Провадження № 2-з/219/64/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в особі судді Фролової Н.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», треті особи Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Бахмутський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2020 року заявник ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», треті особи Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якій просить зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 10342 від 30.10.2017 року вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною на користь АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 98931,72 гривень на час розгляду даної позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В заяві про забезпечення позову, заявник посилається на те, що для захисту прав позивача та безпідставно стягнутих коштів у майбутньому (стягнутих на підставі виконавчого документу та виконавчого провадження) коштів, що давало б підставу в майбутньому позивачу звертатися з додатковою позовною заявою про повернення безпідставно стягненого за виконавчим написом нотаріуса №10342 від 30.10.2017 року коштів вчинено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною на користь АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 98931,72 гривень, необхідно забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса №10342 від 30.10.2017 року. Якщо це не зробити, то у позивача будуть безпідставно стягнуті кошти, що в подальшому породжують правові наслідки і позивачу прийдеться додатково звертатися до суду, в разі задоволення позову, про стягнення цих коштів, що займе тривалий час та зусиль, так як позивач не згодна із заборгованістю за тілом кредиту, який складає 3479 гривень.

Суд, вивчивши матеріали заяви, цивільної справи дійшов наступного висновку.

Згідно норм ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно ч.ч.1-3 ст.150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 55690339, винесеної 02.02.2018 року державним виконавцем Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Строєнко Л.О., вказане виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису № 10342, виданого 30.10.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу у сумі 98931,72 гривень.

В даних правовідносинах зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса як спосіб забезпечення позову прямо передбачений чинним законодавством та є співмірним із заявленими вимогами. У разі невжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб, матиме місце виконання виконавчого напису нотаріуса, який позивач оскаржує, а тому він може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню у судовому порядку.

За обставинами справи, суд також враховує інтереси не лише позивача, а й сторін та інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, зокрема, те, що обраний вид забезпечення позову є тимчасовим заходом і не є формою позбавлення майна або повного утруднення його використання.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.149-153, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №10342 від 30.10.2017 року вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 98931,72 гривень на час розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», треті особи Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Бахмутський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, і до набрання відповідним судовим рішенням законної сили і статусу остаточного.

Копію ухвали направити заявнику та всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову, а також Бахмутському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) для вжиття відповідних заходів.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Н.М. Фролова