Провадження № 2/161/3329/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі : головуючого судді Пушкарчук В.П.

з участю секретаря судового засідання Фурман Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 ) до Луцької міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю,-

В С Т А Н О В И В:

18.08.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 являються співвласниками квартири за АДРЕСА_1 (далі квартира, житло, нерухоме майно), частка власності кожного з яких складає 1/4 частину вказаного нерухомого майна. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , який на момент своєї смерті був зареєстрований і постійно проживав за адресою вказаного житла. Після смерті останнього відкрилась спадщина на 1/4 частину нерухомого майна. На випадок своєї смерті ОСОБА_5 заповіту не залишав. Єдиною спадкоємицею по його смерті є ОСОБА_3 з якою він проживав однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла. На момент своєї смерті остання була зареєстрована і постійно проживала за адресою вказаного нерухомого майна. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/4 частину вказаного вище нерухомого майна. На випадок своєї смерті ОСОБА_3 заповіту не лишала та єдиним спадкоємцем після її смерті є ОСОБА_2 син, який прийняв спадщину шляхом спільного проживання. Проте, свідоцтво про право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 він не отримав, позаяк був відсутній, який підтверджує факт спільного проживання ОСОБА_3 , та ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 помер. На момент смерті останній був зареєстрований і постійно проживав у зазначеній квартирі. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/4 частину нерухомого майна. На випадок своєї смерті ОСОБА_2 заповіту не лишав та єдиним спадкоємцем після його смерті, у відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України є ОСОБА_2 . Разом з тим, вона в інтересах неповнолітньої дитини звернулась до нотаріуса за видачею свідоцтва про право власності на спадкове майно, проте, постановою від 05.08.2020 року їй було відмовлено, оскільки відсутні докази набуття права власності ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_5 . Враховуючи наведене, просить суд встановити факт проживання однією сім`єю (не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини) ОСОБА_3 із спадкодавцем - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у кв. АДРЕСА_1 .

Представник позивача до початку судового засідання подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представником відповідача до початку судового засідання також було подано до суду заяву з проханням розгляд справи здійснювати без його участі, при вирішенні спору покладається на думку суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається із Свідоцтва про право власності на житло від 13.08.1993 року, записаного у реєстрову книгу за № 7050, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 являються співвласниками квартири за АДРЕСА_1 , частка власності кожного з яких складає 1/4 частину вказаного нерухомого майна (а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка постійно проживала в АДРЕСА_2 . Після її смерті залишилась спадщина, яка складається з 1/4 частки кв. АДРЕСА_1 . Після її смерті спадщину прийняла відповідно до ст. 549 ЦК УРСР її дочка ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , який постійно проживав в АДРЕСА_2 . Після його смерті залишилась спадщина, яка складається з 1/4 частки кв. АДРЕСА_1 . Після його смерті спадщину прийняла відповідно ст. 1264 ЦК України, ОСОБА_3 , яка проживала з ним до дня смерті однією сім`єю понад 5 років. Документи, що підтверджують даний факт відсутні.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , яка постійно проживала в АДРЕСА_2 . Після її смерті залишилась спадщина, яка складається з 1/4 частки кв. АДРЕСА_1 . Після її смерті спадщину відповідно до ст. 1261 ЦК України прийняв її син ОСОБА_2 .

Судом також встановлено, що Першою Луцькою державною нотаріальною конторою за заявою ОСОБА_2 було відкрито спадкову справу номер 278/2019 після смерті ОСОБА_3 , однак, свідоцтво про право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 ,, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не отримав, позаяк був відсуній документ на підтвердження проживання ОСОБА_3 , та ОСОБА_5 однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_2 , який постійно проживав в АДРЕСА_2 . Після його смерті залишилась спадщина, яка складається з 1/4 (однієї четвертої) частки квартири АДРЕСА_1 . Після його смерті спадщину відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України прийняла його дочка ОСОБА_2 .

04.12.2019 року у Першу Луцьку державну нотаріальну контору звернулась ОСОБА_1 , яка є законним представником своєї дитини ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини за законом, яка була зареєстрована за № 1491 та на підставі якої була заведена спадкова справа № 634/2019 року після смерті ОСОБА_2 . Інших спадкоємців, які прийняли спадщину немає.

05.08.2020 року ОСОБА_1 , законний представник ОСОБА_2 , звернулися за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом на кв. АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ..

Проте Постановою Першої Луцької державної нотаріальної контори Волинської області, від 05.08.2020 року №1135/02-31 у видачі свідоцтва свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно було відмовлено, позаяк відсутні докази набуття права власності ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_5 . Позивачу було роз`яснено, що відповідно до глави 10, ч.4 п.4.12, п.п.4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку, визначеним цивільним процесуальним законодавством.

За змістом ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі ст. 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип права на справедливий суд, який означає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

До спадкоємців четвертої черги може належати жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Як зазначив Верховний Суд в своїй постанові від 21.03.2019 року у справі № 461/4689/15-ц, для набуття права на спадкування за законом на підставі ст. 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5-рп/95 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Як роз`яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення юридичного факту необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, відтак має місце спір про право.

В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Оскільки, встановлення факту проживання однією сім`єю породжує для неповнолітньої ОСОБА_2 в інтересах якої діє її мати ОСОБА_1 юридичні наслідки, а саме: можливість реалізувати своє право для отримання спадщини після смерті померлого ОСОБА_2 та встановити даний факт іншим шляхом, аніж звернутися до суду за судовим захистом є неможливим, тому суд прийшов до висновку про законність та обґрунтованість вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю.

Згідно з ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом вважає доведеною ту обставину, що ОСОБА_5 був самотнім чоловіком, то постійний догляд за ним, як за членом сім`ї, здійснювала ОСОБА_3 аж до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , допомагала йому в побуті, здійснила його поховання за власні кошти. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, у них був спільний бюджет, приймали участь у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності, спільно приймали участі у витратах на утримання житла, його поточний ремонт.

Крім того, як вбачається з відмітки в будинковій книзі на кв. АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 були зареєстровані постійно в даному житловому помешканні з 1971 року і до дня смерті останнього (а.с. 19-22).

Судом також встановлено, що єдиною спадкоємицею по його смерті, у відповідності до ст. 1264 ЦК України є ОСОБА_3 з якою він проживав однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відтак ОСОБА_3 , як цивільна дружина, яка проживала з ОСОБА_5 на момент смерті, є спадкоємцем після смерті останнього на 1/4 частку кв. АДРЕСА_1 .

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 (в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 ) до Луцької міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю є обгрунтованими та підлягають до задоволення у повному обсязі.

На підставі ст. ст. 15, 16, 1264, 1268 ЦК України, та керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 27, 77-81, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 ) до Луцької міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини ОСОБА_3 із спадкодавцем - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 24 листопада 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук