Справа № 473/2671/20
РІШЕННЯ

іменем України

"25" листопада 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді: Ротар М.М.

при секретарі: Гаврилової І.С.,

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Вознесенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного регіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна

встановив

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зняття арешту з нерухомого майна, посилаючись на наступне.

Заочним рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 листопада 2013 року (справа № 473/4430/13-ц, провадження 2/473/1534/2013) задоволено позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» до - ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та 19.11.2013р. видано виконавчий лист.

Вознесенським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївської області, правонаступником якого є Вознесенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відкриті виконавчі провадження №41595032 та №45552913 з примусового виконання рішення суду.

В ході виконанні вказаного рішення суду державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ,серія та номер - 45552831 виданий 24.12.2014р. про що внесена запис про обтяження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №8230706 /спеціальний розділ/ від 24.12.2014 року - вид обтяження - арешт нерухомого майна , характеристика і зміст обтяження - заборонити здійснення відчуження будь якого майна, яке належить боржнику, опис предмета обтяження - все нерухоме майно.

В подальшому, вказане виконавче провадження відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби / Затверджено наказом Міністерства юстиції України 25.12.2008р. №2274/5/ знищено у зв`язку з закінченням термінів зберігання. При цьому, при закінченні виконавчих проваджень, арешт на майно боржника ОСОБА_1 не знятий.

08 квітня 2020 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби із заявою про закриття виконавчих проваджень №41595032 та №45552913 та зняття арештів, у зв`язку із погашенням заборгованості.

Однак на даний час все належне ОСОБА_1 майно продовжує безпідставно перебувати під арештом, чим порушені його майнові права щодо розпорядження нерухомим майном. Посилаючись на ст..317,319 ЦК України позивач просив позов задовольнити та скасувати арешт з всього нерухомого майна, власником якого він є.

. Ухвалою суду від 26 серпня 2020 року провадження по справі відкрито та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 28 жовтня 2020 року замінено неналежного відповідача Вознесенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного регіонального управління Міністерства юстиції на належного відповідача Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», а також залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Вознесенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного регіонального управління Міністерства юстиції.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. На адресу суду надіслав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі.

Суд, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 листопада 2013 року (справа № 473/4430/13-ц, провадження 2/473/1534/2013) задоволено позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» до - ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та 19.11.2013 року видано виконавчий лист.

Вознесенським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївської області, правонаступником якого є Вознесенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відкриті виконавчі провадження №41595032 та №45552913 з примусового виконання рішення суду.

В ході виконанні вказаного рішення суду державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ,серія та номер - 45552831 виданий 24.12.2014р. про що внесена запис про обтяження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №8230706 /спеціальний розділ/ від 24.12.2014 року - вид обтяження - арешт нерухомого майна , характеристика і зміст обтяження - заборонити здійснення відчуження будь якого майна, яке належить боржнику, опис предмета обтяження - все нерухоме майно.

В подальшому, вказане виконавче провадження було закінчено на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" та відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби / Затверджено наказом Міністерства юстиції України 25.12.2008р. №2274/5/ знищено у зв`язку з закінченням термінів зберігання. При цьому, при закінченні виконавчих проваджень, арешт на майно боржника ОСОБА_1 не знятий.

Крім цього 08 квітня 2020 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби із заявою про закриття виконавчих проваджень №41595032 та №45552913 та зняття арештів, у зв`язку із погашенням заборгованості. Однак відповідно до листів Вознесенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 17.07.2020 року та 07.09.2020 року припинити чинність арешту неможливо у зв`язку з відсутністю матеріалів виконавчого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

З конструкції заявлених позовних вимог вбачається, що вимога про зняття арешту з нерухомого майна є основною позовною вимогою, в наслідок якої виключення запису щодо реєстрації обтяження - похідною.

Відповідно до статі 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Позивач ОСОБА_1 пред`явив позов, зі змісту якого не вбачається спору між сторонами про право власності (володіння, користування розпорядження) на майно, на яке накладено арешт, і таке право позивача ніким не оспорюється, не містить позов і матеріально-правових вимог до відповідача, а тому позовна заява не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, оскільки передбачається інша форма звернення та порядок вирішення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 був боржником перед банком, та стороною виконавчого провадження.

У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПКУкраїни, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб`єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб`єктом оціночної діяльності.

Вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Заявлені ОСОБА_1 вимоги не можуть розглядатися у позовному провадженні, оскільки у такому випадку позивач ОСОБА_1 одночасно має бути й відповідачем, так як його майно арештовано державним виконавцем і він є боржником за виконавчим провадженням, що є неможливим відповідно до вимог статей 42, 48, 175, 447 ЦПК України. Тому такий позов ОСОБА_1 взагалі не підлягає розгляду в порядку позовного провадження. З огляду на вищевикладене позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Вознесенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного регіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.М. Ротар