Справа №295/7179/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.

за участю секретаря Лайчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, припинення права спільної часткової власності, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить припинити право спільної власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та надати дозвіл на виділення частки майна в натурі згідно плану поділу № 1 та фактичного проживання. Позов обґрунтовано тим, що перебуваючи у шлюбі у період з 1995 року по 2011 рік сторони придбали вищевказаний житловий будинок. Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 03.02.2012 року розділено нажите в період шлюбу майно, зокрема будинок АДРЕСА_1 , між сторонами, виділено ОСОБА_2 та визнано за нею право власності на 1/2 ід. частку будинку АДРЕСА_1 , яка складається з кімнати 1-5, кімнати 1-6, коридора 1-9, 1/2 сараю літ. «Б» , 1/2 вбиральні літ. «У», 1/2 огорожі №1-2, 1/4 колодязя 1, вартістю 76457 грн. 50 коп, згідно варіанту поділу № 1, виділено ОСОБА_1 та визнано за ним право власності на 1/2 ід. частку будинку АДРЕСА_1 , яка складається з кімнати 1-7, кімнати 1-8, 1/2 сараю літ. «Б», 1/2 вбиральні літ. «У», 1/2 огорожі №1-2, 1/4 колодязя 1, вартістю 88 519 грн. 50 коп, згідно варіанту поділу № 1. Позивач вказує, що відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, він має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, однак вирішити дане питання у позасудовому порядку він не має можливості, оскільки відповідачка не реагує на його пропозицію.

В судове засідання 22.11.2020 року позивач та його представник адвокат Гарбузюк О.О. не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав заяву про відкладення розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що в судовому засіданні 04.03.2020 року представник позивача просив розгляд справи відкласти для укладення мирової угоди. В судові засідання, що були призначені на 26.05.2020 року та 25.08.2020 року, 25.11.2020 позивач та його представник не з`явились. Про час та місце розгляду справи була повідомлені належним чином .

Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За приписами ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, передбачила право кожній фізичній або юридичній особі на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань.

Крім того, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до норм ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі першої неявки у судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнані поважними. Суд відкладає розгляд справи в разі першої неявки без поважних причин належним чином повідомленого позивача у судове засідання або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. У разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Водночас згідно ч. 5 ст. 223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Аналіз зазначених норм вказує на те, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Крім того, позивач скоростався своїм правом на отримання правової допомоги, проте представник позивача повторно в судове засідання не з"явився.

Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позивач є ініціатором судового розгляду та інтерес в належному розгляді його позову має стимулювати його, а також його представника, належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи.

Законодавець покладає обов`язок добросовісно користуватися процесуальними правами не тільки на сторін, але й на їх представників.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням викладеного, позивач в судове засідання не з`явилась повторно, заяви про розгляд справи без участі сторони не надано, про поважність причин неявки представника позивача суду не повідомлено, тому суд залишає позовну заяву без розгляду, у відповідності до положення п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Керуючись ст. 257 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, припинення права спільної часткової власності залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м.Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Чішман