Провадження № 2/161/3030/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

25 листопада 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Чигринюк В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру часток в праві спільної сумісної власності на квартиру,

В С Т А Н О В И В:

27.07.2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої вказала, що їй разом з відповідачем на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 (далі - квартира, спірне майно). На даний час вона, як співвласник квартири, має намір подарувати належну їй частку в спірному житловому приміщенні своїй доньці. З метою укладення договору дарування частки спірного майна, вона звернулася до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Пастухової Н.В., проте останньою було відмовлено їй у посвідченні відповідного правочину, оскільки розмір їх із відповідачем часток в праві спільної сумісної власності на квартиру визначено не було. При цьому, нотаріусом було роз`яснено, що розмір часток у праві спільної сумісної власності на квартиру може бути визначений шляхом укладення договору між співвласниками про визначення розміру часток, або в судовому порядку. Разом з тим, ОСОБА_2 , у добровільному порядку укладати договір про визначення розміру часток в праві спільної сумісної власності на спірне майно відмовляється. Вказує, що розмір їх із відповідачем часток є рівними, а тому просить суд визначити, що розмір належної їй частки в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 . становить 1/2 частину даного нерухомого майна.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутності, позов підтримує у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Судові витрати просив залишити за позивачкою (а.с. 42).

Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився про день, час, місце розгляду спарви був повідомлений належним чином.

24.11.2020 року від відповідача на електронну адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке вмотивоване його перебуванням за кордом та неможливістю повернутися на територію України (а.с. 39).

Разом з тим, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, виходячи з наступного.

Так, 04.11.2020 року відповідачем ОСОБА_2 було подано аналогічне за своїм змістом клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволено судом.

При цьому, відповідач ОСОБА_2 , у разі неможливості особистої явки до суду, не був позбавлений можливості подати на адресу суду, в тому числі і електронну, відзив на позовну заяву, в якій викласти свої доводи та заперечення щодо заявлених позовних вимог.

Крім того, ані клопотання відповідача, подане 04.11.2020 року, ані клопотання подане 24.11.2020 року не містять будь-яких доказів, які підтверджують викладені у них обставини.

Таким чином, суд вважає, що неявка відповідача в судові засідання відбулися без поважних причин.

Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання.

Враховуючи вищезазначені обставини, а також обсяг наданих стороною позивача доказів, суд вважає провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів за відсутності сторін.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності на житло від 05.10.2006 року, видане Відділом з приватизації житлового фонду Виконавчого комітету Луцької міської ради згідно розпорядження (наказу) № 746-р від 05.06.2006 року (а.с. 4).

На підставі вищевказаного свідоцтва КП «Волинське обласне БТІ» 12.10.2006 року було проведено державу реєстрацію праві спільної сумісної власності на квартиру за сторонами, що підтверджується відповідним витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12137582 (а.с. 5).

У своєму позові позивач зазначає, що у неї виникла необхідність визначити належну їй частку в спільному із відповідачем майні, що, за відсутності добровільної згоди ОСОБА_2 на укладення договору про визначення розміру часток в праві спільної сумісної власності на спірне майно, в позасудовому порядку не виявляється за можливе.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Вказане положення матеріального закону кореспондується з приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України, відповідно до якої завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Аналізуючи вищезазначені норми ЦК України, а також виходячи з конкретних обставин спору, суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить по 1/2 частині квартира АДРЕСА_1 .

В свою чергу, в ході розгляду справи, відповідачем не надано, а судом не отримано доказів іншого.

За наведених обставин, суд вважає позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру часток в праві спільної сумісної власності на квартиру обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Представник позивача у своїй заяві, поданій перед початком розгляду справи по суті, просив понесені ОСОБА_1 судові витрати залишити за нею, а тому підстави для їх стягнення з відповідача відсутні.

На підставі ст. ст. 15, 16, 355, 368, 372 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 77, 81, 141, 247, 259, 263-268, 280, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру часток в праві спільної сумісної власності на квартиру - задовольнити.

Визначити, що розмір належної ОСОБА_1 частки в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 становить 1/2 (одну другу) частину даного житлового приміщення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення в повному обсязі складено 26 листопада 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська