Постанова

Іменем України

18 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 184/1495/19

провадження № 61-5550св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач (заявник) - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Публічне акціонерне товариство «Банк Камбіо», ОСОБА_2 ,

треті особи: ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Закупки.Пром.Уа», державний реєстратор Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 16 липня 2019 року у складі судді Гукова Р. М. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 лютого 2020 року у складі колегії суддів: Демченко Е. Л., Макарова М. О., Ткаченко І. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» (далі - ПАТ «Банк Камбіо»), ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію припинення права власності, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнання торгів недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Одночасно з позовом подала заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту, заборони відчуження та заборони державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити будь-які зміни до Державного реєстру речових прав на вбудоване нежитлове приміщення магазину непродовольчих товарів загальною площею 88,1 кв. м, що знаходиться

на АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області

від 16 липня 2019 року, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного суду від 14 лютого 2020 року, заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Заборонено відчуження вбудованого нежитлового приміщення магазину непродовольчих товарів загальною площею 88,1 кв. м на

АДРЕСА_1 .

Заборонено державному реєстратору прав на нерухоме майно внесення будь-яких змін до Державного реєстру речових прав щодо цього нежитлового приміщення.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що з урахуванням співмірності заходів забезпечення позову

з позовними вимогами та змісту викладених обставин заходи забезпечення позову у вигляді заборони відчуження та заборони державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити будь-які зміни до Державного реєстру речових прав на вбудоване нежитлове приміщення магазину непродовольчих товарів загальною площею 88,1 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_1 , є достатніми та необхідними для забезпечення реального виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, оскільки існує реальна загроза відчуження вказаного нерухомого майна, що може призвести до утруднення виконання рішення суду.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У березні 2020 року Кібець Р. Р., який діє в інтересах ПАТ «Банк Комбіо» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та відмовити у задоволенні заяви.

Касаційна скарга мотивована тим, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони Фонду

або встановлення обов`язку вчиняти певні дії при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку. На час вжиття судом заходів забезпечення позову спірне нерухоме майно належало на праві власності ПАТ «Банк Комбіо».

У червні 2020 року представник Фонду подав до Верховного Суду додаткові пояснення, в яких указував, що відповідно до пункту 7 частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку; накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Доводи інших учасників справи

У серпні 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просила залишити її без задоволення, а судові рішення -

без змін. Указувала, що касаційна скарга є необґрунтованою і такою,

що не підлягає задоволенню, оскільки висновки Верховного Суду,

на які посилається банк у касаційній скарзі, стосуються правовідносин,

які не є подібними.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 01 липня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі № 184/1495/19, витребувано її з Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Верховного Суду від 23 жовтня 2020 року справу призначено

до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Банк Камбіо», ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію припинення права власності, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнання торгів недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Просила скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» (далі - КП «Центр реєстрації та надання послуг») Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області Ковальова С. В про державну реєстрацію припинення права власності ОСОБА_1 , а саме: рішення про державну реєстрацію переходу прав

власності - повне відчуження, індексний номер рішення 45515124 від 14 лютого 2019 року, 07:20:26, Ковальов С. В. , КП «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області, щодо вбудованого нежитлового приміщення магазину непродовольчих товарів, загальною площею 88,1 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1) та рішення державного реєстратора КП «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області Ковальова С. В. про реєстрацію права власності ПАТ «Банк Камбіо», а саме: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45515124 від 14 лютого 2019 року, 08:07:40, Ковальов С. В. , КП «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області, щодо спірного вбудованого нежитлового приміщення. Визнати за ОСОБА_1 право власності на вбудоване нежитлове приміщення магазину непродовольчих товарів, загальною площею 88,1 кв. м, що знаходиться в АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1). Витребувати спірне вбудоване нежитлове приміщення з чужого незаконного володіння ПАТ «Банк Камбіо».

На час розгляду апеляційної скарги справу розглянуто по суті та рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволено.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду

і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права

чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви і доводи, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що між сторонами наявний спір, існує реальна загроза невиконання

чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, вид забезпечення позову відповідає заявленим позовним вимогам.

Однак із цим висновком погодитися не можна.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити

чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З огляду статтю 150 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду заяви) позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться

у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам,

які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна,

що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення

не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову полягає у тому, щоб запровадити негайні, але тимчасові заходи, спрямовані на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, суд має враховувати, що в окремих випадках забезпечення позову

не допускається. Так зокрема, згідно з частиною четвертою статті 150 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду заяви про забезпечення позову)

не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку, а також на майно або грошові кошти Фонду.

Частиною шостою статті 150 ЦПК України передбачено, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов`язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку.

Частиною восьмою статті 150 ЦПК України передбачено, що не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку до такого банку або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Крім цього, згідно з пунктом 7 частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Такі ж висновки застосування норм права у подібних правовідносинах викладено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 1340/3738/18, від 11 березня 2019 року у справі № 904/4795/18, від 06 серпня 2019 року у справі № 910/16477/18.

Таким чином, розглядаючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суди,

не врахували тих обставин, що на підставі постанови Правління Національного банку України (далі - (далі - НБУ) від 04 грудня 2014 року № 782 «Про віднесення ПАТ «Банк Камбіо» до категорії неплатоспроможних» виконавча дирекція Фонду 04 грудня 2014 року прийняла рішення № 140 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Камбіо», згідно з яким з 05 грудня 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду.

27 лютого 2015 року постановою Правління НБУ № 144 було відкликано банківську ліцензію ПАТ «Банк Камбіо» та розпочато процедуру його ліквідації,

а 02 березня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення

№ 46 про початок ліквідації ПАТ «Банк Камбіо» та про призначення уповноваженої особи Фонду на здійснення його ліквідації.

14 лютого 2019 року ПАТ «Банк Камбіо» зареєструвало право іпотеки (обтяження), що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав та їх обтяжень, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1, номер запису про право власності 30281810, та набуло права власності на предмет іпотеки як іпотекодержатель.

За таких обставин, на момент прийняття судом першої інстанції ухвали про вжиття заходів забезпечення позову відповідач був власником спірного приміщення (а. с. 47-48), а тому діяли обмеження, встановлені частиною восьмою статті 150 ЦПК України.

Однак, суди не врахували вказаних приписів ЦПК України та спеціального законодавства, яким встановлена пряма заборона накладення обтяжень

та обмежень на майно банку, що ліквідується.

Із матеріалів справи вбачається, що сам заявник надав суду інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно

та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, згідно з якою власником спірного приміщення є ПАТ «Банк Камбіо» (а. с. 46-47); відповідно до постанови Правління НБУ від 27 лютого

2015 року № 144 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Камбіо». За таких обставин застосування частини восьмої статті 150 ЦПК України та спеціального законодавства, яким встановлена пряма заборона накладення обтяжень та обмежень на майно банку, що ліквідується, - презюмується та відповідає усталеній практиці Верховного Суду у подібних правовідносинах.

З огляду на зазначене, доводи касаційної скарги є обґрунтованими та дають підстави для висновку про скасування судових рішень суду першої

та апеляційної інстанцій.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

У справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, проте допущено неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

У зв`язку з наведеним Верховний Суд скасовує ухвалу суду першої інстанції

та постанову суду апеляційної інстанції, приймає нову постанову про відмову

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись статтями 402, 409, 412, 416 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області

від 16 липня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 14 лютого 2020 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову

у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «БАНК КАМБІО», ОСОБА_2 , третя особа

на стороні позивача: ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАКУПКИ.ПРОМ.УА», державний реєстратор Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг», про скасування рішення про державну реєстрацію припинення права власності, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнання торгів недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння шляхом заборони відчуження вбудованого нежитлового приміщення магазину непродовольчих товарів та заборони державному реєстратору прав

на нерухоме майно вносити будь-які зміни до Державного реєстру речових прав на вбудоване нежитлове приміщення магазину непродовольчих товарів відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту

її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:М. Є. Червинська С. Ю. Бурлаков А. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко В. М. Коротун