Провадження № 2/756/3691/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2020 року

Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Яценко Н.О.

за участю секретаря Макарової С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ЮНІВЕС», про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (надалі - ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування в розмірі 16243,18 грн. та судові витрати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, щоміж ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна») і ОСОБА_2 06.06.2017 року укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії AM №117613, за умовами якого, страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, автомобіля RENAULT, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В місті Київ 07.07.2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля та автомобіля DAEWOO Nexia, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під управлінням водія ОСОБА_1 , який постановою Оболонського районного суду міста Києва від 15.09.2017 року визнаний винним в ДТП.

Відповідно до Рахунку № VKS0003368 від 06.09.2017 року вартість відновлюваного ремонту застрахованого автомобіля RENAULT, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 17 733,41 грн.

ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на підставі страхового акту 043/L01/01 від 14.09.2017 року. сплатило страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 16 243,18 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент настання страхової події була забезпечена договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/0438983 в ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС». Однак, ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» відмовила у здійсненні страхового відшкодування на підставі п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивачем на адресу відповідача 28.03.2019 року направлено досудову вимогу про відшкодування завданої шкоди, яка на час подання позову залишена без задоволення. Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 в порядку регресу сплачену суму страхового відшкодування в розмірі 16243,18 грн. та судові витрати

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 21.12.2019 року справа направлена за підсудністю до Оболонського районного суду м.Києва

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 10 березня 2020 року головуючим у справі визначено суддю Яценко Н.О.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23 березня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження.

Представник позивача правом безпосередньої участі в судовому засіданні не скористався, надав на адресу суду 04 червня 2020 року заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримують просять позов задовольнити з підстав та мотивів викладених у позовній заяві (а.с.49).

Як видно зі зворотного поштового повідомлення, відповідач ОСОБА_1 не має зареєстрованого місця проживання. За останньою відомою адресою, зазначеною у постанові суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності АДРЕСА_1 він судову кореспонденцію не отримує. Для вчинення належного сповіщення відповідача про час та місце розгляду справи, судом скеровано розміщення оголошення про його виклик на офіційному веб-сайті суду.

Згідно з ч. 1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Справу розглянуто в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення сторін, не подання відзиву суд постановив ухвалити по справі рішення на підставі наявних доказів.

Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії AM № 117613 від 06.06.2017 року страховик ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» застрахував майнові інтереси страхувальника ОСОБА_2 пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - автомобіля RENAULT, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.5-15).

Постановою Оболонського районного суду міста Києва 15.09.2017 року ОСОБА_1 визнаний винним в дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 07.07.2017 року в місті Києві по вул. Набережно-Рибальська,26 за участю автомобіля RENAULT, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля DAEWOO Nexia, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під управлінням водія ОСОБА_1 (а.с.19-20).

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до Рахунку № VKS0003368 від 06.09.2017 року вартість відновлюваного ремонту застрахованого автомобіля RENAULT, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 17 733,41 грн. (а.с.24).

ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на підставі заяви страхувальника від 07 липня 2017 року, страхового акту 043/L01/01 від 14.09.2017 року здійснила виплату суми страхового відшкодування в розмірі 16 243,18 грн., що свідчить платіжне доручення №26453 від 18 вересня 2017року (а.с.28).

Як видно з відповіді ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» за вих.№19/02/14-19 від 14 лютого 2019 року, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент настання страхової події була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/0438983 в ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС». ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» відмовила у виплаті страхового відшкодування ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на підставі п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пропуском річного строку звернення із вимогою про виплату страхового відшкодування до страховика (а.с.29).

Між сторонами виник спір стосовно наявності правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 , як винного в ДТП на користь ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

У постанові від 4 липня 2018 року Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок щодо забезпечення дієвості інституту обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зазначивши таке. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика в останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 72). Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, а тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України від 9 лютого 2012 року № 4391-VI «Про страхування» шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Як видно з матеріалів справи, позивач ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 08 січня 2019 року звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» із вимогою про виплату страхового відшкодування за страховим випадком, яке мало місце 07 липня 2017 року з вини ОСОБА_1 цивільно-правова відповідальність, якого застраховано полісом АК/0438983. Проте, ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» відмовило у виплаті страхового відшкодування на підставі п.37.1.4 ст.37 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» тому що заяву про виплату страхового відшкодування подано більше ніж через рік після настання страхового випадку (а.с.29).

Набуття страховиком права зворотної вимоги (регресу) за кожним страховим випадком суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачає право зворотної вимоги регресу у випадку відмови страховика, забезпеченого транспортного засобу здійснити страхову виплату з огляду на те, що ліміт відповідальності ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» не перевищує проведену ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» страхову виплату в сумі 16 243,18 грн. у відповідача не виникло обов`язку, передбаченого ст.37 Закону України № 1961-IV, тому підстави для задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу відсутні.

Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справ, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог. Судові витрати за розгляд справи покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 12-13, 76, 81, 133, 137, 141, 263-265, 430 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «ПЗУ Україна» в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20 листопада 2020 року.

Суддя Яценко Н.О.