УХВАЛА

19 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 757/47699/19-ц

провадження № 61-16400ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротун В. М., Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням розмірів її виплати,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду

м. Києва з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь суму

не виплаченої заборгованості із заробітної плати у розмірі 44 522,40 грн, суму середнього заробітку, яку відповідач зобов`язаний сплатити на його користь за час затримки розрахунку при переведенні у розмірі 207 054,64 грн, суму середнього заробітку, за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 220 405,76 грн

та компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів

їх виплати в розмірі 12 119,22 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04 лютого 2020 року позов задоволено частково. Стягнено з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця») на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати в загальному розмірі 24 138,49 грн. Стягнено з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні

з 18 липня 2017 року до 20 серпня 2019 року без утримання податків, зборів

та інших обов`язкових платежів в розмірі 79 912,96 грн. Стягнено

з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 3 394,22 грн. В решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 лютого 2020 року в частині задоволення позовних вимог скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

06 листопада 2020 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Печерського районного суду

м. Києва від 04 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду

від 21 жовтня 2020 року у вищевказаній справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями

від 06 листопада 2020 року для розгляду справи визначено суддю-доповідача Бурлакова С. Ю.

Глушпенко В. О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся з клопотанням про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги, яке обґрунтовано тим, що майновий стан ОСОБА_1 не дає можливості сплатити судовий збір, оскільки він з моменту звільнення не зміг працевлаштуватися, перебуває вкрай скрутному фінансовому становищі, мешкає

в зоні проведення бойових дій.

На підтвердження наведеного заявником надано відповідні докази, а саме - відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС про відсутність у ОСОБА_1 будь-яких доходів за період з 1 кварталу 2019 року

до 4 квартал 2019 року.

Згідно з частиною третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, у порядку передбаченому законом, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача-фізичної особи за попередній календарний період.

Враховуючи наведене, Верховний Суд приходить до висновку про необхідність задоволення вказаного клопотання, та звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

В касаційній скарзі ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд касаційної інстанції постанову Київського апеляційного суду від 21 жовтня

2020 року скасувати повністю та змінити рішення Печерського районного суду

м. Києва від 04 лютого 2020 року в частині вимог, викладених в прохальній частині касаційної скарги.

Як на підставу касаційного оскарження рішення Печерського районного суду

м. Києва від 04 лютого 2020 року та постанови Київського апеляційного суду

від 21 жовтня 2020 року заявник посилається на необхідність відступлення від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду та застосованих судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України).

Також, судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Крім цього, касаційна скарга подана на судові рішення у справі, в якій ціна позову становить 484 102,02 грн (44 522,40 грн + 207 054,64 грн + 220 405,76 грн +

12 119,22 грн), що станом на 01 січня 2020 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00 грн х 250 = 525 500,00 грн), проте Верховний Суд погоджується з доводами заявника про наявність підстав для розгляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа, зокрема, має виняткове значення для заявника (підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), тому є підстави для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 ЦПК України цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження).

На підставі викладеного, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 лютого 2020 року

та постанову Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року.

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року.

Витребувати з Печерського районного суду м. Києва цивільну справу

№ 757/47699/19-ц за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням розмірів її виплати.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України у строк, що не перевищує десяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали, але не пізніше 21 грудня 2020 року.

До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська