Справа № 502/779/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року м. Кілія

Кілійськийрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Балана М.В.,

за участю секретаря судового засідання Урсул Г.К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

за наявними у справі матеріалами

цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2

стягнення аліментів на утримання дружини,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 15.05.2020 року звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання на її утримання у розмірі 1500 грн. з дня пред`явлення позову до досягнення дитини трьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З позовної заяви вбачається, що 15.12.2017 року сторони уклали шлюб. У шлюбі народилася дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дитина проживає разом з позивачем. Шлюб між сторонами розірвано 02.03.2019 року. Відповідач матеріальну допомогу на утримання позивача не надає. На теперішній час їй невідомо місце працевлаштування відповідача. Як їй відомо, відповідач аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, інших утриманців немає, непрацездатних батьків немає.

Ухвалою судді від 10 вересня 2020 року відкрито спрощене провадження у справі, про що повідомлені сторони.

Беручи до уваги, що відповідач належним чином повідомлений про строк подання відзиву та не подав відзив, суд ухвалює заочне рішення по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК України.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог судом достовірно встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

15.12.2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 187. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

02.03.2019 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, про що складено відповідний актовий запис № 9, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в шлюбі народився ОСОБА_3 , батьками якого записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про що 17.04.2019 року складено відповідний актовий запис № 87, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління в Одеській області.

Відповідно до акту, складений депутатом Кілійської міської ради Кучеренко О.О. 18 лютого 2020 року, при обстежені фактичного місця проживання було встановлено, що ОСОБА_1 разом зі своїм своїм сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прописана за адресою - АДРЕСА_1 . Фактично вони мешкають за адресою - АДРЕСА_2 .

Як вбачається з виписки по особовому рахунку з 01.01.2019 по 14.05.2020 року, виданий АТ «ПУМБ» ОСОБА_1 , та квитанціям з ТОВ «АТБ-Маркет», позивач має постійні витрати на продукти та предмети першої необхідності.

Відповідно до медичної документації, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на протязі 2019 року неодноразово хворів та позивач купувала йому ліку для лікування, про що також є відповідні документи в матеріалах справи.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин 2-4 статті 84 цього кодексу.

Відповідно до змісту ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, судом встановлено, що позивач має право на утримання від відповідача до досягнення їхньою дитиною трирічного віку.

Визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати з відповідача, суд, згідно положень ч. 1 ст. 182 СК України, враховує таке.

Відповідно до змісту ч. 6 ст. 84 СК України, право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірваня шлюбу.

По змісту ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , як батько ОСОБА_3 повинен утримувати не тільки свого малолітнього сина, ОСОБА_1 , як матір, з якою проживає дитина, однак суд вважає, що визначений позивачем розмір аліментів у сумі 1500 гривень є необґрунтованими. Дослідивши позовну заяву, надані позивачем письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини підлягають задоволенню частково. Зважаючи на те, що позивачем не було зазначено, чи отримує відповідач заробітну плату та чи має він інші доходи, які б свідчили про його здатність сплачувати щомісячно аліменти в розмірі 1500 гривень, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 , аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, з дня пред`явлення позову до досягнення дитини трьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача згідно ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до положень ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 80, 84, 91 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12,13,18,81, 141, 263-265, 274, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , на утримання її утримання, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, з дня пред`явлення позову до досягнення дитини трьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , судовий збір в розмірі 840,80 гривень, який зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Згідно ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан