Справа № 752/5716/20
Провадження № 2/752/4797/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 листопада 2020 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» про відшкодування матеріальної шкоди, штрафу та витрат на правову (правничу) допомогу, -

в с т а н о в и в:

у березні 2020 року позивач ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Харченка К.С. звернувся до суду із позовом до відповідача ТОВ «Нова пошта», в якому просив стягнути з останнього на свою користь у відшкодування матеріальної шкоди за втрату відправлення грошові кошти у розмірі 116 400,00 грн.; штраф у розмірі 28 203,72 грн., та витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив про те, що 08.01.2020 року він скористався послугами ТОВ «Нова пошта» та по експрес-накладній № 7074 здійснив відправлення на своє ім`я кедрового горіху загальною вагою 300 кг, вартістю 116 400,00 грн. з м. Харкова до м. Ніжина Чернігівської області.

13.01.2020 року, перебуваючи у м. Харкові, він отримав смс-повідомлення про отримання начебто ним цього ж дня о 09:48 вказаного товару у м. Ніжин, однак, ні він особисто, ні через довірених осіб не отримував відправлення, а його видача співробітниками ТОВ «Нова пошта» було здійснено іншій (невідомій) особі.

У зв`язку із цим, 13.01.2020 року близько 14:00 у 24 відділенні ТОВ «Нова пошта» в м. Харкові він подав претензію про відшкодування йому вартості відправлення у розмір 116 400,00 грн., однак у задоволенні даної претензії йому було відмовлено. Відмова була вмотивована тим, що 08.01.2020 року по експрес-накладній № 7074 було здійснено повернення вантажу, а 13.01.2020 року він звернувся до експедитора, надав номер експрес-накладної та паспорт, після чого була здійснена видача вантажу.

Проте, вважає відмову неправомірною, адже вантаж був вручений невідомій особі у м. Ніжин 13.01.2020 року о 09:48, а претензія ним складена 13.01.2020 року приблизно о 14:00, але у м. Харкові, тому він ніяк не міг здійснити повернення товару, який він відправляв з м. Харкова, отримав у м. Ніжин, і при цьому в день отримання склав претензію у м. Харкові.

Тому, змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.03.2020 року позов прийнято до провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на 12.06.2020 року (а.с. 27-28).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.06.2020 року судовий розгляд справи відкладено на 05.11.2020 року (а.с. 41).

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст. 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до ст. ст. 174, 178 ЦПК України ТОВ «Нова пошта» скористалось своїм правом та направило до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї.

У відзиві, що надійшов до суду 18.06.2020 року, представник ТОВ «Нова пошта» просив відмовити в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що працівниками відповідача жодних порушень не допущено, і відповідно вина перевізника відсутня. До того ж вказав на неможливість ідентифікувати відправлення та не доведення позивачем своїх вимог щодо розміру шкоди.

Відповідь на відзив не надана.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже, згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Законом України «Про захист прав споживачів», Цивільним кодексом України, Законами України «Про транспорт», «Про автомобільний транспорт», Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 року № 363, які зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 року за № 128/2568, та умовами Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова пошта».

Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Згідно ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про автомобільний транспорт» на автомобільного перевізника покладено обов`язок забезпечити виконання умов договору про перевезення вантажу автомобільним транспортом у межах, визначених договором та законодавством; забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, до передачі вантажовласнику (уповноваженій ним особі) в пункті призначення; відшкодовувати замовнику збитки за пошкодження або псування вантажу, часткову чи повну його втрату, а також збитки, завдані внаслідок несвоєчасної доставки вантажу.

Відповідно до ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Зазначена норма передбачає принцип винності в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому.

Отже, відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобов`язаної сторони.

Таким чином, законодавець покладає на перевізника обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.

Судом встановлено, що відповідно до експрес-накладної № 7074 від 08.01.2020 року (орієнтовна дата прибуття чт 09.01.2020 року) приватна особа ОСОБА_1 з відділення ТОВ «Нова Пошта» № 24 м. Харків здійснив відправлення: тип відправлення: вантаж, вага - 320 кг (фактична), місць - 20, опис: харчові добавки, оголошена вартість: 49 999,00 грн., до відділення № 1 ТОВ «Нова Пошта» м. Ніжин Чернігівської області, визначивши одержувачем ОСОБА_1 НОМЕР_1 . Доставку сплачує отримувач: 1 660,00 грн., готівковий розрахунок (а.с. 11).

Встановлено, що при складанні експрес-накладної відправник, позивач у справі, передавши вантаж для перевезення, погодився з умовами Публічного договору (публічна оферта, надалі - Публічний договір) про надання послуг з організації перевезення відправлень, оприлюдненого у вільному доступі, шляхом розміщення на офіційному сайті http://novaposhta.ua.

Зазначене відправлення, відповідно до даних експрес-накладної, було отримане 13.01.2020 року о 09:48, що не заперечено сторонами.

Звернувшись 13.01.2020 року до відповідача із претензією, позивачу була надана відповідь ТОВ «Нова Пошта» № 02800 від 11.02.2020 року, відповідно до якої позивача було проінформовано про те, що 08.01.2020 року по експрес-накладній № 7074 було здійснено повернення вантажу. 13.01.2020 року отримувач звернувся на відділення експедитора, надав представнику ТОВ «Нова пошта» номер експрес-накладної та свій паспорт, після чого була здійснена видача вантажу (а.с. 13).

Звертаючись до суду, в обґрунтування позову позивачем зазначено, що особисто посилку він не отримував, та співробітниками відповідача було видано посилку іншій (невідомій особі), тому, відповідач, як перевізник, мав пересвідчитись, що видає вантаж належному одержувачу, вказаному в експрес-накладній, а також мав вжити усіх необхідних заходів щодо належного збереження посилки.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 3.4. Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова Пошта» (далі - Публічний договір) визначено: шляхом передачі замовником відправлення Експедитору для надання послуг, передбачених договором, замовник підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з положеннями договору, Умовами надання послуг, чинними на момент передачі відправлення для транспортування, та зобов`язується їх виконувати незалежно від наявності/відсутності в експрес-накладній підпису відправника.

Пунктом 4.3.2 Публічного договору визначено, що замовник зобов`язаний відповідно до вимог Експедитора чітко та правильно заповнити експрес-накладну (заповнити всі обов`язкові поля, зазначити достовірну інформацію тощо) на кожне окреме відправлення, засвідчити її підписом та надати заповнену та підписану експрес-накладну Експедитору. Відправник несе відповідальність за інформацію, вказану ним в експрес-накладній.

Отже, саме на відправника покладено обов`язок вірно зазначити, зокрема, прізвище, ім`я, по батькові відправника та одержувача, номер телефону одержувача пересилання.

Матеріалами справи встановлено, що по експрес-накладній 7074 від 08.01.2020 року відправником був ОСОБА_1 , а одержувачем зазначено також ОСОБА_1 , номери телефонів відправника та одержувача однакові.

При складенні експрес-накладної відправник, передавши вантаж для перевезення, погодився з умовами Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова Пошта», оприлюдненому на офіційному сайті http:// novaposhta.ua, який є у вільному доступі.

Відповідно до п. 10.7 Умов надання послуг ТОВ «Нова Пошта» відправник повідомляє одержувачу номер експрес-накладної, термін доставки та ознайомлює одержувача з цими Умовами.

З наведеного вбачається, що на ТОВ «Нова Пошта» покладено обов`язок повідомлення одержувача за номером телефону, який визначено відправником, номеру експрес-накладної, при пред`явленні якого можливо отримати відповідний вантаж.

Розділом 11 Умов надання послуг ТОВ «Нова Пошта» (далі-Умови) урегульовано Умови одержання відправлення у відділенні.

Відповідно до п. п. 11.1, 11.2 Умов для отримання відправлення отримувачу слід надати представнику ТОВ «Нова пошта» номер експрес-накладної (обов`язкова умова для випадків, передбачених п. 11.4 та п. 11.6 цих Умов) або номер мобільного телефону, на який надійшло СМС-повідомлення про прибуття відправлення. Одержувач фізична особа або фізична особа-підприємець пред`являє представнику ТОВ «Нова пошта» будь-який із наведених нижче документів, що підтверджує особу одержувача, зазначеного в експрес-накладній, а саме: 11.2.1. Паспорт громадянина України. 11.2.2. Тимчасове посвідчення громадянина України. 11.2.3. Тимчасове посвідчення, що підтверджує особу громадянина України. 11.2.4. Посвідку на постійне проживання. 11.2.5. Посвідку на тимчасове проживання. 11.2.6. Посвідчення біженця, видане в Україні. 11.2.7. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон. 11.2.8. Посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон. 11.2.9. Паспорт іноземного громадянина, у якому відомості про особу вказані кирилицею та/або латиницею. У разі використання іншої абетки - надає апостиль (офіційний переклад паспорта українською мовою).

Згідно п. 11.5 Умов для отримання відправлення з оголошеною вартістю 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень і більше, одержувач повинен надати документ, що посвідчує особу, відповідно до переліку, зазначеного в п. п. 11.2.1 - 11.2.11 і назвати СМС-код, який був надісланий на номер телефону, що зазначений в експрес-накладній в блоці «одержувач».

Наведеними умовами передбачено, що для отримання відправлення отримувач для ідентифікації своєї особи може надати представнику ТОВ «Нова Пошта» відповідний документ, однак, до кола обов`язків представника ТОВ «Нова Пошта» не входить перевірка його дійсності, а тому доводи позивача про те, що представником при видачі посилки не було належним чином перевірено особу одержувача, що призвело до видачі відправлення сторонній особі, на думку суду, є хибними.

Як встановлено в ході розгляду справи, працівник відділення, встановивши особу одержувача, зважаючи на належні його дії, згідно Умов надання послуг ТОВ «Нова Пошта», видав вантаж у повному обсязі.

Слід звернути увагу на те, що жодного правового механізму додаткової перевірки особи чи додаткових вимог її встановлення, чинне законодавство України на даний час не передбачає, тобто для посвідчення особи достатньо надати для огляду документ, передбачений ч. 1 ст. 13 Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».

Звертаючись до суду, позивач на обґрунтування своєї позиції вказував на те, що отримав СМС-повідомлення про отримання відправлення у м. Ніжин, у м. Ніжин відправлення видане невідомій особі, хоча він весь час знаходився у м. Харкові й у м. Харкові у день видачі у м. Ніжин відправлення писав претензію відповідачу.

Проте, доказів на підтвердження своєї позиції в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України позивачем не надано, матеріали справи не містять доказів про отримання відправлення у м. Ніжин, про отримання відправлення у м. Ніжин, про його постійне перебування у м. Харкові. Клопотань про випробовування доказів на обґрунтування своєї позиції позивачем в ході розгляду справи заявлено також не було.

Подані адвокатом позивача адвокатські запити та заява про вчинення кримінального правопорушення, що містяться на а.с. 14-17, вказаних вище висновків суду не спростовують і не доводять, в свою чергу, на думку суду, позиції позивача.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Пунктом 2 Постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що, шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Зазначена вище норма ст. 924 ЦК України передбачає принцип винності у разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому.

Суд вважає, що стороною позивача не доведено, та судом в ході розгляду справи не встановлено наявність вини відповідача, оскільки його дії щодо видачі вантажу особі, яка повідомила номер експрес-накладної через смс-ідентифікацію та надала документ, який посвідчує особу, були правомірними.

Отже, оскільки відповідачем було видано вантаж відповідно до Умов, тобто за пред`явленням одержувачем номеру експрес-накладної та документу, який посвідчує особу, то жодних порушень закону чи договору не відбулося, протиправності поведінки відповідача та причинно-наслідкового зв`язку між його протиправною поведінкою та завданими збитками не доведено, а тому правових підстав для настання для ТОВ «Нова Пошта» наслідків у вигляді відшкодування шкоди та сплати штрафу не вбачається.

Стаття 623 ЦК України передбачає, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані , на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 5-6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Окремо слід звернути увагу на те, що переконливих доказів, які б встановлювали розмір завданої фактичної шкоди у вигляді вартості втраченого майна позивачем не надано, та будь-яких клопотань в цій частині в ході розгляду справи заявлено не було.

Надана позивачем видаткова накладна № 06/01 від 06.01.2020 року на придбання кедрових горіхів на суму 116 400,00 грн. не підтверджує направлення останніх за експрес-накладною № 7074 від 08.01.2020 року, в якій позивач особисто, що ним не заперечено, вказав тип вантажу - харчові добавки та визначив їх цінність у розмірі 49 999,00 грн.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи судом не встановлено, та позивачем не доведено протиправність дій відповідача, внаслідок яких позивачу завдано шкоду, та те, що позивачем не було доведено того факту того, що вантаж було передано іншій особі, а не особисто одержувачу, суд вважає, що позов в частині відшкодування матеріальної шкоди є безпідставним та недоведеним, в зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити. Як наслідок, на думку суду, не підлягають і задоволенню похідні вимоги про стягнення штрафу.

Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» про відшкодування матеріальної шкоди, штрафу та витрат на правову (правничу) допомогу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.С. Хоменко