ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року

м. Черкаси

справа № 703846/20, провадження № 22-ц/821/1754/20 категорія 304000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Бородійчука В.Г.,

суддів: Василенко Л.І., Карпенко О.В.

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

відповідач: ОСОБА_1

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 вересня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у складі: головуючого судді Опалинської О.П., дата складання повного тексту не вказано.

в с т а н о в и в :

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2020 року представник АТ КБ «Приватбанк» Гребенюк О.С. (далі - Банк) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.07.2018 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 50 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У порушення умов кредитного договору, а також норм цивільного права, відповідач зобов`язання, за вказаним договором, належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 25 грудня 2019 року виникла заборгованість у сумі 124 899,81 грн., з яких:

88 527,70 грн. заборгованість за тілом кредита,

в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту;

88 527,70 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту;

0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками;

6 315,63 грн. заборгованість за простроченими відсотками;

23 632,68 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625;

0,00 грн. нарахована пеня;

0,00 грн. нарахована комісія;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

500,00 грн. штраф (фіксована частина);

5 923,80 грн. штраф (процентна ставка).

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 124 899,81 грн. за кредитним договором № б/н від 23.07.2018 року та судові витрати в сумі 2 102,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 вересня 2020 року в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що зважаючи на принцип добросовісності, з метою захисту відповідача, як, в даному випадку, менш захищеного учасника цивільних правовідносин та враховуючи, що судом не встановлено належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву позичальника, та брав на себе зобов`язання зі сплати штрафів в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У вересні 2020 року представник АТ КБ «ПриватБанк» подав до Черкаського апеляційного суду скаргу, в якій просить скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08.09.2020 року та ухвалите нове, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при винесенні рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог порушив норми матеріального і процесуального права, недостатньо повно дослідив письмові докази та дійсні обставини справи, що мають значення для справи, та ухвалив необґрунтоване і незаконне рішення.

Вказує, що позивачем до позовної заяви долучено докази, а саме копію анкети-заяви із підписом відповідача; розрахунок заборгованості; підписану відповідачем довідку про умови кредитування (паспорт споживчого кредиту); Умови та Правила надання банківських послуг.

Суд першої інстанції не врахував, що зазначені докази відповідачем не спростовано, що є його, а не суду, процесуальним обов`язком.

23.07.2018 року відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано картку № НОМЕР_1 . На картку було встановлено кредитний ліміт в розмірі 50 000,00 грн.

Крім того, 23.07.2018 року відповідачем було підписано довідку про умови кредитування (Паспорт споживчого кредиту). У вказаній довідці зазначено процентну ставку, тобто, сторони при укладені кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору.

По даній справі відповідач не оспорює факту укладення договору, заперечень на позов не надав, з позовом про визнання недійсним кредитного договору не звертався, не оспорює наявності у нього заборгованості по кредиту та підписання Паспорту споживчого кредиту.

Крім того, суд першої інстанції не пропонував позивачеві надати додаткові докази для підтвердження частини заявлених вимог з метою повного та всебічного встановлення обставин справи та відповідно дійшов передчасних висновків про наявність підстав для відмови в задоволенні частини позовних вимог.

Суд порушив порядок, встановлений для вирішення питання, допустив однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставинам справи, не встановив дійсних прав та обов`язків сторін, які випливають з кредитного договору.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

23 липня 2018 року між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 була підписана заява № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 50 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Кредитний договір складається із анкети-заяви позичальника, з якої вбачається, що відповідачу було видано кредитну картку, а також Умов та Правил надання банківських послуг та витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». Своїм підписом в зазначеній заяві відповідач підтвердив, що він ознайомлений і згодний з тим, що заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

До кредитного договору банком додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Як вбачається з п.2.1.1.5.5 Умов і Правил надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною укладеного між сторонами кредитного Договору, клієнт зобов`язується погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання та інше.

Згідно з наданим банком розрахунком, ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 25 грудня 2019 року має заборгованість в розмірі 124 899,81 грн., а саме: заборгованість по кредиту 88 527,70 грн., в тому числі: заборгованість за поточним тілом кредиту 0.00 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 88 527,70 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн., заборгованість за простроченими відсотками 6 315,63 грн., заборгованість за відсотками нарахованими за прострочений кредит 2 632,68 грн., по пені 0,00 грн., по комісії -0,00 грн., а також штрафи: 500 грн. штраф (фіксована частина), 5 923,80 грн. штраф (процентна складова).

2.Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ дійшла висновку, що апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає до часткового задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Підстав для застосування положень ч. 3 ст. 369 ЦПК України встановлено не було.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи, характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування та зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц).

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не повністю відповідає.

Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за договором, а саме заборгованості по тілу кредиту, відсоткам за користування кредитом, а також штрафам.

З матеріалів справи вбачається, що 23 липня 2018 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений договір № б/н, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 50 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку.

У порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, чим порушив умови кредитного договору. Станом на 25 грудня 2019 року утворилась заборгованість, яка з урахуванням процентів за користування кредитом та штрафів становить 124 899,81 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість у ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 25 грудня 2019 року становить 124 899,81 грн. і складається із: 88 527,70 грн. заборгованість за тілом кредита, в т.ч.: 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 88 527,70 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 6 315,63 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 23 632,68 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нарахована комісія; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 5 923,80 грн. штраф (процентна ставка) (а.с. 7-9).

Вищевказаний розрахунок боргу відповідачем не спростовано.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Колегія суддів приходить до висновку, враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 суми непогашеного тіла кредиту у розмірі 88 527,70 грн., що також узгоджується із висновком викладеним у вищезазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) нараховані відсотки, стягнути складові його повної вартості та штрафи за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 23 липня 2018 року № б/н, посилався на паспорт споживчого кредиту, який був підписаний відповідачем.

Вказаним паспортом, з умовами якого погодився відповідач, передбачена процентна ставка у межах пільгового періоду 0,00001% річних, процентна ставка за межами пільгового періоду 43,2 % та 42 %; штраф за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою - 500,00 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Тобто сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами та наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит.

Отже, сторони погодили сплату відсотків за користування кредитними коштами та порядок нарахування штрафів.

Термін дії картки № НОМЕР_1 січень 2022 року.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З огляду на викладене, правових підстав для відмови в задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за процентами за кредитним договором від 23 липня 2018 року № б/н в розмірі 6 315,63 грн. у суду першої інстанції не було.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів, колегія судді приходить до наступного.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.

Суд першої інстанції помилково відмовив у задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафів в розмірі 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та в розмірі 5 923,80 грн. штраф (процентна складова) за користування кредитом, оскільки сторони погодили сплату штрафів за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою, а саме 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, що підтверджується Паспортом споживчого кредиту, який підписаний відповідачем ОСОБА_1 .

А тому, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення із ОСОБА_1 штрафів в розмірі 6 423,80 грн. (500,00 грн. штраф (фіксована частина) + 2 651,68 грн. штраф (процентна складова)), оскільки в Паспорті споживчого кредиту наявна домовленість сторін про сплату таких штрафів. Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки строк кредитування не сплив, правові підстави для стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі статтею 625 ЦК України в розмірі 23 632,68 грн. відсутні.

Отже, з розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 23 липня 2018 року було встановлено кредитний ліміт на картку у розмірі 50 000 грн., який в наступному змінювався.

Факт користування відповідачем кредитними коштами та їх несвоєчасне повернення знайшов своє підтвердження у матеріалах справи.

Відповідач про втрату картки не заявляв, із заявами щодо несакціонованого використання коштів до банку не звертався, користувався кредитними коштами та частково погашав наявну заборгованість.

Відповідно до розрахунку банку, заборгованість ОСОБА_1 по тілу кредиту станом на 25.12.2019 року складає 88 527,70 грн., заборгованість по відсотках складає 6 315,63 грн., заборгованість по штрафам 6 423,80 грн.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу банку задовольнити частково, скасувати рішення суду першої інстанції, та стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по тілу кредиту - 88 527,70 грн., по відсотках в розмірі 2 833,83 грн. та заборгованість по штрафам 6 423,80 грн.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно із частинами першою, четвертою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір в розмірі 4 114,20 грн. (1 645,70 грн. за подачу позовної заяви +2 468,50 грн. за подачу апеляційної скарги, а всього 4 114,20 грн.)

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 вересня 2020 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області 29.09.2007 року, РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, од ЄДРПО 14360570, МФО № 305299, рах. НОМЕР_4 ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.07.2018 року в розмірі 97 785,33 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області 29.09.2007 року, РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, код ЄДРПО 14360570, МФО № 305299, рах. НОМЕР_4 ) судовий збір в розмірі 4 114,20 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 26 листопада 2020 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді Л.І. Василенко

О.В. Карпенко