Постанова

Іменем України

16 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 205/1096/19

провадження № 61-20540св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: державний реєстратор обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Волос Олена Володимирівна, публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», обласне комунальне підприємство «Софіївське бюро технічної інвентаризації»,

треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_4 , управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу Ленінського районного суду міста Дніпропетровська у складі судді Приходченко О. С. від 15 лютого 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду складі колегії суддів: Свистунової О. В., Красвітної Т. П., Єлізаренко І. А., від 10 жовтня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог заявника

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до державного реєстратора обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Волос О. В. (далі - ОКП «Софіївське БТІ»), публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-банк», банк), ОКП «Софіївське БТІ», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_4 , управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, про скасування рішення про державну реєстрацію, скасування державної реєстрації та зобов`язання поновити запис про державну реєстрацію.

31 січня 2019 року позивач звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 ; заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти відчуження, реєстраційні дії чи будь-які інші дії щодо вказаної квартири; на час розгляду справи заборонити представникам ПАТ «Альфа-Банк» чи будь-яким іншим особам, які діють від його імені та інтересах, без нотаріально посвідченої згоди ОСОБА_1 проникати в спірну квартиру; заборонити вчиняти представникам ПАТ «Альфа-Банк» чи будь-яким іншим особам, які діють від його імені та інтересах, дії, направлені на зняття з реєстрації осіб, які були зареєстровані в спірній квартирі станом на 01 жовтня 2018 року; заборонити представникам ПАТ «Альфа-Банк» чи будь-яким іншим особам, які діють від його імені та інтересах, виселяти осіб, які проживали в квартирі станом на 01 січня 2019 року без відповідного рішення суду, чинити перешкоди у вільному доступі мешканців даної квартири до житла та у вільному володінні і користуванні даною квартирою; заборонити керівництву ПАТ «Альфа-Банк» чи будь-яким іншим особам, які діють від його імені та інтересах, вчиняти дії, направлені на проникнення до житла і створення умов у перешкоджанні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , їх дітям та онукам доступу до спірної квартири, оскільки невжиття заходів забезпечення у разі задоволення позовних вимог може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 15 лютого 2019 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено вчинення реєстраційних дій щодо об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні інших вимог заяви відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом заборони вчинення реєстраційних дій щодо спірного об`єкта нерухомого майна є співмірним предмету позову, необхідним з метою унеможливлення виконання у майбутньому можливого рішення у справі і не є, за вказаних обставин, порушенням права банку як господарюючого суб`єкта на користування та розпорядження зазначеною квартирою.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2019 року до Верховного Суду, акціонерне товариство «Альфа-Банк» просить скасуватисудові рішення попередніх інстанцій в частині задоволення заяви про забезпечення позову та прийняти у цій частині нову постанову про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що вжиті судами заходи забезпечення позову є неспівмірними із предметом цього позову. Крім того, позивач не довела наявності обставин, що можуть утруднити чи унеможливити виконання судового рішення у разі задоволення позову. Вжиті судами заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне акціонерному товариству «Альфа-Банк» на праві приватної власності майно, обмежують право банку на користування цим майном.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 22 січня 2020 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 31 січня 2020 року справу призначено судді-доповідачеві.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

За змістом пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Звертаючись до суду із заявою, ОСОБА_1 посилалась на те, що у якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 12 жовтня 2007 року, укладеним між нею та банком, вона передала спірну квартиру в іпотеку банку, який на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16 січня 2019 року з порушенням норм чинного законодавства і умов договору іпотеки зареєстрував за собою право власності на цей об`єкт нерухомості. Вказані реєстраційні дії є предметом оскарження поданого ОСОБА_1 у січні 2019 року до суду позову, у разі задоволення якого, виконання судового рішення буде неможливе.

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 , суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про доцільність вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно, в межах заявлених позовних вимог, оскільки існує обґрунтоване припущення невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судами попередніх інстанцій з дотриманням норм процесуального законодавства вжиті заходи забезпечення позову, які є співмірними із заявленими позовними вимогами та не порушують прав банку, оскільки він не позбавлений права володіти й користуватись спірним майном.

При цьому доводи касаційної скарги щодо обмеження прав банку як господарюючого суб`єкта на користування цим майном є безпідставними, оскільки частково задовольняючи вимоги заяви про забезпечення позову, суди вжили заходи із його забезпечення шляхом заборони вчинення реєстраційних дій щодо вказаного об`єкта нерухомості, а не заборони ним користуватися.

За змістом частини першої статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Крім того, відповідно до частини першої статті 159 ЦПК України заявник має право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживались.

Також, за змістом статті 158 ЦПК України, заявник наділений правом подати клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

За таких обставин колегією суддів не беруться до уваги доводи касаційної скарги про безпідставне вжиття судом апеляційної інстанції заходів забезпечення позову.

Під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову суди відповідно до вимог процесуального закону не досліджували обставини набуття спірної квартири банком у власність, а тому доводи останнього щодо неврахування судами цих обставин є безпідставними.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства «Альфа-Банк» залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 15 лютого 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара