ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 листопада 2020 року

м. Харків

справа № 640/17155/16-ц

провадження № 22-ц/818/3534/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

скаржник ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи ОСОБА_2 , державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Шепель Олег Євгенійович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області у виконавчому провадженні №53552878 щодо примусового виконання виконавчого листа у справі №640/17155/16-ц, виданого 28 лютого 2017 року Київським районним судом м. Харкова, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Шепель Олег Євгенійович за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Шепеля Олега Євгенійовича на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 23 березня 2020 року, постановлену під головуванням судді Губської Я.В., в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області у виконавчому провадженні №53552878 щодо примусового виконання виконавчого листа у справі №640/17155/16-ц, виданого 28 лютого 2017 року Київським районним судом м. Харкова.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23 березня 2020 року скаргу задоволено частково. Визнано бездіяльність старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Шепель О.Є. в частині проведення виконавчих дій щодо належного виконання виконавчого листа у справі №640/17155/16-ц, виданого 28 лютого 2017 року Київським районним судом м. Харкова з порушенням строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» та зобов`язано державного виконавця до дотримання строків проведення виконавчих дій згідно Закону України «Про виконавче провадження». В частині задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання протизаконною бездіяльності старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Шепель О.Є., що полягає у свідомому невжитті заходів, передбачених чинним законодавством України та зобов`язання державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Шепеля О.С. звернутись до Київського районного суду м. Харкова з заявою про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно згідно ч.4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», про визначення частки майна боржника згідно ч.1 ст. 443 ЦК України - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні її скарги та постановити нове рішення, яким її скаргу задовольнити у повному обсязі. Крім того, заявник просила також скасувати ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 11 березня 2020 року та ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 12 березня 2020 року; визнати, що заява про відвід судді Губської Я.В. є обгрунтованою та підлягала задоволенню. ОСОБА_1 вважає, що наявні підстави для постановлення окремої ухвали відносно старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Шепель О.Є. та відносно судді ОСОБА_3 .

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні її скарги про визнання протизаконною бездіяльності старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Шепель О.Є., що полягає у свідомому невжитті заходів, передбачених чинним законодавством України та зобов`язання державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Шепеля О.С. звернутись до Київського районного суду м. Харкова з заявою про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно згідно ч.4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», про визначення частки майна боржника згідно ч.1 ст. 443 ЦК України. ОСОБА_1 зазначає, що державний виконавець свідомо нехтує своїми професійними обов`язками та ігнорує вимоги ч.1, п.1 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», не вживає заходів для визначення частки майна боржника та звернення стягнення на майно.

В апеляційній скарзі старший державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Харків) Шепель Олег Євгенійович просить скасувати ухвалу суду першої інстранції.

В обгрунтування апеляційної скарги державний виконавець зазначив, що за виконавчим провадженням №53552878 щодо примусового виконання виконавчого листа у справі №640/17155/16-ц, виданого 28 лютого 2017 року Київським районним судом м. Харкова, - ним проведено усі дії відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

ОСОБА_2 надав відзив на апеляційну скаргу старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Харків) Шепеля Олега Євгенійовича та просив залишити її без задоволення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що при проведенні виконавчих дій по примусовому виконанню виконавчого листа у справі №640/17155/16-ц, виданого 28 лютого 2017 року Київським районним судом м. Харкова, державним виконавцем були порушені вимоги Закону України «Про виконавче провадження» щодо строків проведення виконавчих дій. А вимоги про визнання протизаконною бездіяльність старшого державного виконавця, що полягає у свідомому невжитті заходів, передбачених чинним законодавством України, - є безпідставними.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ Шепель О.Є. від 10 березня 2017 року відкрито виконавче провадження з приводу виконання виконавчого листа у справі №640/17155/16-ц, виданого 28 лютого 2017 року Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу за розпискою від 18.04.2013 року у розмірі 458 550 грн. (а.с.7).

Державним виконавцем було вчинено дії щодо розшуку майна, шляхом отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо боржника 10.03.2017 (а.с. 6).

З відповідей, отриманих 13.03.2018 року у АСВП № 53552878 на запит державного виконавця до органів Пенсійного фонду України (про осіб-боржників. які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи), до ДФС України (щодо рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями), до ДФС України (про джерела отримання доходів), не вбачається інформації щодо наявності доходів боржника.

31.01.2018 року, 06.02.2018 року державним виконавцем було вчинено дії щодо розшуку майна, шляхом отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо боржника, направлення запитів до органів Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, до ДФС України - щодо рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями, до ДФС України - про джерела отримання доходів.

10.08.2018 року було подано до Київського районного суду м. Харкова подання про затвердження мирової угоди на стадії виконання рішення. Ухвалою суду відмовлено у задоволенні подання про затвердження мирової угоди.

Наразі ще не виконане виконавче провадження №53552878 щодо примусового виконання виконавчого листа у справі №640/17155/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу за розпискою від 18.04.2013 року у розмірі 458 550 грн.

Як на підставу вимог скарги ОСОБА_1 посилалася на бездіяльність старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ГТУЮ у Харківській області у виконавчому провадженні №53552878 щодо примусового виконання виконавчого листа у справі №640/17155/16-ц. Вказувала на порушення строків проведення виконавчих дій державним виконавцем та зазначала про зловживання державним виконавцем своїх обов`язків та невиконання вимог Закону України «Про виконавче провадження». У зв`язку з цим просила суд визнати протизаконною бездіяльність старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Шепеля О.Є. в межах виконавчого провадження №53552878, що полягає у свідомому невжитті заходів, передбачених чинним законодавством України, а також зобов`язання його не пізніше наступного дня, що обчислюється з дати вирішення скарги, вчинити певні дії, спрямовані на приведення виконавчого провадження №53552878 у відповідність до вимог Закону, зокрема: зобов`язати старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Шепеля О.С. звернутись до Київського районного суду м. Харкова з заявою про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно згідно ч.4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» та про визначення частки майна боржника згідно ч.1 ст. 443 ЦК України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені заходи примусового виконання рішень:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Вимогами ст. 11 даного Закону передбачено, що строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем.

Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною другою статті 18 цього Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно ч.3 ст. 18 виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Сторони не заперечують, що ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22.10.2018 року, яка залишена без зміни постановою Харківського апеляційного суду від 04.06.2019 року та постановою Верховного Суду від 19.11.2019 року, було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Шепеля Є.В.

Державний виконавець вказує, що ним проведені усі дії, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», спрямовані на виконання виконавчого листа у справі №640/17155/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу за розпискою від 18.04.2013 року у розмірі 458 550 грн.

Разом з тим у постанові начальника Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ГТУЮ у Харківській області від 20.11.2019 року зазначено, що дії старшого державного виконавця Шепеля О.Є. визнано такими, що не відповідають вимогам ст. ст. 10, 11, 18, ч.8 ст.48, 56 Закону України «Про виконавче провадження» та зобов`язано державного виконавця Шепеля О.Є. усунути порушення до 27.11.2019 року.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Матеріали справи свідчать про порушення державним виконавцем строків проведення виконавчих дій.

Належних доказів про усунення порушень у строк, визначений в постанові начальника ДВС, тобто до 27.11.2019 року, - державний виконавець суду не надав.

При цьому відсутні підстави для зобов`язання державного виконавця Шепеля О.С. звернутись до Київського районного суду м. Харкова з заявою про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно згідно ч.4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», про визначення частки майна боржника згідно ч.1 ст. 443 ЦК України, оскільки 13 січня 2020 року державним виконавцем подане таке подання до суду (а.с.23).

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення скарги, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384, ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шепеля Олега Євгенійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 23 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення виготовлено 20.11.2020 року.