Справа № 605/533/20
РІШЕННЯ

Іменем України

"25" листопада 2020 р. Підгаєцький районний суд

Тернопільської області

в складі :

головуючого судді Горуц Р.О.

за участю:

секретаря судового засідання Лежигубської О.В.

представника відповідача Цибульського В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Підгайці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, мотивуючи тим, що його сімейний стан на даний час змінився, він вдруге одружився і від даного шлюбу народилась дитина, а тому він немає можливості сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку та просить зменшити розмір стягуваних з нього аліментів на утримання сина до 1/4 частки усіх видів його заробітку.

В судове засідання позивач не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Крім того, підтримання ним позовних вимог та прохання про розгляд справи у його відсутності викладено у адресованій суду письмовій заяві, яка долучена до матеріалів справи, що не суперечить вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Причин своєї неявки суду не повідомила.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав та пояснив, що народження дитини позивача від іншого шлюбу не є підставою для зменшення розміру аліментів. Вважає, що позивач не надав доказів погіршення його матеріального стану, а також, що його теперішня дружина перебуває на його утриманні, а рішення Обухівського районного суду Київської області є законним і правомірним, враховуючи те, що відповідач несе набагато більші витрати на утримання дитини, аніж розмір аліментів, який сплачує позивач. Зазначає, що позивач не цікавиться навчанням дитини, при цьому зменшення розміру аліментів не буде відповідати її інтересам, а тому просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилась одна дитина, а саме: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із відповідачкою, що стверджено нею в судовому засіданні та не заперечено позивачем.

Вказаний шлюб, рішенням Обухівського районного суду Київської області від 16 грудня 2016 року, яке набрало законної сили, розірвано.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 16 червня 2017 року із позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання їх сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі ј частини всіх видів доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 28 квітня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 30 червня 2017 року, яка набарала законної сили, виправлено помилку у резолютивній частині рішення суду від 16 червня 2017 року, а саме замість ј частини зі всіх видів доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 28 квітня 2017 року до досягнення дитиною повноліття, виправлено на 1/3 частину зі всіх видів доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 28 квітня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Із довідки про доходи виданої ТОВ "Люстдорф" від 10 лютого 2020 року за вих.№23 видно, що дохід позивача із відрахуванням податків, який працює торговельним представником, за період з серпня 2019 року по січень 2020 року становить 55475,58 грн., з них 18151,77 грн. - спалчено аліменти.

Встановлено, що позивач 07 вересня 2019 року вдруге зареєстрував шлюб із ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 07 вересня 2019 року, виданим Обухівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Від вказаного шлюбу у позивача народився син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 03 січня 2020 року.

Із довідки за вих.№46 від 11 лютого 2020 року виданої управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області, вбачається, що теперішня дружина позивача перебуває на обліку в Обухівському управлінні соціального захисту населення та одрежує державну соціальну допомогу при народженні дитини з 01 жовтня 2019 року по 31 грудня 2022 року.

Той факт, що спільна дитина сторін інколи хворіє, підтверджується доданими представником відповідача документами до письмових пояснень по справі, зокрема актами про надані медичні послуги для пацієнта.

Копії оглядів лікаря-педіатра від жовтня та листопада 2019 року, які додані представником відповідача до письмових пояснень, на підтвердження того, що дитина сторін хворіє, судом до уваги не приймаються, оскільки такі не містять прізвища та по батькові пацієнта, а лише його ім`я, а отже є неналежними доказами.

Із характеристики учня 4-А класу гімназії біотехнологій №177 м. Києва за вих.№122 від 10 червня 2020 року, видно, що позивач із вчителями не спілкується, за час навчання його сина ОСОБА_4 до гімназії не приходив і не виявляв зацікавленості у шкільному житті та вихованні дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан, оскільки народився син від іншого шлюбу з ОСОБА_5 .

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В силу ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд, звертає увагу на те, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження ІНФОРМАЦІЯ_2 дитини - ОСОБА_6 , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року (справа №565/2071/19).

Позивачем не представлено суду належних та допустимих доказів того, що на момент стягнення з нього аліментів на утримання дитини рішенням Обухівського районного суду Київської області, він не працював, чи працював і отримував більшу заробітну плату, аніж на даний час, тобто погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.

Суд, переконаний в тому, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою, а також, що визначений розмір аліментів, який підлягає стягненню із позивача на користь відповідача на утримання їх сина - ОСОБА_4 за рішенням Обухівського районного суду Київської області, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_6 , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини - ОСОБА_4 , та суперечитиме її інтересам.

Також позивачем не надано суду будь-яких доказів стосовно стану його здоров`я, а також, що його дружина ОСОБА_5 перебуває на його утриманні.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідач є молодим, здоровим, а тому зобов`язаний утримувати своїх дітей.

Приймаючи до уваги, обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме: матеріальне становище позивача, наявність на утриманні іншої малолітньої дитини - ОСОБА_6 , відсутність непрацездатних дружини, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення, зокрема: рівність сторін в утриманні дитини ОСОБА_4 , її вік та стан здоров`я, розмір встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також й те, що дитина проживає спільно з матір`ю, яка нею опікується постійно, і об`єктивно несе більші витрати на її утримання, враховуючи наведені вище обставини у їх сукупності, а також, що позивач не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Обухівського районного суду Київської області від 16 червня 2017 року, а тому суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати слід покласти на позивача в межах ним понесених.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 141, 180-183, 192 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Судові витрати покласти на позивача в межах ним понесених.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду, або через Підгаєцький районний суд Тернопільської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Представник відповідача: Цибульський Володимир Володимирович , ІНФОРМАЦІЯ_5 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №9096/10 від 29 травня 2020 року.

Головуючий: Р. О. Горуц