коп.

Вказане рішення суду набрало законної сили, на його виконання 17.10.2012 р. видано виконавчий лист.

30.10.2019 на адресу AT «ПроКредит Банк» надійшла постанова про повернення виконавчого документу стягувачу від 29.10.2019 року у рамках виконавчого провадження N35020087 про стягнення з ОСОБА_2 бopry у сумі 304 262,08 грн.

В постанові від 29.10.2019 р. як на підставу повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець Ковтун В.В. посилається на п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», та зазначає, що ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлено заборону на накладення стягнення на нерухоме майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 ЗУ «Про заставу».

Задовольняючи вимоги скарги, суд першої інстанції вірно керувався вимогами п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» про те, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення; ст. 10 ЗУ «При виконавче провадження» якою визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; 3 ст. 18 ЗУ «При виконавче провадження» якою передбачені права виконавця під час здійснення ним виконавчого провадження, зокрема, виконавець має право: звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; у разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів та ін.; приписами ст. 18 ЦПК України про те, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом; ст. 81 ЦПК України якою встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що державним виконавцем не було вжито належних заходів щодо розшуку майна боржника, водночас, повернення виконавчого листа позбавляє позивача реалізувати своє право на примусове виконання судового рішення, тоді як відповідно до п. 9 ч. 3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість рішень суду. З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувана постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві є безпідставною і передчасною, а дії державного виконавця неправомірними, а тому подана скарга на дії та рішення державного виконавця є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги, про відсутність майна, на яке може бути накладено стягнення та відсутність коштів для виконання судового рішення колегією суддів не приймаються до уваги, як такі, що не можуть слугувати підставою для невиконання судового рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: