Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/692/20
Провадження по справі 2/281/141/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2020 року смт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Свинченко Г.Д.,

за участю секретаря судового засідання Островської І.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Лугини цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Лугинської селищної ради Лугинського району Житомирської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування

В С Т А Н О В И В:

17.07.2020 ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовною заявою до Лугинської селищної ради Лугинського району Житомирської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дядько ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 , відкрилася спадщина за законом, яку він фактично прийняв оскільки володів та розпоряджався спадковим майном після смерті дядька.

Інших спадкоємців за законом або заповітом які мали право та прийняли спадщину окрім нього немає.

Спадкове майно складається із права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Україна» розміром 3,91 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно сертифікату серії ЖТ №0215668, який виданий 22.09.1997 Лугинською районною державною адміністрацією.

16.07.2020 він звернувся із заявою до приватного нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно дядька, але йому було нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0215668, яка перебуває у колективній власності КСП «Україна», розміром 3,91 в умовних кадастрових гектарах, який видано 22.09.1997 року, посилаючись на те що згідно п.4.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.2.2012 року за №282/20595, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва.

Зазначає що він фактично вступив у володіння спадковим майном та прийняв спадщину, так як після смерті його дядька залишилась тільки земельна ділянка, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) яким він володів з дня смерті дядька.

У відповідності до вищевикладеного, для вирішення питання про оформлення спадкових прав, нотаріус рекомендувала звернутися до суду для визнання права на земельну часку (пай).

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, натомість з`явився його представник, який вимоги викладені у позовній заяві підтримав та просив суд задоволити їх з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, однак подав до суду заяву з проханням розглядати справу без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечує та просить прийняти рішення на розсуд суду.

Допитаний свідок, ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердила, що земельна частка (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Україна» дійсно за життя належала померлому ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а позивач ОСОБА_2 після смерті останнього користувався вказаною земельною ділянкою.

Суд, допитавши свідка, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, щодо актового запису про смерть №4 від 16.07.2020 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0215668 на підставі рішення Лугинської РДА від 11.06.1997 № 119 ОСОБА_3 належить право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» розміром 3,91га.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (норми якого діяли на момент відкриття спадщини), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, така заява подається, у шести місячний строк, який починається з часу відкриття спадщини. Мною такий строк було пропущено. Відповідно до вище викладеного, нотаріусом було рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання в судовому порядку.

Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Лугинської селищної ради № 2156 від 15.07.2020 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину після його смерті прийняв його племінник ОСОБА_2 , фактично вступивши в володіння спадковим нерухомим майном.

Відповідно до ч. 1 п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки ОСОБА_3 помер у ІНФОРМАЦІЯ_1 (до набрання чинності ЦК України 2003р.), а позивач фактично прийняв спадщину після його смерті, данні цивільні відносини регулюються положеннями ЦК Української РСР 1963р.

Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР 1963р. спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно вимог ст. 548 ЦК Української РСР 1963р. для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. За п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, причому ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Отже, позивач у справі є спадкоємцем за законом. Він у передбачений законом строк не звернувся до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини, однак після смерті спадкодавця позивач продовжив розпоряджатися спадковим майном, отже відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 р. фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивач не має можливості у зв`язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р., однак, він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки позивач не зміг надати нотаріусу оригінал свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, у зв?язку з їх втратою, що підтверджується відмовою приватного нотаріуса Лугинського районного нотаріального округу Можарівською Н.В. від 16.07.2020 за № 118.

У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно».

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України, одним із шляхів захисту прав громадян на землю є визнання прав.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на земельну частку (пай) з підстав прийняття спадщини за законом в порядку п.1 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 524, 529, 548, 549 ЦК Української РСР 1963р., ст. ст. 15, 328, п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003р., суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Лугинської селищної ради Лугинського району Житомирської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - задовільнити.

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Україна», розміром 3,91 в умовах кадастрових гектарах, що належало померлому ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0215668, який видано Лугинською РДА 22.09.1997 року.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення буде виготовлений 26.11.2020 року.

Суддя Г.Д. Свинченко