Справа 556/225/20
Номер провадження 2/556/175/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2020 дата розгляду справи

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Іванків О.В.,

секретаря судового засідання Кньовець Н.П.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Крестинської Л.А.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Полюхович О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на частку у спільному майні подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 з даною позовною заявою, в якій просить встановити факт що має юридичне значення, а саме факт проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу з відповідачем за період з 27 жовтня 2014 року по 30 вересня 2018 року та визнати за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .

Вказаний позов надійшов до суду 14.02.2020 року. Ухвалою Володимирецького районного суду від 24.02.2020 року в справі відкрито провадження та позов прийнято до розгляду. Відповідачем подано відзив на позовну заяву з письмовими доказами.

Позивачем подано відповідь на відзив.

Сторонами надано письмові докази.

20.10.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, пояснила, що після розірвання шлюбу з відповідачем вони разом з дітьми продовжили проживати разом в будинку матері позивача, вести спільне господарство. ОСОБА_2 виїжджав на тимчасові заробітки, вона вела господарство, утримувала та доглядала дітей. Вони продовжили будівництво житлового будинку в селі Полиці, яке розпочали ще в період шлюбу, і після здачі будинку в експлуатацію спільно перейшли проживати в нього. Сторони та їх неповнолітні діти зареєстровані в спірному будинку. Вважає житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 спільною власністю подружжя, у зв`язку з чим просила задоволити позов.

Відповідач заперечив проти позову, пояснив, що з колишньою дружиною в нього склались неприязні стосунки. Після розірвання шлюбу подружніх відносин вони не підтримували. Спірний житловий будинок він збудував особисто за власні кошти, розпочав будівництво і завершив його вже після розірвання шлюбу. Просив відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, судом встановлено наступне.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12 лютого 2007 року по 27 жовтня 2014 року. Наведене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 та рішенням Володимирецького районного суду від 17.10.2014 року.

Також встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На час судового розгляду справи сторони та їх неповнолітні діти зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 .

Також встановлено, що рішенням Полицької сільської ради №379 від 22.03.2012 року ОСОБА_2 виділено земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2498 га в АДРЕСА_1 .

Як вбачається з Повідомлення про початок виконання будівельних робіт №РВ7 ОСОБА_2 повідомив про початок будівництва житлового будинку в с. Полиці 07.09.2012 року.

У відповідності до Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, будівництво житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 завершено 29.01.2018 року.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, якщо від цього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 належними та допустимими доказами підтвердила власні позовні вимоги як щодо спільного проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, так і щодо права спільної власності на спірний житловий будинок.

Зокрема, належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Подібна позиція викладена в Постанові КЦС ВС від 15.07.2020 року у справі №524/10054/16 (61-21748св18).

З пояснень позивача та свідка ОСОБА_7 вбачається, що сторони проживали в господарстві ОСОБА_7 з часу реєстрації шлюбу, і продовжили проживати в цьому ж господарстві після розірвання шлюбу судом до лютого 2018 року, коли ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їх неповнолітні діти перейшли проживати у власний новозбудований будинок. Ці пояснення підтверджуються відмітками про реєстрацію в паспорті позивача, з яких вбачається, що з 21.02.2018 року ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 ; записами в погосподарській книзі №5 за 2016-2020 роки та довідками виконавчого комітету Полицької сільської ради №97 від 20.01.2020 року та №1381 від 21.08.2020 року.

Свідок ОСОБА_7 крім того пояснила, що і після офіційного розірвання шлюбу донька з зятем проживали як подружжя, зять їздив на заробітки, після чого повертався в сім`ю та привозив гроші. Донька вела домашнє господарство, готувала їсти, прала, в тому числі речі ОСОБА_2 , в них був спільний бюджет. Всі оточуючі сприймали їх як подружжя, наприклад на весілля їх завжди запрошували разом, різні свята вони також відзначали разом.

З листа Управління соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації №382/02-19 від 03.02.2020 року вбачається, що в березні 2016 року при оформленні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, ОСОБА_1 вказала ОСОБА_2 як співмешканця, у зв`язку з чим розрахунок допомоги було проведено з урахуванням цієї особи.

З наданих позивачем виписок про рух коштів на її картковому рахунку в АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що протягом 2015-2017 років ОСОБА_1 систематично перераховувала кошти ОСОБА_2 , поповнювала рахунок його мобільного телефону, здійснювала погашення кредиту ОСОБА_2 , а також отримувала гроші від відповідача.

Наведені докази є належними, допустимими і в своїй сукупності на думку суду доводять ту обставину, що з 27 жовтня 2014 року по 30 вересня 2018 року сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу та спільно завершили будівництво житлового будинку з надвірними господарськими будівлями АДРЕСА_1 , спорудження якого було розпочато під час ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в зареєстрованому шлюбі. Дану обставину підтверджують також надані сторонами видаткові накладні та чеки на придбання будівельних матеріалів, а саме: №10 від 13.05.2008 р., №20 від 05.11.2011 р., №439 від 19.07.2013 р., №387082 від 08.09.2016 р.

Доводи відповідача та надані ним письмові докази не спростовують висновків суду та встановлених обставин.

Частиною 2 ст. 74 СК України передбачено, що на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1, 2ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.ст.69,70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Як роз`яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті60,69 СК, ч. 3ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Щодо поділу земельної ділянки судом встановлено наступне. Частиною 1 ст.120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовано ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

У відповідності до ч.4 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги що житловий будинок з надвірними господарськими спорудами АДРЕСА_1 є спільним майном майном подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та підлягає поділу між ними в рівних частках, земельна ділянка на якій розміщено вказаний будинок, також підлягає поділу між сторонами.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 27 жовтня 2014 року по 30 вересня 2018 року.

Визнати спільним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок з надвірними господарськими спорудами АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними господарськими спорудами АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель загальною площею 0,2498 га по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:002:0021.

Повний текст рішення буде проголошено 23 листопада 2020 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У відповідності до п.15.5) розділу Х111 Прикінцеві положення, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до пп.3) р.12 Закону України №540 - 1Х від 30.03.2020 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя: О.Іванків

Повний текст рішення проголошено 23 листопада 2020 року о 17 год.45 хв.

Сторони

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3