Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2364/19
Номер провадження2/711/146/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді: Казидуб О. Г.

за участю секретаря: Зайцевої О.І.

відповідачки : ОСОБА_1

представника відповідачки адвоката : Шульги П.М.

третьої особи : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси порядку загального позовного провадження в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Сетам», Приватного виконавця Бурмаги Євгенія Анатолійовича, ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання недійсними електронних торгів, протоколу проведення електронних торгів та акту про реалізацію предмета іпотеки,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Сетам», Приватного виконавця Бурмаги Євгенія Анатолійовича, ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання недійсними електронних торгів, протоколу проведення електронних торгів та акту про реалізацію предмета іпотеки.Свої позовні вимоги мотивує тим ,що 08.09.2007 між ним, ОСОБА_3 , та ОСОБА_5 , був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 1545. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 було присвоєне прізвище - ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_1 від вказаного шлюбу у нас народився син ОСОБА_8 .01.04.2008р. нами за час перебування, у зареєстрованому шлюбі була набута трикімнатна квартира, загальною площею 69,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 була здійснена державна реєстрація права власності на зазначену квартиру .Відповідно до СК України: майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. (ч. 1 ст.60); об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно. (ч.1 ст.61); у разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. (ч.1 ст.70).Згідно з нормами ЦК України:майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю... (ч.3 ст.368); майно, що є у спільній власності може бути поділене між співвласниками... (ч.1 ст.372); у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними (ч.2 ст.372). Таким чином, трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить йому, ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності Ѕ частці кожному. 22.12.2015 рішенням апеляційного суду Черкаської області у справі № 695/993/15-ц було вирішено:«Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити частково.Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17 квітня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості скасувати і ухвалити нове.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (, п/р НОМЕР_1 в ПАТ Альфа-Банк», МФО: 300346, юридична адреса: 07400, Київська область, м. Бровари, буд. Незалежності, 14, заборгованість за кредитним договором № 2301/0508/88-997 від 06 травня 2008 року, станом на 01.03.2015 року в розмірі 1 060 106,69 грн., в тому числі: 542 682,10 грн. (19546,87 доларів США) заборгованість за відсотками; 517 424,59 грн. пеня.Стягнути зі ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» судові витрати в сумі 2992 гривні 47 коп.»19.11.2018 приватний виконавець Бурмага Євгеній Анатолійович виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, відповідно до якої постановив:. Відкрити виконавче провадження з виконання: назва документу: виконавчий лист № 695/993/15-ц виданий 26.01.2016; документ видав: Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області про: стягнути із ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 2301/0508/88-997 від 06 травня 2008 року, станом на 01.03.2015 року в розмірі 1 060 106,69 грн. в тому числі: 542 682,10 грн. /19546,87 доларів США) - заборгованість за відсотками 517424,59 грн. - пеня, судові витрати в сумі 2992 грн. 47 коп. 04.02.2019 відбулися електронні торги з продажу двокімнатної квартири, загальною площею 69,2кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .За результатами проведення вказаних електронних торгів був складений протокол проведення електронних торгів № 386415 від 04.02.2019, відповідно до якого:«Торги відбулися.Дата та час початку торгів: 04.02.2019, 09:00;Дата та час завершення торгів: 04.02.201, 19:35;Реєстраційний номер лота: 325517;Найменування майна: Предмет іпотеки. Двокімнатна квартира, загальною площею 69,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;Місцезнаходження майна: АДРЕСА_2 ;Стартова ціна: 497 700,00грн.; Ціна продажу: 677 344,00грн.;Переможець торгів: Учасник 11; ОСОБА_1 ;ІПН: НОМЕР_2 ; Документ № НОМЕР_3 ;Адреса: АДРЕСА_3 ». 21.02.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Бурмагою Євгенієм Анатолійовичем при примусовому виконанні виконавчого провадження № 57725120 з примусового виконання виконавчого листа № 695/1993/15-ц виданого 26.01.2016 Золотоніським міськрайонний судом Черкаської області про стягнення із ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором станом на 01.03.2015 в розмірі 1 060 106,69 грн. був складений Акт про реалізацію предмета іпотеки, проведені електронні торги (аукціон) від 21.02.2019, відповідно до якого: « складено відповідний акт про проведені електронні торги арештованого майна боржника, а саме: Предмет іпотеки. Двокімнатна квартира, реєстраційний номер майна 22610732, загальною площею 69,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .Переможець електронних торгів: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , документ № НОМЕР_3 , адреса АДРЕСА_3 .Стягувач (іпотекодержатель): Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», код 35326253, м. Київ, вул. В.Хвойки,21.Боржник (іпотекодавець): ОСОБА_3 , код НОМЕР_4 , АДРЕСА_4 .Організатор прилюдних торгів: Державне підприємство «Сетам», м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6.; Акт видано на підставі протоколу № 386415 від 04.02.2019.

Реалізація предмета іпотеки відбулася з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» Вважає, що проведення прилюдних торгів від 04.02.2019 з продажу двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а також складені за їх результатами протокол з проведення електронних торгів № 386415 від 04.02.2019 та акт про реалізацію предмета іпотеки, проведені електронні торги (аукціон) від 21.02.2019 суперечать вимогам ЦК України та Закону України «Про іпотеку», а тому мають бути визнані недійсними і скасовані як з підстав, передбачених статтям 203, 215 ЦК України, так і з підстав, передбачених статтями 45-47 Закону України «Про іпотеку». З фактичних обставин справи вбачається, що: Відповідач-2 здійснює виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 695/99315-ц від 26.01.2016 про стягнення з Позивача на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 060 106,69 грн.; інших виконавчих проваджень, де б Боржником був Позивач Відповідач-2 не здійснює;04.02.2019 Відповідачі по справі здійснили звернення стягнення на належне Позивачу то шляхом його продажу з електронних торгів, із застосуванням процедури, передбаченої Законом України «Про іпотеку» та зазначаючи і в протоколі проведення електронних торгів № 386415 від 04.02.2019 і в акті про реалізацію предмета іпотеки від 21.02.2019 на те, що реалізація квартири відбувається саме як предмета іпотеки та з метою задоволення вимог ТОВ «Кредитні ініціативи», якому вони чомусь надали юридичного статусу - «Іпотекодержатель».

Проте, Відповідачі свідомо залишили поза увагою ту обставину, що ТОВ «Кредитні ініціативи» заставодержателем належної Позивачу квартири АДРЕСА_5 не є і ніколи ним не було.Згідно з нормами Цивільного кодексу України: Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст.575);Якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, установлених законом (ч.1 ст.577);Застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.577);Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до державного реєстру обтяжень рухомого майна (ч.4 ст.577).Відповідно до норм Закону України «Про іпотеку»- Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону (ч.2 ст.3);-Обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону (ч.1 ст.4);-Майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально засвідченою згодою усіх співвласників (ч.2 ст.6);- Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному свідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (ч.3 ст.24).Водночас в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (в розділі «Відомості з державного реєстру іпотек») наявний лише один запис з наступними параметрами: Відомості з державного реєстру іпотек;Реєстраційний номер обтяження: 7137899;Тип обтяження: іпотека;Зареєстровано: 06.05.2008 16:19:32 реєстратором: Приватний нотаріус Романій Н.В., 18000, Черкаська область, м. Черкаси, б-р Шевченка, 258, (0472) 54-45-67, 54-45-68;Підстава обтяження: Договір іпотеки, 2301/0508/88-997-2, 06.05.2008, Приватний нотаріус Романій Н.В.;об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_2 , номер РПВН: 22610732 іпотекодержатель: Черкаське відділення ВАТ «Сведбанк», код: 19356840, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Лазарєва, 6.Боржник за основним зобов`язанням: ОСОБА_3 ; розмір основного зобов`язання: 50000,00 доларів США; Строк виконання:05.05.2018; застава: Немає;З наведеного вбачається, що ТОВ «Кредитні ініціативи» не є іпотекодержателем (заставодержателем) квартири АДРЕСА_5 , і зазначене право їм не відступалося.У відповідності до норм Закону України «Про іпотеку»: У цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (абз.1 ст.1);

-У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону (ч.1 ст.33);

-Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя (ч.3 ст.33).

Оскільки ТОВ «Кредитні ініціативи» не було іпотекодержателем зазначеної квартири, то у Відповідачів, по-перше, були відсутні будь-які правові підстави здійснювати реалізацію зазначеного нерухомого майна, іпотекодержателем якого є інша юридична особа, шляхом проведення електронних торгів з метою задоволення грошових вимог ТОВ «Кредитні ініціативи», а по-друге, були відсутні підстави здійснювати примусове звернення стягнення з використанням процедури та механізму, передбачених Законом України «Про іпотеку» на зазначений об`єкт в інтересах ТОВ «Кредитні ініціативи».

Згідно з нормами Закон України «Про виконавче провадження»:

-Звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності і боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягненні на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останні чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник (ч.1 ст.50).

-У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом (ч.3 ст.50);

1)Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника можебути звернено у разі, якщо:право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

2)вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю;

3)наявна письмова згода заставодержателя (ч.1 ст.51);

-Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі (ч.3 ст.51);

-Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом (ч.6);

-Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку" (ч.7). Право застави (іпотеки) у іпотекодержателя - ВАТ «Сведбанк» на належну Позивачу квартиру виникло 06.05.2008, а рішення про стягнення з Позивача на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» було ухвалене 22.12.2015, тобто право застави виникло більше, ніж за 7 років, до ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

-вартість незаконно відчуженої квартири згідно з актом та протоколом електронних торгів становить 497 700,00грн., а заборгованість Позивача перед ВАТ «Сведбанк» становить 50 000,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить близько 1 350 000,00 грн., тобто вартість квартири є меншою від розміру заборгованості Позивача майже втричі; згода іпотекодержателя - ВАТ «Сведбанк» на продаж зазначеної квартири на електронних торгах була відсутня.

Викладені обставини також вказують на допущені Відповідачами порушення норм чинного законодавства України під час реалізації належної Позивачу квартири та є підставою для визнання недійсними як самих електронних торгів так і акту й протоколу проведення електронних торгів.

Як на підставу визнання прилюдних торгів недійсними також посилаємося на порушення зловлених Законом України «Про іпотеку» та Порядком реалізації арештованого майна (затв. наказом Мінюсту України 29.09.2016 № 2831/5 та зареєстр. в Мінюсті України 30.09.2016 № 1301/29431) правил, які визначають процедуру підготовки та проведення торгів.Так згідно з нормами ст.43 Закону України «Про іпотеку»:Прилюдні торги проводяться в двомісячний строк з дня одержання організатором прилюдних торгів заявки державного виконавця на їх проведення (ч.1);

-Організатор прилюдних торгів не пізніше ніж за 15 робочих днів до дня початку прилюдних торгів публікує в місцевих друкованих засобах масової інформації за місцезнаходженням предмета іпотеки, а у разі проведення електронних торгів - також на веб-сайті проведення електронних торгів, повідомлення про проведення таких торгів. У повідомленні зазначається інформація про день, час, місце проведення прилюдних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення прилюдних торгів та іншу необхідну інформацію (ч.3);

-Організатор прилюдних торгів забезпечує будь-якій зацікавленій особі доступ до інформації про умови проведення прилюдних торгів та про предмет іпотеки, що підлягає продажу (ч.4):

-Не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації організатор прилюдних торгів письмово сповіщає державного виконавця, приватного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну продажу майна (ч.5).Відповідно до ч.5 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження»:- Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку.У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.Згідно з Порядком реалізації арештованого майна, затв. наказом Мінюсту України 29.09.2016р. № 2831/5 та зареєстр. в Мінюсті України 30.09.2016р. № 1301/29431: Виконавець у строк не пізніше п`яти робочих пнів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу. Підготовка до проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною). Організатор вносить до Системи інформацію про майно та формує лот торгів (інформаційне повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною) на підставі отриманої ним заявки не пізніше ніж на третій робочий день з дати її отримання. Лот вноситься за типом, найменуванням, категорією відповідно до класифікації, яка підтримується Системою, що забезпечує вільний та прямий пошук за відповідними пошуковими критеріями (вид майна, назва, модель, регіон зберігання, стартова ціна, номер виконавчого провадження згідно з автоматизованою системою виконавчого провадження тощо).Після внесення лота до Системи автоматично визначається строк для підготовки до проведення торгів, реєстрації учасників, огляду майна, який становить: для торгів за фіксованою ціною - 5 календарних днів; для електронних торгів:для лотів зі стартовою ціною до 5000,00 грн. - 10 календарних днів;для лотів зі стартовою ціною від 5000,01 до 1000000,00 грн. - 20 календарних днів;для лотів зі стартовою ціною від 1000000,01 грн. - 30 календарних днів. Інформаційне повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною) повинно містити:2) інформацію про майно (лот): реєстраційний номер лота; вид майна;найменування майна;відомості про майно, що виставляється на електронних торгах (торгах за фіксованою ціною), його склад, характеристики, опис, наявність дефектів; місцезнаходження майна;фотографічне зображення майна (відеоматеріали за наявності); відомості про обтяження та обмеження майна, права третіх осіб;розмір гарантійного внеску (розмір винагороди за організацію та проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) - у разі реалізації майна відповідно до розділу VI та пункту 1 розділу VII цього Порядку);(абзац дев`ятий підпункту 2 пункту 5 розділу III із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2018 р. N 1859/5)стартову ціну продажу; крок електронних торгів;порядок ознайомлення з майном (фактична адреса зберігача та адреса зберігання майна, час для ознайомлення, контактні телефони та електронна адреса (за наявності).Інформаційне повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною) містить інформацію тільки про один лот. . Якщо реалізації підлягає житловий будинок, квартира або інше житлове приміщення, в інформації про майно додатково зазначаються: розмір жилої та нежилої площі будинку, квартири, іншого житлового приміщення; план приміщення (за наявності); місце розташування;відомості про земельну ділянку, на якій розташований будинок (її правовий режим та розмір);кількість поверхів будинку, поверх, на якому розташована квартира, інше житлове приміщення;кількість кімнат, площа кожної кімнати;інформація про допоміжні, підсобні приміщення та споруди;інформація про наявність зареєстрованих інших, крім боржника, мешканців (зокрема дітей), орендарів, інших користувачів приміщення.. Особливості реалізації окремих видів майна.2. Реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до вимог цього Порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом та Законом України "Про іпотеку".Строк підготовки до електронних торгів під час реалізації предмета іпотеки складає не менше 30 календарних днів.

Організатор не пізніше ніж за 15 робочих днів до дня початку електронних торгів публікує в місцевих друкованих засобах масової інформації за місцезнаходженням предмета іпотеки та на Веб-сайті повідомлення про проведення таких електронних торгів.

Не пізніше дня публікації повідомлення про проведення електронних торгів у засобах масової інформації Організатор письмово повідомляє виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день та час проведення електронних торгів та про початкову ціну продажу майна.

Разом з тим, під час проведення процедури підготовки та проведення торгів, Відповідачами - 1,2 були допущені суттєві порушення при передачі майна на реалізацію, що полягали у неповідомленні Позивача про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну продажу майна, у не ознайомленні Позивача із результатами оцінки арештованого майна, що позбавило його можливості зажадати рецензування оцінки і призвело до продажу майна на більш вигідних для нього умовах, не говорячи про позбавлення його можливості взяти участь у відповідних електронних торгах та придбати зазначене майно при підготовці до проведення електронних торгів, що полягали у порушенні порядку публікації повідомлення про проведення електронних торгів в місцевих друкованих ЗМІ, у зазначенні неповної і недостовірної інформації в повідомленні про електронні торги, що в сукупності призвело до заниження попиту на арештоване майно і заниження ціни його продажу.Допущені Відповідачами-1,2 порушення норм чинного законодавства під час підготовки та проведення електронних торгів є підставою для визнання електронних торгів, а також складених за їхніми результатами протоколу і акту, недійсними.Доводи Позивача в цій частині повністю співпадають з висновками Верховного суду, зробленими в його постанові від 14 лютого 2018 року у справі N 759/2467/15-ц, відповідно до яких:- «Враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі- продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу).При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувану та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо) (розділ 3); правил, які регулюють сам порядок проведення торги. (розділ 4); правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6)".Представнику (адвокату) Позивача під час підготовки даного позову за дорученням ОСОБА_3 з Автоматизованої системи виконавчого провадження Міністерства юстиції України (https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors) вдалося отримати інформацію про результат оцінки майна, що було виставлене на продаж на електронних торгах 04.02.2019, та ознайомитися з електронною копією витягу з незалежної оцінки трикімнатної квартири, розміщеного на вказаному інтернет-ресурсі.

Згідно з нормами ч.2 ст.43 Закону України «Про іпотеку» початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягай згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його о вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Частиною п`ятою статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.Частиною першою статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.Пунктами 15, 16 Національного стандарту № 1 передбачено, що методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватися на результатах аналізу цін продажу(пропонування) на подібне майно. Визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів в оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки.Оцінювач застосовує, як правило, кілька методичних підходів, що найбільш повно відповідають визначеним меті оцінки, виду вартості за наявності достовірних інформаційних джерелі для її проведення. З метою обґрунтування остаточного висновку про вартість об`єкта оцінки результати оцінки, отримані із застосуванням різних методичних підходів, зіставляються шляхом аналізу впливу принципів оцінки, які є визначальними для мети, з якою проводиться оцінка, а також інформаційних джерел на достовірність результатів оцінки (пункти 36, 37 Національного стандарту № 1).Відповідно до пункту 52 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, формацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. У разі неповноти зазначеної інформації або відсутності її взагалі у звіті про оцінку майна зазначається негативний вплив цього факту на результати оцінки.В той час Звіт про оцінку трикімнатної квартири по АДРЕСА_6 , наведеним вимогам чинного законодавства не відповідає, а тому здійснення продажу двокімнатної квартири по АДРЕСА_6 , на підставі оцінки, проведеної з порушенням вимог законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність є неправомірним.Касаційний цивільний суд у складі Верховоного Суду дійшов до аналогічних висновків щодо застосування цих же норм матеріального права та виклав їх у своїй постанові від 06.02.2019 у справі № 168/828/16-ц.

04.02.2019 відбулися електронні торги з продажу двокімнатної квартири, загальною площею 69,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . 04.02.2019 за результати проведення вказаних електронних торгів був складений протокол проведення електронних торгів № 386415. 21.02.2019 був складений Акт про реалізацію предмета іпотеки, проведені електронні торги (аукціон) від 21.02.2019.

29.01.2019 Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області постановив ухвалу у справі № 695/319/19-ц (провадження № 2/695/657/19), якою вирішив:«Заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя задовольнити частково. Накласти арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .Заборонити посадовим особам, що виконують функції державних реєстраторів речових прав на нерухоме майно, вчиняти дії щодо реєстрації переходу права власності у будь-якій формі та будь-який спосіб, вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Заборонити ОСОБА_3 ... та інший особам вчиняти будь-які дії щодо продажу, дарування, міни, реалізації, звернення стягнення та відчуження і зміни власника у будь-який спосіб щодо квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ».У задоволенні решти вимог - відмовити.Ухвала підлягає до негайного виконання. (Копія ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29.01.2019 у справі № 695/319/19-ц додається).

29.01.2019 в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно був внесений запис про обтяження № 30076565, а саме про заборону вчинення реєстраційних дій та накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .01.02.2019 в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно був внесений запис про обтяження № 30131289, а саме про заборону вчинення дій щодо продажу, дарування, міни, реалізації, звернення стягнення та відчуження і зміни власника у будь-який спосіб щодо квартири за адресою: АДРЕСА_2 .У відповідності до норм Конституції України:Правосуддя в Україні здійснюють виключно суди (ч.1 ст.124);Основними засадами судочинства є: обов`язковість рішень суду (п.9 ч.2 ст.129);Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядки (ст.1291).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення» від 18.12.2009 № 14:З метою забезпечення правильного й однакового застосування судами норм цивільного процесуального законодавства при ухваленні рішення суду Пленум Верховного Суду України постановляє дати судам такі роз`яснення: Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України... (п.1);

-Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права (п.2).

Таким чином, проведення торгів з продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 та складання протоколу і акту за їх результатами, відбулося всупереч рішенню (в формі ухвали) суду, що набрало законної сили, та з істотним порушеннями норм Конституції України, а, отже, з недодержання вимог, які встановлені частинами першою статті 203 ЦК України.

Згідно з нормами Цивільного кодексу України:

-Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1 ст.203);

-Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч.1 ст.215);

-Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 ст.215);

- Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його дійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (ч.1 ст.216);.

-Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною (ч.2 ст.216).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2018 по справі № 465/650/16-ц зробила наступні висновки щодо застосування відповідних норм права: «Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх ведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин.Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є одержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.Ураховуючи, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК України.

Крім визнання правочину недійсним, способами захисту цивільних прав та інтересів також можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання незаконними не законними, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб стаття 16 ЦК України).

Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає в продажі майна, то в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, покупця - учасника прилюдних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів, що передбачено пунктом 8 розділу IX Тимчасового порядку, вказано, що акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує зникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством, вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором».

Разом з тим Верховний Суд у своїх численних постановах, серед яких зокрема постанова від 12.12.2018 по справі № 759/18852/14-ц, постанова від 07.11.2018 по справі № 712/1317/14- ц, постанова від 26.09.2018 по справі № 295/6105/15-ц, постанова від 25.04.201 по справі № 752/3289/15-ц, постанова від 06.03.2018 по справі № 309/3860/13-ц, постанова від 28.02.2018 по справі № 463/6465/14, постанова від 14.02.2018 по справі № 759/2467/15-ц, при вирішенні питання про належний спосіб захисту права у подібних спорах дійшов до наступних висновків: - «Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК України.

Оскарження результатів торгів відповідно до статті 48 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-ІV "Про іпотеку" (далі - Закон № 898- ІV) означає можливість оспорити договір, укладений на прилюдних торгах, як з підстав невідповідності його вимогам ЦК України, зокрема статтям 203, 215 ЦК України, так і з підстав, передбачених статтями 45-47 Закону № 898- ІV)».

«Правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статті 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим положенням.

Згідно із частиною п`ятою статті 45 цього Закону за результатами проведення прилюдних торгів і продажу предмета іпотеки складається протокол, який підписується уповноваженим представником організатора прилюдних торгів та покупцем предмета іпотеки.Продаж предмета іпотеки оформлюється протоколом, який є письмовим доказом укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки.Оскарження результатів проведення прилюдних торгів і продажу предмета іпотеки, передбачене цією статтею, є пред`явленням вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного на прилюдних торгах. За таких умов оскарження результатів торгів відповідно до статті 48 Закону України «Про іпотеку» означає можливість оскаржити договір, укладений на прилюдних торгах, як з підстав невідповідності його вимогам ЦК України, зокрема статей 203, 215 ЦК України, так і з підстав, передбачених статтями 45-47 Закону України «Про іпотеку».Згідно зі статтею 48 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна».«Послідовно дотримуючись висновку, наведеного в постанові Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року (справа № 6-116цс12), Верховний Суд вважає, що правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця-учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин.Тому відчуження майна з прилюдних торгів за своєю правовою природою відноситься до угод купівлі-продажу й така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за статтями 203, 215 ЦК України.Згідно із частиною п`ятою статті 45 цього Закону за результатами проведення прилюдних торгів і продажу предмета іпотеки складається протокол, який підписується уповноваженим представником організатора прилюдних торгів та покупцем предмета іпотеки.Отже, продаж предмета іпотеки оформлюється протоколом, який є письмовим доказом укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки.Статтею 48 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя, іпотекодавця, боржника та будь-якого учасника прилюдних торгів оскаржити результати тих торгів. Оскарження результатів проведення прилюдних торгів і продажу предмета іпотеки, передбачене цією статтею, є пред`явленням вимоги про визнання недійсним договору продажу, укладеного на прилюдних торгах. За таких умов оскарження результатів торгів відповідно до статті 48 Закону України «Про іпотеку» означає можливість оскаржити договір, укладений на прилюдних торгах, як з підстав невідповідності його вимогам ЦК України, зокрема статей 203, 215 ЦК України, так і з підстав, передбачених статтями 45-47 Закону України «Про іпотеку».Враховуючи викладене слід дійти до висновку, що належним способом захисту права у разі є вимоги про визнання недійними прилюдних (електронних) торгів, а також колу проведення електронних торгів і акта про реалізацію предмета іпотеки і проведені електронні торги (аукціон).Згідно з нормами ЦПК України:Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч.1 ст.19);Позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за незнаходженням майна або основної його частини (ч.1 ст.30).При вирішення питань, пов`язаних з цивільною юрисдикцією Верховний Суд наводить наступні висновки щодо застосування відповідних норм права:Так в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 по справі № 465/650/16-ц надається:«Вирішуючи питання юрисдикційності цього спору, Велика Палата Верховного Суду керується такими міркуваннями.У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.Частиною першою статті б Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 34 листопада 1950 року (далі - Конвенція), яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).У рішенні від 22 грудня 2009 року у справі «Безимянная проти Росії» (заява № 21851/03) ЄСПЛ наголосив, що «погоджується з тим, що правила визначення параметрів юрисдикції, ще застосовуються до різних судів у рамках однієї мережі судових систем держав, безумовно, розроблені таким чином, щоб забезпечити належну реалізацію правосуддя. Заінтересовані держави повинні очікувати, що такі правила будуть застосовуватися. Однак ці правила або їх застосування не повинні обмежувати сторони у використанні доступного засобу правового захисту».Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства і суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших види судочинства.Відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами 1-3 та 6 статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу).Отже, позовні вимоги про визнання прилюдних торгів недійсними підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки не є публічно-правовими і стосуються захисту цивільних прав осіб у приватноправових відносинах». Ав постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.01.2019 по справі № 127/2481/17 звертається увага на наступне:- «До позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.Правила виключної підсудності поширюються також на спори щодо майнових прав на незавершені будівництвом об`єкти нерухомості, об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення.Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 обґрунтовував свої вимоги тим, що внаслідок незаконних дій відповідача він позбавлений права власності на нерухоме майно, а тому при вирішенні спору необхідно ураховувати умови іпотечного договору та положення Закону України «Про іпотеку».Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Із змісту заявлених позовних вимог убачається, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи (здебільшого між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у зв`язку з реалізацією прав іпотекодержатиля на предмет іпотеки-нерухомого майна позивача, а обраний позивачем спосіб захисту фактично зводиться до захисту права власності, а тому у разі конкуренції правил підсудності (щодо позовних вимог, на одну з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. Посилання у відзиві на те, що позовні вимоги стосуються публічно-правових відносин, а тому позов не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства є безпідставними, оскільки фактично позивач обґрунтував свої позовні вимоги, посилаючись на безпідставне позбавлення його права власності на нерухоме майно, а тому зазначений спір має приватноправовий характер та підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства».Аналогічного висновку дійшла також і Велика Палата Верховного суду у постанові від 04 вересня 2018 року по справі № 823/2042/16 (провадження № 11-37апп18).Від так, даний спір є цивільно-правовим і предметно, інстанційно та територіально підсудний Придніпровському районного суду м. Черкаси.Під час вирішення та при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, у даній справі слід обов`язково врахувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, на які посилався Позивач у своєму позові, оскільки згідно з нормами ст. 263 ЦПК України:Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (ч.1); При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4). Відповідно до норм Закону України «Про судоустрій і статус суддів»:Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права (ч.5 ст.13);Висновки щодо застосування норм права , викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (ч.6 ст.13).Разом з тим у пункті 70 рішення від 18 січня 2001 року у справі «Чепмен проти Сполученого Королівства», заява № 27238/95, Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом суд не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави.А у пункті 49 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів про якість судових рішень зазначається, що судді повинні послідовно застосовувати закон. Однак, коли суд вирішує відійти від попередньої практики, на це слід чітко вказувати в рішенні. Просить суд визнати недійсними прилюдні торги від 04.02.2019 з продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а також визнати недійсними і скасувати протокол з проведення електронних торгів № 386415 від 04.02.2019 та акт про реалізацію предмета іпотеки, проведені електронні торги (аукціон) від 21.02.2019р. Стягнути з Відповідачів на користь Позивача понесені останнім судові витрати.

По справі 20 березня 2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 16.04.2019р. на 10-00год.

Також по справі 20.03.2019 року винесено ухвалу про забезпечення позову та накладено арешт та заборонено вчиняти будь-які дії по відчуженню або зміну власника квартири АДРЕСА_5 .

Ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси про забезпечення позову від 20.03.2019 року ухвалою апеляційного суду Черкаської області скасовано та заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії щодо продажу, дарування, міни, реалізації, звернення стягнення та відчуження і зміни власника у будь-який спосіб квартири АДРЕСА_5 .

20.05.2019 року ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси в задоволенні заяви ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення відмовлено та заяви ОСОБА_1 про скасування арешту з нерухомого майна та про зупинення провадження у справі залишено без розгляду.

20 травня 2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 22 липня 2019 року о 14 год.10хв.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився , надав суду заяву в якій просив провести судове засідання у його відсутність.

Представники третьої особи Степіки Л.О., яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, адвокати Сизько Д.Б. та Сизько Б.Б. надали суду клопотання про відкладення розгляду справи та просив визнати причини неявки представників ОСОБА_4 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судове засідання 03.11.2020 року поважними та відкласти розгляд справи у зв`язку з карантинними заходами та встановленням особливого режиму роботи судів України. Крім того представники третьої особи ОСОБА_4 адвокати Сизько Д.Б. та Сизько Б.Б. в судові засідання не з`явилися :18.03.2020 о 14год.10хв.;16.04.2020 о 09.год ; на 20.05.2020 о 14год.15хв. ; 01.07.2020 року о 09год.; 16.09.2020 о 14год.30хв.,; 03.11.202014год.10хв. в зв`язку з карантинними заходами, а тому на думку суду вони зловживають своїми правами та умисно затягують розгляд справи та надають клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку із введенням в країні карантину,оскільки саме по собі оголошення карантину не зупиняє роботи судів, а третя особа ОСОБА_4 та її адвокати Сизько Д.Б. та Сизько Б.Б. не були позбавлені можливості взяти участь у судовому засіданні у режимі відеокоференції поза межами приміщення суду відповідно ЦПК України,проте не скористались своїм правом,у клопотанні про відкладення розгляду справи не зазначили причин,які безпосередньо перешкоджають їм взяти участь у судовому засіданні.

Суд враховує, що судові засідання у даній справі неодноразово відкладались за клопотаннями адвокатів: Сизька Б.Б. та Сизька Д.Б., вмотивованих впровадженням карантину, в наслідок чого справа розглядається судом тривалий час, при цьому вказані адвокати беруть участь в судових засіданнях по інших справах як особисто, так і врежимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, отже подальше відкладення розгляду справи призведе до порушення балансу інтересів учасників справи, їх права на розгляд справи впродовж розумного строку, що є обов`язком суду в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», так само, як і протидія недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення Суду у справі Мусієнко проти України, no. 26976/06, від 20.01.2011).

Тому, в клопотанні суд, вважає необхідно відмовити та продовжити розгляд справи по суті. Також представники третьої особи ОСОБА_4 , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, адвокати Сизько Д.Б. та Сизько Б.Б. в судовому засіданні які відбувалися раніше позов підтримали, наполягали на його задоволенні з підстав, викладених позивачем в позовній заяві, крім того вказували, що у відповідності до висновків Верховного Суду, рішення суду про стягнення боргу виконуються за рахунок всього майна належного боржнику, а тому в першу чергу приватний виконавець Бурмага Є.А. мав здійснити опис арешт та реалізацію іншого майна ОСОБА_3 , якого саме - не вказували, доказів належності ОСОБА_3 іншого майна - суду не надали, як і доказів його виявлення приватним виконавцем Бурмагою Є.А. при виконанні судового рішення про стягнення боргу. Також просили врахувати при винесенні рішення ,що ТОВ «Кредитні ініціативи» не були іпотеко держателем зазначеної квартири,а тому у відповідачів,по перше,були відсутні будь-які правові підстави здійснювати реалізацію зазначеного нерухомого майна,іпотекодержатилем якого є інша юридична особа, шляхом проведення електронних торгів з метою задоволення грошових вимог ТОВ`Кредитні ініціативи,а по друге були відсутні підстави здійснювати примусове стягнення з використанням процедури та механізму,передбачених Законом України «Про іпотеку» на зазначений об`єкт в інтересах ТОВ «Кредитні ініціативи»(том №3арк. спр.73) .

Представник Державного підприємства «Сетам» просив справу розглянути в його відсутність та позовних вимогах ОСОБА_3 відмовити повністю.Від відповідача Державного підприємства «Сетам» 19.04.2019 року надійшов відзив на позовну заяву (том №2 арк.спр.(1-7) де вони просили відмовити в задоволенні позову. Відповідач ДП «СЕТАМ», на спростування доводів позивача, надав суду копії публікацій оголошень про проведення електронних торгів з продажу предмету іпотеки: АДРЕСА_5 в газетах « ІНФОРМАЦІЯ_2 », зазначав про повідомлення позивача про день, час та спосіб реалізації квартири АДРЕСА_5 , її початкову ціну продажу, на підтвердження чого надав копію відповідного листа. Крім того ДП «СЕТАМ» вказувало, що сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення електронних торгів, не може бути підставою для визнання таких торгів недійсними, згідно висновків Верховного Суду, викладених в його постановах і така позиція є сталою. Зазначили про перехід прав іпотекодержателя до ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі договору про передачу прав за іпотечним договором від 28 листопада 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироника О.В. за реєстровим № 2187.Посилались на те, що дії приватного виконавця з визначення вартості майна мають окремий спосіб оскарження і позивачем не оскаржувались, а його незгода зі стартовою ціною лоту не може бути підставою для визнання торгів недійсними, визначення вартості майна не входить в предмет доказування у даній справі, згідно висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 05 травня 2018 року у справі 910/101136/17. Зазначили, що згідно пункту два розділу ХІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 передбачено, що підставою для зупинення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) в цілому або за окремим лотом є, зокрема, рішення суду щодо зупинення реалізації арештованого майна. Оскільки відповідного рішення на час проведення торгів не було та ДП «СЕТАМ» не направлялось, в нього були відсутні підстави для зупинення електронних торгів за лотом №325517. ДП «СЕТАМ» також зазначено, що позивачем не надано жодних доказів порушення порядку проведення оскаржуваних торгів, як і доказів порушення прав позивача під час їх проведення, а відповідно підстави для задоволення позову відсутні.

Від представника Приватного виконавця Бурмаги Євгенія Анатолійовича адвоката Весеньова Є.В. надійшла заява,в якій він просив проводити судове засідання 03.11.2020 року без його участі. Проти задоволення позовних вимог ОСОБА_3 заперечує в повному обсязі. У відзиві який надійшов до суду 04.04.2019 року (том№1 арк.спр.175-178) в якому він просив відмовити в задоволенні позову. У відзиві на спростування доводів позивача, надав суду копію витягу з незалежної оцінки квартири в якому вказано, що квартира двокімнатна; також заперечував проти неналежного повідомлення боржника про початок примусового виконання рішення суду на підтвердження чого надав копію листа про відкриття виконавчого провадження та роздруківку з сайту АТ «Укрпошта» про вручення поштового відправлення ОСОБА_3 .Спростовував твердження позивача про неповідомлення його про результати оцінки майна, на підтвердження чого, надав копію квитанції, листа та роздруківку з сайту АТ «Укрпошта» про вручення поштового відправлення. Також вказував про окремий порядок оскарження оцінки майна до якого ОСОБА_3 не вдавався. Вказував, що подав заявку на реалізацію арештованого майна до ДП «СЕТАМ» ще 03 січня 2019 року, тобто до постановлення ухвали Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області 29 січня 2019 року, яка на виконання чи до відому йому не направлялась, отже в його діях відсутні будь які порушення. Проти задоволення позову заперечував.

Відповідачка ОСОБА_1 та її адвокат Шульга П.М. заперечували проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві. Від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву (том№2 арк.спр.102-104) де вона просили відмовити в задоволенні позову Також, надала відзив в якому проти позову заперечувала. В судовому засіданні вказала, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження порушення його прав відповідачами, підтвердження порушення порядку проведення електронних торгів, його прав та інтересів, підтвердження про направлення ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області 29 січня 2019 року Приватному виконавцю Бурмазі Є.А. та ДП «СЕТАМ», підтвердження про те, що ДП «СЕТАМ» на момент проведення торгів перебував у правовому режимі обмеження суб`єктивних прав та не мав права проводити електронні торги - посилалась на висновки Верховного Суду в подібних правовідносинах, що були викладені ним в постанові від 11 квітня 2019 року у справі № 607/6096/17. Вказувала на те, що ОСОБА_4 надала письмову та нотаріально посвідчену згоду на укладення іпотечного та кредитного договору її чоловіком ОСОБА_3 , в якій вказано що данні правочини відповідає інтересам їх сім`ї, та погоджено, що умови договору іпотеки визнаються її чоловіком самостійно, на підтвердження чого ОСОБА_1 надала належним чином завірену копію даної згоди та повідомила суд, що даний факт встановлений постановою Апеляційного суду Черкаської області від 16 травня 2019 року при розгляді справи № 695/319/19. При цьому електронні торги можуть бути визнані недійсними лише в разі встановлення порушення прав особи, що їх оскаржує, а ОСОБА_4 - з відповідним позовом до суду не зверталась, опис, арешт майна, передачу його на реалізацію та дії Приватного виконавця - не оскаржувала. Також ОСОБА_1 вказує, на те, що факт набуття ТОВ «Кредитні ініціативи» прав іпотекодержателя за договором встановлено в ухвалі Черкаського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року по справі № 695/319/19 та в рішенні Апеляційного суду Черкаської області від 22 грудня 2015 року у справі №695/993/15-ц, яким стягнуто із ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором, а згідно статей три та чотири Закону України «Про іпотеку», чинному на момент укладення договору факторингу від 28.11.2012р., та переходу прав за іпотечним договором, взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення; іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору; обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством; у разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно. Відповідні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 14 березня 2018 року по справі№125/2360/16-ц та постанові Верховного Суду від 13 листопада 2019 року по справі№509/2220/14-ц.

Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» просили справу слухати в їхню відсутність. Від третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» надійшли 15.04.2019 року пояснення(том №1 арк.спр.196-204), де вони просили відмовити в задоволенні позову. ТОВ «Кредитні ініціативи», в наданих суду поясненнях третьої особи також вказували на відсутність порушень правил проведення електронних торгів та прав ОСОБА_3 під час їх проведення, вказували, що відповідно до пункту два розділу XI Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5, передбачено, що підставою для зупинення електронних торгів, є зокрема, рішення суду щодо зупинення реалізації арештованого майна, отже ухвала Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області 29 січня 2019 року - не є правовою підставою для зупинення електронних торгів.

ОСОБА_2 , що бере участь у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 проти позову заперечував, зазначив, що відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 23.10.2019р. у справі № 922/3537/17,іпотека або арешт, що зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно раніше, мають вищий пріоритет, ніж заборона відчуження або арешт майна, накладені судом, які були зареєстровані пізніше. У цьому разі заборона відчуження або арешт майна, накладені судом, не є перешкодою для реалізації майна.

Суд, заслухавши пояснення відповідачки ОСОБА_1 та її адвоката Шульга П.М. Ніколенко Є.В. ,вивчивши та дослідивши письмові докази, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки на підставі наявних у справі доказів об`єктивно встановлено наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Судом встановлено, що 06 травня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 2301/0508/88-997, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 50000 доларів США. В порушення умов договору ОСОБА_3 взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість станом на станом на 01 березня 2015 року в розмірі 1 060 106,69 грн., згідно рішення Апеляційного суду Черкаської області від 22 грудня 2015 року у справі №695/993/15-ц. З мотивувальної частини вказаного рішення вбачається, що до ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшли права вимоги заборгованості по кредитних договорах та договорах забезпечення. Також з рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 13 вересня 2018 року , вбачається, що внаслідок укладення договорів факторингу, відбулась заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за кредитним договором від 6 травня 2008 року №2301/0508/88-997 та іпотечним договором №2301/0508/88-997-Z від 6 травня 2008 року, відповідно до умов якого ОСОБА_3 за згодою дружини ОСОБА_4 , висловленої в нотаріально посвідчені заяві від 06 травня 2008 року передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_5 .

На виконання рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17 квітня 2015 року про стягнення боргу зі ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» Приватним виконавцем Бурмагою Є.А. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 19 жовтня 2018 року.

06 травня 2008 року - відомості про обтяження майна іпотекою по вказаній квартирі були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Приватним нотаріусом Романій Н.В.

19 листопада 2018 року - Приватним виконавцем Бурмагою Є.А. було зареєстровано арешт на все нерухоме майна боржника ОСОБА_3 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Запис про обтяження №28985885 (спеціальний розділ).

03 січня 2019 року квартира була передана на реалізацію ДП «СЕТАМ» на підставі заявки на реалізацію арештованого майна Приватного виконавця Бурмаги Є.А.

04 лютого 2019 року відбулися електронні торги з продажу квартири АДРЕСА_5 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 . За результатами проведення торгів 04 лютого 2019 року був складений протокол № 386415, згідно якого переможцем стала ОСОБА_1

21 лютого 2019 року Приватним виконавцем Бурмагою Є.А. складено акт про реалізацію предмета іпотеки, проведені електронні торги, вказано що розрахунок за придбане майно переможцем торгів ОСОБА_1 - проведено повністю.

Відповідно до ст. 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Згідно із ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом частини четвертої ст.656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Згідно пункту другого частини другої статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Враховуючи, що відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами 1- 3 та частинами 5, 6 статті 203 ЦК України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина 1 статті 215 цього Кодексу).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 24 жовтня 2012 у справі № 6-116цс12, і яка, відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом при вирішенні спору, для застосування наслідків недотримання вказаних вимог при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доводи позивача про неправильне зазначення в звіті про оцінку майна кількості кімнат квартири - спростовуються матеріалами справи. Так в витягу з незалежної оцінки квартири, наданої Приватним виконавцем Бурмагою Є.А. ( том.№1 а.с.185) вказано, що квартира двокімнатна загальною площею: 69,2кв.м. В Свідоцтві на право власності на дану квартиру від 01.04.2008р. - кількість кімнат не зазначається (том№1арк.спр.13). В судовому засіданні 22 січня 2020 року ОСОБА_3 підтвердив, що квартира складається з двох житлових кімнат та кухні студії. В заявці Приватного виконавця Бурмаги Є.А. щодо реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів (том. №1 а.с.188) , акті про реалізацію предмета іпотеки (том .№1 арк.спр.22) і протоколі проведення електронних торгів - вказано фактичну кількість кімнат у квартирі - дві (том№1 арк.спр.20).

Доводи позивача про порушення порядку публікації оголошень про проведення електронних торгів в місцевих друкованих ЗМІ, спростовуються матеріалами справи, оскільки суду були надані докази публікації оголошень про проведення електронних торгів з продажу предмету іпотеки АДРЕСА_5 в газетах « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та « ІНФОРМАЦІЯ_4 », повідомлення про реалізацію предмета іпотеки, шляхом проведення електронних торгів від 08.01.2019 №223/18-18-19 ( том №2 арк.спр.9-12).

Відповідно до частини п`ятої ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

За адресою вказаною у виконавчому листі, яка співпадає з місцем реєстрації ОСОБА_3 ( том№2 арк.спр.25,29) 22.12.2018р. рекомендованим листом було направлено результати оцінки майна, що підтверджується поштовою квитанцією від 22.12.2018р. з штрихкодовим ідентифікатором 593, роздруківкою інформації з сайту ПАТ «Укрпошта» про відстеження поштового відправлення з повідомленням, що відправлення вручено особисто 24.12.2018р. ( том №2 арк.спр.13).

Таким чином, твердження позивача щодо порушення його прав шляхом заниження ціни продажу майна, та неповідомлення його про оцінку майна та час проведення електронних торгів, що позбавило його можливості зажадати рецензування оцінки, призвело б до продажу майна на більш вигідних для нього умовах, а також позбавило позивача можливості взяти участь в торгах - не знаходять підтвердження в ході розгляду справи, оскільки жодними доказами не підтверджуються, ґрунтуються на припущеннях та спростовуються матеріалами справи.

Суд, також враховує правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 503/1169/16-ц, згідно якої, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі №308/12150/16-ц вказано, що визначення вартості майна боржникає процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16 (провадження № 11-1200апп18).

В силу вимог частини другої статті 74 Закону № 1404-VIII така оцінка може бути оскаржена сторонами, іншими учасниками та особами до суду у порядку цивільного судочинства.

Дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року по справі №678/301/12, постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року №640/9700/17-ц, постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №361/2650/16-ц, постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 у справі №456/4503/14-ц зазначається, що державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів (у тому числі й оцінку майна), а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір. Отже така позиція є сталою у практиці Верховного Суду при вирішенні подібних спорів.

Суд відхиляє доводи позивача, що на торгах було реалізовано квартиру Ѕ частина якої, на його думку, належить його дружині ОСОБА_4 , як підставу визнання торгів не дійсними, оскільки право власності на вказану квартиру зареєстровано за позивачем. ОСОБА_3 не вказав, в чому полягає порушення його прав, викликане реалізацією з електронних торгів частки квартири, яка на його думку належить ОСОБА_4 . При цьому ОСОБА_4 - торги не оскаржувала, опис, арешт майна, та передачу його на торги не оскаржувала, дії Приватного виконавця Бурмаги Є.А. - не оскаржувала.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Саме таку правову позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 03 липня 2019 року по справі №752/16439/15-ц.

Позивач - ОСОБА_3 - також не оскаржував передачу майна на реалізацію, акт опису і арешту, дії Приватного виконавця. В позові не зазначав в чому саме полягає порушення його прав, викликане реалізацією квартири, яку він вважає спільною сумісною власністю подружжя, доказів порушення процедури проведення торгів - суду не надавав.

При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 22 жовтня 2018 року у справі №463/732/17-ц в якій зазначається, що особа, яка вважає, ,що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того суд зазначає, що постановою апеляційному суду Черкаської області від 16 травня 2019 року у справі №695/319/19 встановлено, що: «Позивач ОСОБА_4 , яка давала згоду на передачу в іпотеку спірної квартири її чоловіком ОСОБА_3 , що вказано у заяві від 06.05.2008року, посвідченій приватним нотаріусом Романій Н.В., яка додана скаржником до апеляційної скарги, не повідомила суду першої інстанції, подаючи позов та заяву про забезпечення позову, що спірна квартира перебуває в іпотеці та дана квартира описана, арештована та передана на реалізацію в примусовому порядку.»

Частиною четвертою статті 81 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В нотаріально завіреній заяві дружини позивача, копія якої міститься в матеріалах справи (том №3 а.с.136 на зворотньому аркуші) - ОСОБА_4 - вказано наступне:

«Я, ОСОБА_4 , даю свою згоду на передачу в іпотеку моїм чоловіком ОСОБА_3 , квартири АДРЕСА_5 , набутої нами під час перебування у зареєстрованому шлюбі.

При цьому заявляю, що такий правочин відповідає інтересам нашої сім`ї, та погоджуюсь з тим, що умови договору іпотеки визначалися моїм чоловіком самостійно.

При цьому свідчу, що не заперечую проти отримання моїм чоловіком кредиту в розмірі 50 000 доларів США від ВАТ «Сведбанк» під 11 відсотків річних.»

За таких обставин відсутні підстави вважати, що звернення стягнення на вказану квартиру шляхом її реалізації на електронних торгах призвело до порушення законних прав та інтересів ОСОБА_3 . Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 01 квітня 2020 року у справі №369/9678/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №678/301/12.

В постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2017р. у справі №716/53/15-ц викладена наступна правова позиція:

«Правова природа набуття права власності на новобудову відрізняється від набуття права власності на інше майно, оскільки новобудова може бути здійснена за рахунок інших осіб, у тому числі й за рахунок колишнього подружжя, а прийнята в експлуатацію вже під час укладення нового шлюбу.

Тому сам по собі факт оформлення права власності на новозабудову в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.»

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 січня2020р. по справі № 546/912/16-ц.

Суд також відхиляє доводи позивача про те, що в ДП «СЕТАМ» були відсутні підстави проведення торгів в період дії ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 січня 2019 року, якою в забезпечення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 у спорі про поділ майна подружжя - заборонено ОСОБА_3 та іншим особам відчужувати дану квартиру, накладено арешт.

В ході розгляду даної справи було встановлено, що вказана квартира була передана на реалізацію ДП «СЕТАМ» на підставі заявки на реалізацію арештованого майна Приватного виконавця Бурмаги Є.А. від 03 січня 2019 року, тобто до постановлення ухвали Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області 29 січня 2019 року.

Пунктом два розділу ХІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 передбачено, що підставою для зупинення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) в цілому або за окремим лотом є, зокрема, рішення суду щодо зупинення реалізації арештованого майна. Оскільки відповідного рішення на час проведення торгів не було та ДП «СЕТАМ» не направлялось, в нього були відсутні підстави для зупинення електронних торгів за лотом №325517.

Позивачем не доведено, що ДП «Сетам» на момент проведення торгів перебував у правовому режимі обмеження суб`єктивних прав та не мав права проводити електронні торги. Наведене узгоджується правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 24 вересня 2020 року по справі № 372/3161/18 та постанові від 19 травня 2020 року по справі №607/13888/16-ц.

Ухвала Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 січня 2019 року, якою накладено арешт та заборони відчуження квартири АДРЕСА_5 в органи ДВС, Приватному виконавцю Бурмазі Є.А. та ДП «СЕТАМ» не направлялась. Вказаний факт сторонами не заперечувався. Доказів направлення даної ухвали в органи ДВС, Приватному виконавцю Бурмазі Є.А. та ДП «СЕТАМ» матеріали справи не містять.

Верховний Суд в постанові від 11 квітня 2019 року у справі № 607/6096/17, вказує, що наявність ухвали суду про забезпечення позову без звернення її до виконання в органи ДВС стягувачем, без доведення і повідомлення орган ДВС та організатора електронних торгів про наявність такої заборони, не свідчить про незаконність проведених електронних торгів і їх недійсність.

Суд ,також враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, що викладена в постанові від 23 жовтня 2019р. у справі № 922/3537/17, де зазначається що іпотека або арешт, що зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно раніше, мають вищий пріоритет, ніж заборона відчуження або арешт майна, накладені судом, які були зареєстровані пізніше. У цьому разі заборона відчуження або арешт майна, накладені судом, не є перешкодою для реалізації майна. Якщо ж майно не буде реалізоване, а іпотека буде припинена або буде знятий арешт, накладений виконавцем (зокрема, у випадку повного виконання боржником свого обов`язку), то заборона відчуження або арешт майна, накладені судом, і надалі виконуватимуть функцію забезпечення позову.(абз.40).

Твердження позивача стосовно того, що ТОВ «Кредитні ініціативи» не є іпотекодержателем квартири АДРЕСА_5 , зазначене право їм не відступалось, у зв`язку з чим були відсутні підстави передачі квартири на реалізацію - судом відхиляються, оскільки спростовуються матеріалами справи та суперечать нормам права, чинним на момент виникнення вказаних правовідносин.

Факт набуття ТОВ «Кредитні ініціативи» прав іпотекодержателя за договором встановлено рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 22 грудня 2015 року у справі №695/993/15-ц, яким стягнуто із ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором в сумі 1060106.69 гривень.

З мотивувальної частини вказаного рішення вбачається, що до ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшли права вимоги заборгованості по кредитних договорах та договорах забезпечення.

Також з рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 13 вересня 2018 року , вбачається, що внаслідок укладення договорів факторингу, відбулась заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за кредитним договором від 6 травня 2008 року №2301/0508/88-997 та іпотечним договором №2301/0508/88-997-Z від 6 травня 2008 року.

Таким чином в двох рішеннях суду встановлено той факт, що ТОВ «Кредитні ініціативи» є іпотекодержателем по квартирі АДРЕСА_5 .

Статтями 3 та 4 Закону України «Про іпотеку», чинному на момент укладення договору факторингу від 28 листопада 2012 року, та переходу прав за іпотечним договором, визначено, що взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення; іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору; обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством; у разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотеко держателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 14 березня 2018 року по справі№125/2360/16-ц в якій суд зазначає, що згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 року «Про затвердження Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек» (чинній на момент укладення спірного договору) державна реєстрація іпотек здійснюється з метою: реалізації переважного права іпотекодержателя у задоволенні вимог за рахунок предмета іпотеки перед іншими іпотекодержателями незареєстрованих або зареєстрованих пізніше прав чи вимог на предмет іпотеки: надання в інтересах фізичних чи юридичних осіб інформації про обтяження нерухомого майна іпотекою або про відсутність такого обтяження.

Невнесення інформації до державного реєстру іпотек про зміну іпотекодержателя не змінює обсягу його прав, а державна реєстрація іпотек здійснюється з метою реалізації переважного права іпотекодержателя. Відсутність відомостей про зміну іпотекодержателя не тягне за собою недійсність права вимоги та не може свідчити про те, що договір про відступлення права вимоги є неукладеним.

Суд, також зазначає, що ОСОБА_3 звернення стягнення на квартиру та передачу майна на реалізацію не оскаржував; з позовом про виключення майна з акту опису і арешту - не звертався.

В постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі №456/4503/14-ц зазначається: «Враховуючи, що дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, а позивач такі дії не оскаржував, його доводи щодо порушень, допущених посадовими особами державної виконавчої служби до початку торгів, не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними.» аналогічні висновки містяться і в постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 727/5361/17-ц.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення від 10 лютого 2010 року).

А тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов ОСОБА_3 не підлягає до задоволення.

На підставі ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 355 ЦПК України, Закон України про іпотеку»,Закон України «Про виконавче провадження», Порядок реалізації арештованого майна затверджений наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2831/5,суд, -

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах ОСОБА_3 до Державного підприємства «Сетам», Приватного виконавця Бурмаги Євгенія Анатолійовича, ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання недійсними електронних торгів, протоколу проведення електронних торгів та акту про реалізацію предмета іпотеки - в і д м о в и т и.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст рішення складено 13 листопада 2020 року.

Головуючий: О. Г. Казидуб