Ухвала
17 листопада 2020 року
м. Київ

справа № 127/1741/20

провадження № 61-16332ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Коротуна В. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 червня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 12 жовтня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення коштів: 118 612,56 грн інфляційних втрат,

12 300,36 грн 3% річних, у відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою Замостянського районного суду міста Вінниці від 02 березня 2007 року задоволений позов ОСОБА_2 та визнано дії командування Військової частини НОМЕР_1 по відмові у виплаті позивачу грошової компенсації продовольчого пайка (набору продуктів харчування) незаконним та стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію продовольчого пайка за період з 11 березня 2000 року по 12 лютого 2007 року в сумі 31 787,54 грн. Це судове рішення набуло законної сили, проте не виконане досі через відсутність бюджетного асигнування на ці видатки. Від знецінення коштів унаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення їх сплати

ОСОБА_2 втратив 118 612,56 грн, 3 % річних від простроченої суми становить 12 300,36 грн.

Крім цього невиплатою коштів у відповідності із рішенням суду позивачу завдано душевних страждань, оскільки внаслідок протиправних дій командування військової частини він з родиною був позбавлений засобів до існування, якими є продовольче забезпечення. Завдану моральну шкоду позивач оцінив у 10 000,00 грн та просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 червня

2020 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача 9 523,55 грн втрат від інфляції, 2 860,88 грн 3 % річних.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 12 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 червня

2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди залишено без змін.

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 в особі командира

ОСОБА_3 задоволено.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 червня

2020 року в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних скасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення з військової частини інфляційних втрат та 3 % річних відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

03 листопада 2020 року ОСОБА_2 звернувся через засоби поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 червня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 12 жовтня 2020 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках

на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, як суду права, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же статті ЦПК України.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
У відповідності до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою,

яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
Ціна позову у цій справі становить 140 912,56 грн (118 612,56 грн +

12 300,36 грн + 10 000,00 грн), тобто суму, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

(2 102, 00 грн х 100 = 210 200, 00 грн).
Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга,

є малозначною в силу закону.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
У касаційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що справа є малозначною, але оскаржується згідно підпункту «в» пункту другого частини третьої статті 389 ЦПК України. Дана справа становить значний суспільний інтерес, оскільки є ряд подібних справ, за якими такі самі позивачі військовослужбовці намагаються захистити свій майновий інтерес в світлі статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та отримати відшкодування внаслідок знецінення гривні за невиконання тривалий час судового рішення відповідачем військовою частиною НОМЕР_1 по статті 625 ЦК України та моральну шкоду. Справа має виняткове значення для позивача, оскільки стосується відновлення його права на власність за статтею Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на отримання коштів від відповідача боржника за судовим рішенням щодо грошової компенсації за неотримане ним речове майно протягом періоду його служби як підвищенні соціальні гарантії держави для військовослужбовців. Сума компенсації за судовим рішенням становила 31 787,54 грн, що в 76 разів перевищувало розмір мінімальної заробітної плати, і ця сума досі не виплачена, що значно погіршило умови життя позивача і він має право на компенсацію знецінення боргу за затримку його виконання.

Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що справа має значний суспільний інтерес та має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.
Отже, випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_4 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою

статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою,

пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 червня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 12 жовтня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення інфляційних втрат, 3 % річних та відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська С. Ю. Бурлаков В. М. Коротун