Справа № 189/1283/20
У Х В А Л А

24.11.2020 року суддя Покровського районного суду Дніпропетровської області Чорна О.В., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до державного підприємства «Конярство України» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, -

встановив:

До Покровського районного суду Дніпропетровської області надійшов цивільний позов ОСОБА_1 до державного підприємства «Конярство України» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, яким позивач просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні у розмірі 15948,24 грн.

Ознайомившись з позовною заявою та додатками до неї, суддя дійшов висновку, що подана позовна заява не відповідає вимогам встановленим ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог, спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України та ч. 1 ст.1 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що в структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні компенсаційні виплати. До останніх належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами та положеннями, компенсації та інші грошові та матеріальні виплати, які передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

Позивач порушує питання про стягнення із відповідача на його користь середнього заробітку за весь період розрахунку при звільненні. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У свою чергу, Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою КМУ №100 від 08 лютого 1995 року, застосовується, зокрема, в інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати (далі Порядок) (п. «л», п.1 указаного Порядку).

При цьому, згідно п. 5 вказаного Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної(годинної) заробітної плати.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата ( п.2 розділу ІІ Порядку).

Таким чином, позивач повинен надати довідку про його середньоденну заробітну плату у період за останні два календарні місяці, що передують звільненню.

Позивач не надав такої довідки, а також доказів, що звертався до відповідача з вимогою надати йому довідку, але йому було відмовлено.

Позивачем також не заявлялося клопотання про витребування доказів у разі неможливості отримати такі докази самостійно, в порядку ст. 84 ЦПК України.

За таких обставин позовну заяву необхідно залишити без руху та надати позивачеві час, достатній для усунення недоліків позовної заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. 185, 187 ЦПК України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до державного підприємства «Конярство України» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків десять днів з дня отримання ним копії даної ухвали шляхом надання розгорнутої довідки про середньоденний заробіток ОСОБА_1 за повні два місяці роботи, що передують звільненню, відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р №100.

Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви у встановлений строк, позовна заява буде визнана неподаною та йому повернена, а також те, що виконання ухвали вчинюється шляхом подання позовної заяви з усуненими недоліками з копіями для учасників, та належним чином оформленими доказами (засвідченими копіями).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Чорна