КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-з/824/857/2020 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
24 листопада 2020 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Головуючого судді: Сушко Л.П.,
суддів: Мельника Я.С., Іванової І.В.,
секретар судового засідання: Спеней О.С.
розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 серпня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергобанк», а особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Енергобанк» Брайко Станіслава Анатолійовича, правонаступником якого є Товариства з обмеженою відповідальність "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Перевіривши заяву, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 382 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції, зокрема, складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в апеляційній інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове судове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що розподіл судових витрат здійснюється судом або в рішенні по суті спору або в додатковому судовому рішенні.
Таким чином, оскарження судового рішення щодо розподілу судових витрат може відбуватися або шляхом оскарження рішення по суті спору в частині розподілу судових витрат, або шляхом оскарження додаткового судового рішення.
Разом з цим, якщо судом вирішено питання про судові витрати шляхом зазначення розподілу судових витрат у резолютивній частині судового рішення, сторона, яка не згідна із таким розподілом судових витрат, має право на оскарження судового рішення у цій частині у порядку, передбаченому ЦПК України.
Встановлено, що у травні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27.05.2013 року між ПАТ «Енергобанк» укладено договір №00-038015-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA та ОСОБА_1 05.06.2013 між Банком та позичальником було укладено додаткову угоду № 1 до договору про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA за умовами якої розмір кредитного ліміту складав 30 000,00 грн. Умовами договору встановлено, що строк дії кредитної лінії становить один рік з моменту підписання сторонами договору. Якщо не пізніше ніж за 45 календарних днів до закінчення терміну дії кредитної лінії, за умови, що з боку держателя відсутня прострочена заборгованість за кредитом та/або обслуговуванню карткового рахунку, та жодна із сторін в установленому договором порядку не заявить про припинення строку дії кредитної лінії, термін дії кредитної лінії продовжується на той же строк і на тих же умовах. У відповідності до тарифів за відкриття та обслуговування пакету «Кредитна картка VISA» позичальнику було встановлено: відсоткова ставка 35% річних; розмір щомісячного мінімального платежу 5% від боргових зобов`язань, але не менше 50 грн., штраф за виникнення простроченої заборгованості 50 грн. + 0,2% в день від суми простроченої заборгованості, штраф за користування пере лімітом (несанкціонований овердрафт) 0,2% в день від суми пере ліміту. У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань просив суд стягнути з відповідача заборгованість перед банком, що становить 288 739 грн. 73 коп. та покласти на відповідача судові витрати.
Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 29 серпня 2017 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Енергобанк», а особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Енергобанк» Брайко Станіслава Анатолійовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства ПАТ «Енергобанк» суму у розмірі 288739 грн. 73 коп., а також вирішено питання про розподіл судових витрат.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 02 квітня 2020 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 серпня 2017 року.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням адвокат Кіфа Інна Олександрівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.
Враховуючи те, що за результатами перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом вирішено питання про судові витрати шляхом зазначення у резолютивній частині постанови Київського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року про розподіл судових витрат, тому відсутні правові підстави для ухвалення додаткового судового рішення та задоволення зави про ухвалення додаткового рішення.
У разі незгоди з висновком суду апеляційної інстанції в тому числі і в частині розподілу, перерозподілу, чи не розподілу судових витрат, учасники справи мають право оскаржити його у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду на підставі ст. 389 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.137, 141, 270 ЦПК України, суд,
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовити.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцятиднів.
Повний текст додаткової постанови складено «25» листопада 2020 року.
Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіІ.В. Іванова Я.С. Мельник