Ухвала

23 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 200/15603/15-ц

провадження № 61-17099ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Литвиненко І. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 ,

в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , на постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та шкоди, завданої самовільним, прийнятим всупереч установленому законом порядку, рішенням страховика,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , Акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - АТ «Страхова компанія «АХА Страхування»), правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (далі - ПрАТ «Страхова компанія «АРКС»), в якому,

з урахуванням уточнених та збільшених позовних вимог просив:

- скасувати рішення АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» про виплату страхового відшкодування в розмірі 11 241,73 грн, як самовільне, прийняте всупереч установленому законом порядку;

- стягнути з ОСОБА_3 та АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на свою користь 38 441,24 грн вартості відновлювального ремонту в долях, визначених законодавством;

- відшкодувати завдану позивачу та його родині моральну шкоду у розмірі 60 000 грн;

- стягнути з АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» пеню за період

з 12 травня 2015 року по 20 квітня 2016 року у розмірі 12 182,93 грн та пеню з 21 квітня 2016 року по дату ухвалення рішення в розмірах, визначених законодавством;

- передати матеріали справи до правоохоронних органів для визначення персональної відповідальності згідно з чинним кримінальним законодавством співробітників АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» з метою попередження свідомого нанесення шкоди як моральної,

так і матеріальної іншим громадянам України;

- стягнути з відповідачів на користь позивача поштові та телеграфні витрати, оплату послуг нотаріусів та експертів у відповідності до документів, що підтверджують ці витрати у загальній сумі 2 166,36 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська

від 02 листопада 2017 року (у складі судді Женеску Е. В.) позов

ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь

ОСОБА_1 38 441,24 грн вартості відновлювального ремонту автомобіля.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за послуги експерта у розмірі 600 грн.

Стягнуто з АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь

ОСОБА_1 пеню за період з 12 травня 2015 року по 02 листопада

2017 року у розмірі 24 183,35 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 12 листопада 2018 року вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» оскаржило його в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 лютого

2018 року (у складі судді Варенко О. П.) апеляційну скаргу АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 02 листопада 2017 року повернуто особі, яка її подала на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України

(у редакції, чинній на час постановлення ухвали апеляційного суду).

Постановою Верховного Суду від 05 лютого 2020 року (у складі колегії суддів: Ступак О. В., Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О., Усика Г. І.,

Яремка В. В.) ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області

від 02 лютого 2018 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Оскаржуваною постановою Дніпровського апеляційного суду

від 22 вересня 2020 року (у складі колегії суддів: Єлізаренко І. А.,

Красвітної Т. П., Свистунової О. В.) рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 02 листопада 2017 року в частині стягнення

з ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_1 вартості відновлювального ремонту автомобіля змінено, зменшено його розмір

з 38 441,24 до 27 112,18 грн.

Рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська

від 02 листопада 2017 року в частині стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_1 пені у сумі 24 183,35 грн скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

18 листопада 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою

на постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року,

в якій заявник просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції

і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 8 частини статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та

у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України визначено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом позову у цій даній справі є відшкодування матеріальної та моральної шкоди, при цьому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі. Тобто ціна позову у загальному розмірі становить 121 865,90 грн (11 241,73 грн + 38 441,24 грн + 60 000 грн + 12 182,93 грн), яка станом

на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 100 = 210 200 грн).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином

(рішення у справі «Зубац проти Хорватії», заява № 40160/1, від 05 квітня 2018 року).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Разом з тим, касаційна скарга містить посилання на те, що дана справа потребує перегляду Верховним Судом на підставі підпунктів «а», «в»

пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також має виняткове значення для ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» порушено право позивача, гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 41, 54 Конституції України на об`єкт інтелектуальної власності.

Однак, доводи про те, що касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , повинна бути прийнята Верховним Судом

з підстав, передбачених підпунктами «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, є необґрунтованими.

Європейський суд з прав людини зазначає, що застосування критерію малозначності справи у справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які могли вимагати касаційного розгляду справи (рішення у справі «Азюковська проти України», заява № 47921/08, від 09 жовтня 2018 року).

Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню,

у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Одночасно суд роз`яснює вимоги пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , на постанову Дніпровського апеляційного суду

від 22 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та шкоди, завданої самовільним, прийнятим всупереч установленому законом порядку, рішенням страховика, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В. С. Висоцька

І. В. Литвиненко