Постанова

Іменем України

28 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 521/10694/19

провадження № 61-5451св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., Погрібного С. О.,

Яремка В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - державний реєстратор Махортов Ігор Олександрович,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Порто-Франко», Товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс Фінанс»,

особа, яка подала апеляційну та касаційну скарги, - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року у складі судді Ващенко Л. Г.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до державного реєстратора Махортова І. О., треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Порто-Франко», Товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс Фінанс», про визнання незаконними та скасування рішень.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 липня 2019 року відкрито провадження у цій цивільній справі.

У грудні 2019 року ОСОБА_3 як особа, яка не брала участі у справі, звернулася до суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27 січня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси закрито.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що з 08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до статті 353 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у частині виключення пункту 8 частини першої статті 353 ЦПК України. Тому оскільки в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягають оскарженню ухвали про відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності, то апеляційне провадження підлягає закриттю.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги і позиції інших учасників

У березні 20 року ОСОБА_3 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції помилково закрив апеляційне провадження у справі, оскільки у статті 362 ЦПК України та у «Прикінцевих та перехідних положеннях» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-IX) не містяться положення про можливість або необхідність закриття апеляційного провадження у справах, які вже знаходяться на розгляді в суді апеляційної інстанції.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 15 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали.

Ухвалою Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, в тому числі ухвали суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а, відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.

Згідно з частиною першою статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, право на апеляційне оскарження судових рішень відповідно до положень статті 129 Конституції України є складовою права кожного на звернення до суду.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи.

Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу (частина друга статті 352 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги)).

У частині першій статті 353 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) наведено перелік ухвал місцевого суду, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Зокрема, пунктом 8 частини першої статті 353 ЦПК України було передбачено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності.

Встановлено, що ОСОБА_3 04 грудня 2019 року подала апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження у цивільній справі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон № 460-IX. Цим законом виключено пункт 8 частини першої статті 353 ЦПК України, яким було передбачено право на апеляційне оскарження ухвали суду про відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності.

Частина перша статті 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Зокрема, у Рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року

№ 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Також частиною четвертою статті 3 ЦПК України встановлено, що закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Тому апеляційний суд, закриваючи апеляційне провадження у справі, з тих підстав, що можливість оскарження ухвали суду про відкриття провадження у справі виключена Законом № 460-ІХ, порушив приписи статті 58 Конституції України та статті 3 ЦПК України, застосувавши ретроспективну (зворотну) дію закону - законодавчого акта, що скасовує право, належне учаснику судового процесу.

Аналогічні висновки зазначені Верховним Судом у постановах від 27 травня 2020 року у справі № 523/6070/19 (провадження № 61-5186св20); від 23 вересня 2020 року у справі № 402/1497/19 (провадження № 61-7958св20).

Крім того, апеляційний суд не звернув уваги на те, що апеляційна скарга на ухвалу суду про відкриття провадження містить доводи щодо порушення правил юрисдикції, а не порушення правил підсудності, а також посилання на те, що суд першої інстанції помилково відкрив провадження у справі, оскільки юридична особа, яка є відповідачем у справі, припинила свою діяльність

У ЦПК України розмежовано поняття підсудності та юрисдикції, а саме: цивільна юрисдикція або юрисдикція загальних судів визначає загальну компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ та коло справ, які суди мають право розглядати і вирішувати у порядку цивільного судочинства, тоді як правила підсудності розмежовують підсудність справ судам одного виду юрисдикції - цивільної - за територіальною ознакою.

Окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності (пункт 8 частини першої статті 353 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги)).

З аналізу статті 353 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) випливає, що процесуальним законодавством передбачено можливість апеляційного оскарження лише ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі з недотриманням правил територіальної підсудності. Можливість оскарження окремо від рішення суду ухвали про відкриття провадження у справі з підстав порушення правил предметної та суб`єктної юрисдикції, положення процесуального законодавства не містять.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 14 січня 2019 року у справі № 520/6036/18 (провадження № 14-650цс18).

Також безпідставними є доводи заявника щодо припинення юридичної особи, оскільки пунктом 8 частини першої статті 353 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) передбачено можливість оскаржити ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження лише з підстав недотримання правил підсудності.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

За результатами системного аналізу статей 255, 362, 374 ЦПК України, встановлено, що у випадку прийняття до розгляду апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Тому апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 підлягало закриттю з тих підстав, що ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження оскаржується з підстав порушення правил юрисдикції та з підстав припинення юридичної особи, яка є відповідачем у справі, що не передбачено статтею 353 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги).

З урахуванням наведеного, ухвалу суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження необхідно змінити у мотивувальній частині, виклавши її у редакції цієї постанови щодо підстав закриття апеляційного провадження.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За змістом частин першої, другої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

Таким чином, Верховний Суд вважає за необхідне ухвалу апеляційного суду змінити у мотивувальній частині, виклавши її у редакції цієї постанови щодо підстав закриття апеляційного провадження.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку за результатами касаційного перегляду вимоги заявника по суті не задовольняються, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Одеського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року змінити у мотивувальній частині, виклавши її у редакції цієї постанови щодо підстав закриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко