Дата документу 27.11.2020
Справа № 334/6626/20
Провадження № 6/334/233/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Фетісова М.В., за участю секретаря судового засідання Косаренко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду подання головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Москаленко Лесі Петрівни про розшук боржника, -

встановив:

Державний виконавець звернулася до суду з поданням про розшук боржника ОСОБА_1 , в обґрунтування якого зазначила, що на виконанні Дніпровського ВДВС знаходиться виконавче провадження №56096111 з виконання виконавчого листа №317/2577/17, виданого 14.03.2018 Запорізьким районним судом Запорізької області про стягнення з боржника на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно в розмірі 930,00 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму на особу відповідного віку, щомісяця, починаючи з 05.09.2017 і до досягнення дитиною повноліття з подальшою індексацією відповідно до закону. В ході проведення виконавчих дій державному виконавцю не вдалось розшукати боржника за адресою зазначеною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 , на неодноразові виклики державного виконавця, які були направлені на вказану адресу, ОСОБА_1 не з`являвся, і за вказаною адресою його не розшукано. Станом на сьогодні у державного виконавця відсутні будь-які відомості про місце проживання, перебування боржника ОСОБА_4 , у зв`язку з чим просить оголосити його в розшук.

В судове засідання державний виконавець, стягувач ОСОБА_2 та боржник ОСОБА_1 , будучи повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи, не з`явились, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подання, дослідивши докази, суд приходить до наступних висновків

Згідно з положенням ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст.36 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. Розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.

Судом встановлено, що Запорізьким районним судом Запорізької області 14.03.2018 було видано виконавчий лист по справі №317/2577/17, відповідно до якого з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно в розмірі 930,00 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму на особу відповідного віку, починаючи з 05.09.2017 і до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією відповідно до закону.

Вказаний виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні у Дніпровському ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), у зв`язку з чим відкрито виконавче провадження №56096111.

Положеннями ч.1 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

У поданні державним виконавцем зазначено, що в ході проведення виконавчих дій, не вдалося розшукати боржника за адресою, зазначеною у виконавчому листі, ОСОБА_1 на неодноразові виклики, які були направлені на адресу: АДРЕСА_1 , не з`являвся. Станом на сьогодні у державного виконавця відсутні будь-які відомості про місце проживання або перебування боржника ОСОБА_1 .

Проте, у своєму поданні, державний виконавець не надає доказів того, що ним були використані всі надані Законом можливості щодо встановлення фактичного місця проживання боржника, виявлення належного йому майна, транспортних засобів, відкритих банківських рахунків, тощо.

Так, в обґрунтування доводів свого подання, державний виконавець надала наступні документи: виконавчий лист №317/2577/17, виданий Запорізьким районним судом Запорізької області, Акт про вихід за адресою реєстрації боржника від 22.05.2020, згідно якого за вказаною адресою мешкає мати ОСОБА_3 ОСОБА_5 яка пояснила, що її син за вказаною адресою не мешкає з 2003 року та місце його мешкання на теперішній час їй не відоме, Виклики державного виконавця № 33787 від 08.06.2020 та № 527733 від 03.08.2020, Акт про вихід за адресою реєстрації ОСОБА_1 від 21.08.2020, згідно якого у будинку нікого не було , перевірити майновий стан боржника не виявилося можливим.

Інших доказів, які б свідчили, що державним виконавцем було вжито всі надані Законом України «Про виконавче провадження» заходи, задля встановлення теперішнього місця реєстрації, або фактичного місця проживання боржника ОСОБА_1 , а також встановлення наявності, розміру та місцезнаходження належного боржнику майна, проведення відповідний обсяг виконавчих дій, пов`язаних із цим (опис рухомого майна, надання реальної можливості виконання рішення суду добровільно, не встановлено наявність/відсутність майна, на яке може бути накладено стягнення) суду надано не було.

Також державним виконавцем не надано доказів того, що ОСОБА_1 взагалі був обізнаним про існування відкритого щодо нього виконавчого провадження та мав можливість в добровільному порядку з`явитись до державного виконавця задля врегулювання вказаного питання, оскільки останнім не було надано доказів того, що боржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, а також виклики, копії яких долучено до подання.

Так, серед наданих суду документів відсутні докази того, що виклики було направлено поштовою кореспонденцією боржнику за адресою його проживання та він їх отримав, що передбачено ст.28 Закону України «Про виконавче провадження»

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені обов`язки і права виконавців та обов`язковість вимог виконавців.

Так, згідно з ч.1 ст. 18 вказаного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Крім цього, ч.2 ст. 18 вказаного закону передбачено, що виконавець зобов`язаний серед іншого здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

Проте, державним виконавцем не було надано доказів того, що ним були здійснені запити до Державної фіскальної служби України, Пенсійного фонду України, до бази даних АІС «Автомобіль», Державної прикордонної служби України.

Також з матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» не було проведено жодних дій, спрямованих на встановлення фактичного місця мешкання боржника, оскільки відсутні докази того, що державним виконавцем проводились вказані дії. Відсутні докази того, що державний виконавець самостійно звертався до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради з запитом про місце реєстрації боржника.

Частиною 3 ст.18 Закону передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні, а у разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис, тощо.

Разом з тим, державним виконавцем під час звернення до суду з вказаним з поданням не було надано доказів того, що ним в повному обсязі були виконані вимоги ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки з матеріалів справи не вбачається, чи були проведені всі виконавчі дії стосовно розшуку будь-якого належного боржникові рухомого чи нерухомого майна, чи накладався арешт на таке майно, а також грошові кошти, банківські рахунки, чи відбувалась заборона відчуження належного боржникові майна, чи звертався державний виконавець до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника чи на земельну ділянку, на якій таке житло розташоване, враховуючи, що останнім відомим місцем реєстрації ОСОБА_1 є будинок АДРЕСА_1 , відсутні відомості стосовно того, чи звертався державний виконавець до суду з поданням про примусове проникнення до іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб, а також чи звертався державний виконавець до суду з поданням щодо примусового приводу боржника.

Викладені обставини свідчать про те, що державним виконавцем під час здійснення ним примусового виконання рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 29.01.2018 (справа №317/2577/17) не було вжито достатніх дій, визначених Законом України «Про виконавче провадження», для належного виконання вказаного рішення, а тому розгляд вказаного подання про розшук боржника суд вважає передчасним.

Відповідно до частини восьмої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Періодичність проведення таких перевірок чітко визначена Законом України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), тобто такі перевірки не мають вчинятися державним виконавцем одноразово.

Європейський Суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення у справі «Глоба проти України», заява № 15729/07, від 05 липня 2012 року).

З огляду на вищевказане, вивчивши всі надані суду матеріали, суд приходить до висновку, що сам факт здійснення окремих дії щодо виявлення майна боржника, без встановлення та дослідження обставин, що державним виконавцем проводилась перевірка майнового стану боржника з відповідною періодичністю, встановленою частиною восьмою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» , не свідчить про належне виконання державним виконавцем своїх обов`язків щодо розшуку майна боржника та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення.

Встановивши, що не вчинення державним виконавцем визначених законом дій щодо розшуку боржника та належного йому майна дає підстави вважати передчасним висновок про відсутність такого майна у боржника, і як результат - про передчасність наявності підстав для розшуку самого боржника.

Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові ВСУ від 22.05.2019 у справі № 61-9454ск19.

За таких підстав, суд вважає за необхідне в задоволенні подання про розшук боржника відмовити.

Керуючись ст.260, 353,438 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні подання головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Москаленко Лесі Петрівни про розшук боржника - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: