Провадження №2/225/945/2020
Справа №225/5419/20
РІШЕННЯ

Іменем України

24 листопада 2020 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Соляник А.В.,

за участю секретаря судового засідання Черникової Н.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного підприємства «Торецьквугілля» (юридична адреса: м. Торецьк, вул. Дружби,19, ) про відшкодування шкоди, заподіяної умовами виробництва,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ДП «Торецьквугілля», в якому просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду, завдану умовами праці на виробництві, що спричинили професійне захворювання у розмірі 100000,00 гривень.

В обґрунтування позову зазначив, що з 11.10.2004 року по 25.08.2020 рік позивач працював на підземних роботах повний робочий день на шахті «Шахта ім. Ф.Е.Дзержинського» ДП «Дзержинськвугілля», що підтверджується записами в його трудовій книжці.

18.08.2016 року відбулось перейменування підприємства з «Дзержинськвугілля» на «Торецьквугілля».

25.08.2020 року ОСОБА_1 був звільнений з підприємства за станом здоров`я на підставі п.2 ст..40 КЗпГІ України, та у зв`язку з переходом на пенсію за віком І раз.

Під час роботи на підприємстві позивач отримав хронічну попереково-крижову радикулопатію L5, S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико- динамічними порушеннями, м`язево-тонічним та больовим синдроми та вібраційну хворобу II ст.. (вегето-сенсорна полі невропатія верхніх кінцівок з дефартрозом між фалангових, п`ястково-фалангових, променево-зап`ясткових суглобів І ст.), про що свідчить медичний висновок ЦЛЕК від 01.07.2020 р.

25.08.2020 року обласною профпатологічна медико - соціальною експертною комісією позивачу встановлено 65% втрати працездатності та III група інвалідності з 07.08.2020 року і безстроково.

Згідно медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії від 01.07.2020 року №21/445 підґрунтям для визначення професійної категорії захворювання є дані клінічного дослідження, динаміка захворювання, інформація про умови праці, представлена в сан.-гіг. характеристиці ОСОБА_1 від 19.03.2020р., згідно якої хворий підлягав дії несприятливих виробничих факторів (фізичні навантаження, вимушена робоча поза, нахили тулуба), параметри яких перевищували допустимі величини; дії локальної вібрації, рівень якого перевищували ГДР; стаж в шкідливих умовах праці - 16 років 4 місяці.

Усі ці фактори в сукупності призвели до встановлення позивачу професійного захворювання та встановлення ступеня втрати працездатності на рівні 65%. Ці ж обставини знайшли своє підтвердження у акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання складеного та затвердженого 27 липня 2020 року.

Відповідно до довідки серії 12 ААА № 090709 від 25.08.2020 року Обласним центром медико-соціальної експертизи МСЕК м. Краматорськ позивачу встановлено 65% втрати працездатності за сукупністю (30% хронічна п/кр радикулопатія; 35% вібраційна хвороба). Згідно витягу з акту огляду МСЕК позивач визнаний інвалідом 3-ї групи по профзахворюванню.

Відповідно до довідки серії 12 ААБ № 851598 від 25.08.2020 року Обласним центром медико-соціальної експертизи МСЕК м. Краматорськ позивачу встановлено позивач визнаний інвалідом 3-ї групи по профзахворюванню, інвалідність встановлена безстроково.

На підставі наданих позивачем документів Дзержинським відділенням Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань у Донецькій області згідно постанови фонду йому призначили страхові виплати та одноразова допомога.

Актом розслідування хронічного професійного захворювання № б/н від 27.07.2020 р. встановлено, що причиною та обставинами профзахворювання є робота протягом тривалого часу в умовах впливу шкідливих факторів: еквівалентний рівень локальної вібрації - 118 дБ при ГДР -112 дБ; потужність зовнішньої роботи при роботі за участю м`язів нижніх кінцівок і тулуба - 551,6 Вт при допустимому рівні - 90 Вт, перебування у незручній робочій позі - до 45% часу робочої зміни при ГДР - до 25%, вимушені нахили тулуба - до 240 разів за зміну при допустимому рівні-до 100 разів.

У зв`язку з отриманими профзахворюванням фізичний стан позивача погіршився, що призвело до фізичних та моральних страждань.

Постійні фізичні болі призвели до порушення сну, підвищеної збудженості, і, як наслідок, постійне вимушене приймання ліків. Наслідки отриманого професійного захворювання спричинили вимушені зміни в житті позивача, оскільки за станом здоров`я він не має можливості реалізувати свої звички та бажання, інтереси та плани на майбутнє.

Позивач відчуває моральні страждання, оскільки відчуває постійний фізичний біль, в поперековому відділі хребта, що віддає в обидві ноги, більше в праву, що посилюються під час ходьби та нахилів, значно обмежені рухи у поперековому відділі хребта, німіють ноги, позивач не може тривало стояти та сидіти.

У зв`язку з цим, порушені життєві звички та умови життя позивача, оскільки через хворобу він не може виконувати господарські роботи, допомагати родині по господарству. Постійний фізичний біль позбавляє позивача можливості вести активний образ життя, спілкуватися з родиною та друзями. Отримане професійне захворювання позбавило позивача можливості реалізувати свої звички та бажання, що призвело до необхідності змінити спосіб життя, інтереси та плани на майбутнє.

Просить стягнути з відповідача на свою користь 100000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Відповідачем від 04.11.2020 року надано відзив №10/1085, в якому зазначено, що ДП «Торецьквугілля» позовні вимоги визнає частково. Так, позивачем необґрунтовано факт завдання моральної шкоди, також не надано доводів, які б обґрунтували розмір шкоди, у зв`язку з чим не можливо встановити з яких міркувань він виходив визначаючи розмір заподіяної шкоди саме у 100000 грн. Враховуючи Аналіз ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку із ушкодженням здоров`я під час виконання трудових обов`язків, склалася усталена практика відшкодовувати моральну шкоду із розрахунку 300 грн. за 1% втрати працездатності, у зв`язку з чим на його думку позовні вимоги повинні бути задоволені в сумі 19500 грн.

Позивач до суду не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача до суду не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку.

Згідно ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про охорону праці" державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Судом встановлено, що з 11.10.2004 року по 25.08.2020 рік позивач працював на підземних роботах повний робочий день на шахті «Шахта ім. Ф.Е.Дзержинського» ДП «Дзержинськвугілля», що підтверджується записами в його трудовій книжці.

18.08.2016 року відбулось перейменування підприємства з «Дзержинськвугілля» на «Торецьквугілля».

25.08.2020 року ОСОБА_1 був звільнений з підприємства за станом здоров`я на підставі п.2 ст..40 КЗпГІ України, та у зв`язку з переходом на пенсію за віком І раз.

Під час роботи на підприємстві позивач отримав хронічну попереково-крижову радикулопатію L5, S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико- динамічними порушеннями, м`язево-тонічним та больовим синдроми та вібраційну хворобу II ст.. (вегето-сенсорна полі невропатія верхніх кінцівок з дефартрозом між фалангових, п`ястково-фалангових, променево-зап`ясткових суглобів І ст.), про що свідчить медичний висновок ЦЛЕК від 01.07.2020 р.

25.08.2020 року обласною профпатологічна медико - соціальною експертною комісією позивачу встановлено 65% втрати працездатності та III група інвалідності з 07.08.2020 року і безстроково.

Факт отримання зазначених захворювань підтверджений медичним висновком Клінікою професійних захворювань «Інститутом медицини праці Національної Академії медичних наук України» № 21/445 від 01.07.2020 р.

Відповідно до довідки серії 12 ААА № 090709 від 25.08.2020 року Обласним центром медико-соціальної експертизи МСЕК м. Краматорськ позивачу встановлено 65% втрати працездатності за сукупністю (30% хронічна п/кр радикулопатія; 35% вібраційна хвороба). Згідно витягу з акту огляду МСЕК позивач визнаний інвалідом 3-ї групи по профзахворюванню.

Відповідно до довідки серії 12 ААБ № 851598 від 25.08.2020 року Обласним центром медико-соціальної експертизи МСЕК м. Краматорськ позивачу встановлено позивач визнаний інвалідом 3-ї групи по профзахворюванню, інвалідність встановлена безстроково.

На підставі наданих позивачем документів Дзержинським відділенням Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань у Донецькій області згідно постанови фонду йому призначили страхові виплати та одноразова допомога.

Актом розслідування хронічного професійного захворювання № б/н від 27.07.2020 р. встановлено, що причиною та обставинами профзахворювання є робота протягом тривалого часу в умовах впливу шкідливих факторів: еквівалентний рівень локальної вібрації - 118 дБ при ГДР -112 дБ; потужність зовнішньої роботи при роботі за участю м`язів нижніх кінцівок і тулуба - 551,6 Вт при допустимому рівні - 90 Вт, перебування у незручній робочій позі - до 45% часу робочої зміни при ГДР - до 25%, вимушені нахили тулуба - до 240 разів за зміну при допустимому рівні-до 100 разів.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

До юридичного складу, що є підставою відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди роботодавцем, є моральні страждання робітника, втрата нормальних життєвих зв`язків та необхідність для працівника докладання додаткових зусиль для організації свого життя.

Вина роботодавця не відноситься до обов`язкових умов для настання відповідальності за спричинення працівнику моральних страждань під час виконання своїх трудових обов`язків.

Рішенням Конституційного Суду України № 20-пр/2008 від 08.10.2008 року обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди громадянам, які постраждали на підприємствах внаслідок виробничої травми чи професійного захворювання, було покладено на підприємства, з чиєї вини відбулися відповідні події.

Таким чином, саме на підприємство покладено обов`язок відшкодувати працівнику моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому цієї шкоди. Зазначені норми не містять будь-яких інших додаткових умов щодо відшкодування моральної шкоди.

Згідно вимог ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд вважає, що саме через небезпечні умови праці позивач отримав професійне захворювання.

Сукупність проаналізованих та досліджених судом доказів дає можливість суду зробити висновок про те, що ушкодження здоров`я на виробництві спричинило позивачу моральну шкоду, яка полягає в фізичному болю та у моральних переживаннях, що призвело до змін звичайного стану життя та потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд відхиляє доводи представника відповідача про відсутність у позивача доказів спричинення йому моральної шкоди. Відповідно до діючого законодавства втрата працездатності, яка встановлена висновком МСЕК, вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан здоров`я потерпілого погіршено.

Надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров`я ОСОБА_1 і отримання ним професійного захворювання та інвалідності відбулося при виконанні ним трудових обов`язків у шкідливих умовах, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4, відповідно до якого розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Судом враховано фактичні обставини справи, характер та обсяг спричинених позивачу моральних страждань, переживанням які відчуває ОСОБА_1 у зв`язку з ушкодженням здоров`я, з врахуванням ступеню втрати працездатності та у зв`язку з професійним захворюванням, а відтак вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 100000,00 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вказані положення Закону, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного підприємства «Торецьквугілля» (юридична адреса: м. Торецьк, вул. Дружби,19, ) про відшкодування шкоди, заподіяної умовами виробництва - задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства «Торецьквугілля» (місце знаходження: м. Торецьк, вул. Дружби, 19, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок отримання професійного захворювання та стійкої втрати професійної працездатності 100000 (сто тисяч) гривень.

Стягнути з Державного підприємства «Торецьквугілля» (місцезнаходження: 85200, м. Торецьк, Донецької області, вул. Дружби, 19, ) на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя: