ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1803/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2020 р. смт Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Говорухи В.О., за участю секретаря судового засідання Столяренко Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання права власності на нерухоме майно, треті особи: відділ архітектури та містобудування, житлово-комунального господарства та будівництва Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області,

В С Т А Н О В И В :

05.11.2019 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 із позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровської області державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання права власності на нерухоме майно, треті особи: відділ архітектури та містобудування, житлово-комунального господарства та будівництва Петриківської районної державної адміністрації, відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Петриківської районної державної адміністрації.

З урахуванням уточнень до позовної заяви, позивач просить суд визнати за ним право власності на самочинно збудований житловий будинок під номером АДРЕСА_1 , який має наступні характеристики: «А-1» - житловий будинок, загальною площею - 107,4 кв.м., житловою площею - 75,4 кв.м.; «а-1» - навіс; «Б-1» - сарай; «В-1» - вбиральня; № 1 свердловина; № 2 зливна яма, розташований на земельній ділянці, загальною площею 0,2429 га, кадастровий номер: :05:006:0009.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що йому 23.09.2016 рішенням 13 сесії VII скликання Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області № 267-13/УІІ, було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, загальною площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: с. Мала Петриківка провулок Крутий на території Петриківської селищної ради.

29.12.2016 Рішенням Виконавчого комітету Петриківської селищної ради №102 на його житловий будинок було присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 .

В наступному позивач побудував на цій земельній ділянці житловий будинок, будівництво якого було завершено у грудні 2016 року, який має наступні характеристики: «А-1» - житловий будинок, загальною площею - 107,4 кв.м., житловою площею - 75,4 кв.м.; «а-1» - навіс; «Б-1» - сарай; «В-1» - вбиральня; № 1 свердловина; № 2 зливна яма.

25.10.2017 він отримав у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, загальною площею 0,2429 га, кадастровий номер: :05:006:0009, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

21.12.2016 року експертом ОСОБА_2 на його, позивача, замовлення, виготовлений технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок.

Для впорядкування документації на новобудову позивач, звернувся до Державного підприємства «Проектний інститут «Дніпродзержинськцивільпроект», де замовив та одержав технічний висновок про стан будівельної конструкції житлового будинку № ІІ-004/19 від 25.01.2019 року. На підставі результатів обстеження встановлено: в конструкціях фундаментів, внутрішніх, зовнішніх стін, перекриттів, покриттів, покрівлі, а також у вузлах їх сполучення небезпечні пошкодження і деформації відсутні, конструкції знаходяться у задовільному стані, що відповідає категорії 2. Також фахівці вважають можливим, у конструктивному відношенні, безпечну експлуатацію житлового будинку з прибудовою, всі інженерні комунікації, які розташовані на земельній ділянці знаходяться в задовільному стані.

Для введення житлового будинку в експлуатацію ОСОБА_1 звернувся до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровської області, надавши необхідний пакет документів, на що отримав листа № 1004-1.32/955 від 22.04.2019 року, яким йому було відмовлено у введенні в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту нерухомого майна, оскільки це не відповідає нормам Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CC1), забудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03 липня 2018 року № 158. Оскільки житловий будинок побудований у 2016 році без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, у той час як перші два документи регламентують введення в експлуатацію об`єктів нерухомого майна з отриманням дозвільної документації, а останній - самочинно збудованих об`єктів лише у період з 05 серпня 1992 року по 09 квітня 2015 року.

З контексту вищевикладеного виходить, що відсутня законодавчо встановлена процедура введення в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів нерухомого майна, які зведені на належній на праві власності земельній ділянці, але без відповідного дозволу на будівництво після 09 квітня 2015 року. Це питання наразі є неврегульованим.

Посилаючись на ч.2 ст. 41 Конституції України, ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», статті 4, 38, 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статті 331, 375, 376 ЦК України, Постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України» від 30 березня 2012 року № 6, просить визнати за ним права власності на самочинне побудований житловий будинок.

06.11.2019 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

30.06.2020 від представника відповідача за довіреністю Рудашко Т.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання просить в задоволенні позову відмовити. Обґрунтовуючи свою позицію, зазначила, що згідно даних Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відсутня інформація щодо будь-яких дозвільних документів за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до чинного законодавства до прийняття об`єкта нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації, право власності на цей об`єкт не виникає.

30.06.2020 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися. Представник позивача ОСОБА_4 через канцелярію суду надала письмову заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник третьої особи - відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Сизарєва І.О. в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала письмове клопотання, в якому просить розглядати справу за її відсутності та винести рішення відповідно до норм чинного законодавства.

Представник третьої особи - відділ архітектури та містобудування, житлово-комунального господарства та будівництва Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Левечко О.А. в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала письмове клопотання, в якому просить розглядати справу за її відсутності та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства.

Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3. ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу у судовому засіданні за відсутності позивача, його представника, представника відповідача та представників третіх осіб.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням 13 сесії VII скликання Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області № 267-13/УІІ від 23.09.2016, позивачу ОСОБА_1 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, загальною площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: с. Мала Петриківка провулок Крутий на території Петриківської селищної ради.

Згідно копії рішення Виконавчого комітету Петриківської селищної ради №102 від 29.12.2016 житловому будинку ОСОБА_1 було присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 .

В наступному позивач побудував на цій земельній ділянці житловий будинок, будівництво якого було завершено у грудні 2016 року, який згідно технічного паспорта, виготовленого 21.12.2016 року експертом ОСОБА_2 має наступні характеристики: «А-1» - житловий будинок, загальною площею - 107,4 кв.м., житловою площею - 75,4 кв.м.; «а-1» - навіс; «Б-1» - сарай; «В-1» - вбиральня; № 1 свердловина; № 2 зливна яма.

Рішенням 25 сесії VII скликання Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області № 576-25/УІІ від 25.10.2017, позивач отримав у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, загальною площею 0,2429 га, кадастровий номер: :05:006:0009, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державна реєстрація права власності за позивачем земельної ділянки загальною площею 0,2429 га, кадастровий номер: :05:006:0009, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відбулася 10.11.2017.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру, земельна ділянка загальною площею 0,2429 га, кадастровий номер: :05:006:0009, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , має цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд.

Згідно технічного висновку про стан будівельної конструкції житлового будинку № ІІ-004/19 від 25.01.2019 року, Державним підприємством «Проектний інститут «Дніпродзержинськцивільпроект» за результатами обстеження встановлено: в конструкціях фундаментів, внутрішніх, зовнішніх стін, перекриттів, покриттів, покрівлі, а також у вузлах їх сполучення небезпечні пошкодження і деформації відсутні, конструкції знаходяться у задовільному стані, що відповідає категорії 2. Також фахівці вважають можливим, у конструктивному відношенні, безпечну експлуатацію житлового будинку з прибудовою, всі інженерні комунікації, які розташовані на земельній ділянці знаходяться в задовільному стані.

Для прийняття житлового будинку в експлуатацію позивач ОСОБА_1 подав до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровської області декларацію про готовність об`єкта - будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до експлуатації.

Як зазначено в листі № 1004-1.32/955 від 22.04.2019 року, що був направлений позивачу відповідачем, Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровської області було розглянуто подані позивачем документи та декларацію про готовність об`єкта - будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до експлуатації, та відмовлено у введенні його в експлуатацію на підставі Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03 липня 2018 року № 158, яким затверджено Порядок проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельних ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт.

Також у листі зазначено, що Порядок № 158, встановлює процедуру проведення технічного обстеження та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CC1), збудовані на земельних ділянках відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, а саме: - індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 300 квадратних метрів, збудованих у період з 05 серпня 1992 року по 09 квітня 2015 року; - будівель і споруд сільськогосподарського призначення, збудованих до 12 березня 2011 року.

Таким чином, судом встановлено, що Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровської області, посилаючись на Порядок № 158, відмовив позивачу у введенні в експлуатацію житлового будинку, який був збудований позивачем після 09 квітня 2015 року без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, але на належній йому на праві приватної власності земельній ділянці з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Згідно частин 1 та 3 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Враховуючи, що позивач, збудував житловий будинок без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, хоча і на земельній ділянці, що була відведена для цієї мети, суд приходить до висновку, що побудований в 2016 році ОСОБА_1 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , є самочинним будівництвом.

Частиною 2 ст. 331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, виникнення у позивача права власності на збудований ним житловий будинок можливе лише після прийняття новоствореного майна до експлуатації та державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Згідно наданих відповідачем письмових пояснень до позовної заяви, прийняття в експлуатацію самочинно збудованого об`єкта, можливо лише у випадку визнання судом права власності на такий об`єкт, після чого замовник (його уповноважена особа) має право подати до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю один примірник декларації щодо самочинно збудованого об`єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду, за формою, наведеною у додатку 5 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 13 квітня 2011 року № 461.

Згідно ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Судом встановлено, що позивач здійснив самочинне будівництво житлового будинку на належній йому на праві власності земельній ділянці, площею 0,2429 га, яка має цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), тобто земельна ділянка була виділена саме для мети будівництва житлового будинку.

Внаслідок обстеження технічного стану будівельних конструкцій житлового будинку в АДРЕСА_1 , не встановлено, істотних порушень будівельних норм і правил, що підтверджується технічним висновком про стан будівельної конструкції житлового будинку № ІІ-004/19 від 25.01.2019 року.

Згідно ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Суду не має відомостей про те, що самочинно збудований позивачем будинок, порушує права чи інтереси інших осіб.

Пунктом 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13 квітня 2011 року передбачено, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта.

У пункті 8 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначено, що право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 Земельного кодексу України), землекористувачі (стаття 95 Земельного кодексу України), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки (стаття 1021 Земельного кодексу України) або з інших передбачених законом підстав. Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. Право на забудову виникає у особи, яка набула права на земельну ділянку на законних підставах, після здійснення нею дій, передбачених статтями 26 - 32 Закону № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно пункту 9 цієї Постанови при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону № 2780-XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Пунктом 12 цієї ж Постанови визначено, що у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Враховуючи вищевикладене та те, що позивач побудував житловий будинок без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, але на належній йому на праві приватної власності земельній ділянці, без порушення цільового призначення цієї земельної ділянки, без істотних порушень будівельних норм і правил, а після завершення будівництва звернувся до компетентного органу - Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровської області про прийняття до експлуатації побудованого ним житлового будинку, який відмовив у прийнятті самочинного об`єкта до експлуатації, суд вважає, що є підстави для визнання за позивачем права власності на житловий будинок, який самочинно збудований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнання за позивачем права власності на самочинно збудований житловий будинок дозволить позивачу звернутися до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю з декларацією за формою, наведеною у додатку 5 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 13 квітня 2011 року № 461, про прийняття об`єкта в експлуатацію за процедурою, визначеною вказаним Порядком.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 18, 43, 49, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд ,-

У Х В А Л И В

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання права власності на нерухоме майно, треті особи: відділ архітектури та містобудування, житлово-комунального господарства та будівництва Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності на самочинно збудований житловий будинок під номером АДРЕСА_1 , який має наступні характеристики: «А-1» - житловий будинок, загальною площею - 107,4 кв.м., житловою площею - 75,4 кв.м.; «а-1» - навіс; «Б-1» - сарай; «В-1» - вбиральня; № 1 свердловина; № 2 зливна яма, розташований на земельній ділянці, загальною площею 0,2429 га, кадастровий номер: :05:006:0009.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В. О. Говоруха