Справа № 681/977/20
2/683/1041/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

адвоката Кушнірука В.М.

представника відповідача Хвостанцевої А.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №681/977/20; 2/683/1041/2020 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» про стягнення коштів за порушення грошового зобов`язання,

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» (далі ТОВ «Енселко Агро») і просить на підставі ст.625 ЦК України стягнути з відповідача кошти за порушення грошового зобов`язання, а саме: 3% річних у розмірі 1416 грн. та інфляційні втрати у розмірі 7743 грн. за період з 26 листопада 2015 року по 11 жовтня 2019 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 26 листопада 2015 року, яке набрало законної сили 26 січня 2016 року, із СТОВ «Каленицьке» на його користь стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 12177 грн. 19 лютого 2016 року на виконання зазначеного рішення суду було видано виконавчий лист, який звернуто до примусового виконання. 29 березня 2017 року СТОВ «Каленицьке» припинило свою діяльність, а його правонаступником стало ТОВ «Енселко Агро».

На підставі ухвали Полонського районного суду Хмельницької області від 11 вересня 2019 року у виконавчому провадженні щодо примусового виконання рішення Полонського районного суду від 26 листопада 2015 року було проведено заміну боржника СТОВ «Каленицьке» на ТОВ «Енселко Агро», яке виконало рішення суду лише 11 жовтня 2019 року.

Вважає, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, оскільки грошові кошти йому було присуджено 26 листопада 2015 року, а фактично сплачено відповідачем лише 11 жовтня 2019 року, тому на підставі ст.625 ЦК України за період з 26 листопада 2015 року по 11 жовтня 2019 року просить стягнути з ТОВ «Енселко Агро» 3% річних у розмірі 1416 грн. та інфляційні втрати у розмірі 7743 грн.

На підставі ухвали Полонського районного суду Хмельницької області від 28 липня 2020 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Енселко Агро» про стягнення коштів за порушення грошового зобов`язання передано за підсудністю на розгляд до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кушнірук В.М. позовні вимоги підтримав у повному обсязі й просить позов задоволити.

Представник відповідача ТОВ «Енселко Агро» - Хвостанцева А.Ф. проти позову заперечила, просить у задоволенні позову відмовити. У визначений судом строк подала відзив, у якому вказує, що зобо`язання, які виникли між сторонами є трудовими і регулюються нормами трудового законодавства, а тому положення ст.625 ЦК України до даних правовідносин не підлягають застосуванню.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 26 листопада 2015 року, яке ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Хмельницької області від 26 січня 2016 року залишено без змін, стягнуто зі СТОВ «Каленицьке» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18 вересня 2014 року по 30 червня 2015 року включно, що становить 237 робочих днів, в сумі 12177 грн. 06 коп.

На виконання вищезазначеного рішення суду 19 лютого 2016 року Полонським районним судом Хмельницької області було видано виконавчий лист №681/1161/15-ц, який звернуто до примусового виконання.

Ухвалою Полонського районного суду Хмельницької області від 11 вересня 2019 року замінено сторону у виконавчому провадженні №59788016 за виконавчим листом №681/1161/15-ц, а саме боржника СТОВ «Каленицьке» замінено його правонаступником ТОВ «Енселко Агро».

11 жовтня 2019 року старшим державним виконавцем Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №681/1161/15-ц, виданого 19 лютого 2016 року Полонським районним судом Хмельницької області, у зв`язку із стягненням грошових коштів у розмірі 12177,06 грн. на користь ОСОБА_1 .

Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, та сторонами не оспорюються.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України, яка встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання, розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги п`ятої ЦК України. Отже, приписи цього розділу поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу ІІІ книги п`ятої ЦК України), так і на не договірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу ІІІ книги п`ятої ЦК України). Тобто, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов`язання слід з`ясувати: чи існує зобов`язання між сторонами, чи це зобов`язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов`язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.

Передбачена статтею 625 ЦК України норма до трудових відносин не застосовується. Трудове законодавство передбачає спеціальні правила відповідальності роботодавця за порушення відповідних норм, зокрема можливість стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 березня 2020 року (справа №711/4010/13-ц, провадження №14-429цс19), яка згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та СТОВ «Каленицьке», правонаступником якого є ТОВ «Енселко Агро», перебували у трудових відносинах, а не цивільно-правових, і грошові кошти, які були присуджені рішенням Полонського районного суду Хмельницької області

від 26 листопада 2015 року на користь ОСОБА_1 в розмірі 12177,06 грн. це є середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18 вересня 2014 року по 30 червня 2015 року.

Оскільки між сторонами виникли саме трудові, а не цивільно-правові відносини, тому до даних правовідносин норми статті 625 ЦК України не застосовуються.

Разом з тим, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівнику його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме: виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи, вищевикладене, позов ОСОБА_1 у межах заявлених ним вимог, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» про стягнення 3% річних у розмірі 1416 грн. та інфляційних втрат за період з 26 листопада 2015 року по 11 жовтня 2019 року в сумі 7743 грн. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро», місцезнаходження: вул. Центральна,59 с. Сахнівці Старокостянтинівського району Хмельницької області, 31134, .

Повне рішення складено 23 листопада 2020 року.

Суддя: