Ухвала

20 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 334/8707/16-ц

провадження № 61-16349ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 11 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання незаконною бездіяльності банку та визнання права власності на грошовий вклад,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідача та просила визнати незаконною бездіяльність Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») щодо невиплати та не зарахування на її поточний рахунок отриманих від ОСОБА_2 згідно з договором дарування від 13 березня 2015 року валютних цінностей у розмірі 5 750 дол. США у період до 18 вересня 2015 року; визнати за нею право власності на грошові кошти в розмірі 4 438,56 дол. США, що в еквіваленті на 17 вересня 2015 року становить 96 860,92 грн, як вкладника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», яка має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2019 року позов задоволено. Визнано незаконною бездіяльність ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» щодо невиплати та не зарахування на поточний рахунок ОСОБА_1 отриманих згідно з договором дарування від 13 березня 2015 року від ОСОБА_2 валютних цінностей у розмірі 5 750 дол. США у період до 18 вересня 2015 року. Визнано право власності ОСОБА_1 на грошові кошти в розмірі 4 438,56 дол. США, що в еквівалентні становило 96 860,92 грн, як вкладника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», яка має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 11 червня 2020 року рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено за відсутності обґрунтованих підстав.

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Запорізького апеляційного суду від 11 червня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 31 серпня 2020 року у відкриті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на указане судове рішення відмовлено з підстав, встановлених частинами шостою та дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 повторно звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Запорізького апеляційного суду від 11 червня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Отже, відповідно до вказаної норми процесуального права, яка є імперативною, повторне касаційне оскарження судових рішень заборонено.

Постанова Запорізького апеляційного суду від 11 червня 2020 року вже була предметом перегляду судом касаційної інстанції за касаційною скаргою ОСОБА_1 , за результатами якого Верховний Суд постановив ухвалу від 31 серпня 2020 року про відмову у відкритті касаційного провадження з підстави подання касаційної скарги на судові рішення у малозначній справі.

Враховуючи, що касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судове рішення, яке було предметом касаційного оскарження, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з підстави, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 11 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання незаконною бездіяльності банку та визнання права власності на грошовий вклад відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Яремко

А. С. Олійник

С. О. Погрібний