РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2020 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шепеля К.А.,

за участю секретаря судового засідання Бондар С.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника третьої особи Сенька Ю.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 1 Жмеринського міськрайонного суду по суті справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Браїлівської селищної ради Жмеринського району, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Жмеринської районної державної адміністрації, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування , -

приходить до такого :

Позиція позивача

Позивач ОСОБА_1 21 липня 2020 року звертається до суду з цим позовом, в якому просить встановити, що вона проживала у АДРЕСА_1 однією сім`єю зі своєю мачухою спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з лютого 2004 року по день її смерті, тобто не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Також просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) на території Людавської сільської ради Жмеринського району, яка рахується за померлою.

Позов обґрунтовує тим, що її покійний батько проживав без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , позивач називала її мамою, спадкоємців іншої черги у померлої немає. При житті ОСОБА_4 подарувала жилу квартиру позивачці. Вона жила з мачухою не менше як п`ять років до її смерті однією сім`єю, тому має право на спадкування по закону права покійної на закріплену за нею земельну частку (пай).

На підтвердження свого позову подає копії документів : свідоцтва про своє народження, свідоцтва про смерть ОСОБА_4 та свого батька ОСОБА_5 , розпорядження Жмеринської РДА № 277 від 10 червня 2011 року, витяг зі списку померлих власників земельних часток, інформацію Жмеринського відділу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, акт підтвердження факту спільного проживання, постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, витяги зі спадкових реєстрів, договору дарування квартири АДРЕСА_1 , інші документи.

У судовому засіданні позивач та її представник повністю підтримують позов. Позивачка пояснює, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Сьомаки Жмеринського району помер її батько ОСОБА_6 , який проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , яка виростила позивачку, яка вважала її своєю матір`ю. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 79 років. Перед смертю хворіла, зокрема, на астму. Позивач після смерті батька продовжувала підтримувати родинні стосунки зі своєю мачухою. Позивач разом зі своїм чоловіком відповідачем ОСОБА_3 проживали у м.Вінниці, а у лютому 2004 року позивач переїхала до ОСОБА_4 у с.Сьомаки і проживала з нею однією сім`єю у квартирі АДРЕСА_1 до її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 : готувала їжу, прала речі, утримувала квартиру в належному стані. Кожен займав окрему кімнату. Вона тоді працювала санітаркою у Вінницькій психіатричній лікарні - день працює, три дні дома. Чоловік приїздив на вихідні, однак не часто. Шлюбних стосунків вона з ним не розривала, хоча фактично цих п`ять років однією сім`єю з ним не проживала. Про належне право покійної на земельну частку (пай) взнала у цьому році від працівників сільської ради.

Позиція відповідача

Відповідач ОСОБА_3 позов визнає повністю і безумовно. У судовому засіданні підтверджує, що дійсно з лютого 2004 року по день смерті ОСОБА_4 його дружина - позивачка по справі - проживала з ОСОБА_4 однією сім`єю в с.Сьомаки. Він рідко приїжджав у село. Він розумів, що ОСОБА_4 як особі, яку його дружина вважала матір`ю та як людині похилого віку потрібна підтримка і допомога. Тому він не заперечував, коли дружина переїхала до мачухи і стала проживати з нею однією сім`єю.

Представник відповідача Браїлівської селищної ради Слободенюк Н.П., згідно поданої нею заяви, позов визнає повністю і просить його задовольнити, а також розглянути справу без її участі.

Представник третьої особи Сенько Ю.Я. позов не визнає, просить відмовити у позові. У судовому засіданні пояснює, що позивачкою, крім показаннями свідків, не доведені позовні вимоги, зокрема, факт її проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Процесуальні рішення по справі, заяви та клопотання

Позовна заява 21 липня 2020 року поступила до суду (а.с.1).

Позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі ухвалою суду від 30 липня 2020 року (а.с.28).

До суду 13 серпня 2020 року поступила заява представника відповідача Браїлівської селищної ради Жмеринського району про визнання позову і розгляд справи у її відсутність (а.с.36).

Ухвала суду про відкладення підготовчого судового засідання винесена 27 серпня 2020 року з-за неналежного сповіщення позивача та відповідача про судове засідання (а.с.40).

Заяви представника позивача про допит свідків та витребування доказів подані суду 9 листопада 2020 року у судовому засіданні (а.с.49-50).

Судом 9 листопада 2020 року винесена ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду (а.с.52).

У судовому засіданні 20 листопада 2020 року представником позивача подані витяги зі Спадкового реєстру, сформовані 20 листопада 2020 року, про відсутність спадкових справ, виданих на підставі них свідоцтв про право на спадщину, а також заповітів та спадкових договорів.

Встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин

Досліджуючи питання права, що лежать в основі спору, суд враховує, що згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними… Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Отже, звернення позивачки до суду з даною позовною заявою для захисту своїх інтересів є підставним.

Як видно з копії постанови № 2277/02-31, винесеної 22 листопада 2018 року державним нотаріусом Жмеринської районної державної нотаріальної контори Мельничук А.Л., позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , оскільки відсутні документи, що підтверджують юридичний факт проживання ОСОБА_1 зі спадкодавицею ОСОБА_4 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а також відсутні правовстановлюючі документи про належність покійній земельної ділянки на території Людавської сільської ради Жмеринського району (а.с.13).

За померлою ОСОБА_4 рахується земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 3,4984 га на території Людавської сільської ради Жмеринського району, що видно з інформації начальника відділу у Жмеринському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (а.с.11).

Згідно з актом підтвердження факту спільного проживання від 27 вересня 2018 року, складеного комісією в складі депутатів Браїлівської селищної ради, ОСОБА_1 проживала зі своєю мачухою ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 без реєстрації в період з лютого 2004 року до дня смерті ОСОБА_4 31 березня 2009 року та вела з нею спільне господарство. Також здійснила поховання своєї мачухи ОСОБА_4 (а.с.12).

Ця квартира, згідно з договором дарування від 2 серпня 1997 року, подарована позивачці ОСОБА_4 , що видно з його копії (а.с.16). В той же день квартира зареєстрована за позивачкою у Вінницькому об`єднаному бюро техінвентаризації на праві особистої власності (а.с.16 на звороті).

Отже, позивач з 2 серпня 1997 року є власником квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 , подарувавши квартиру позивачці, залишилась фактично проживати у цій квартирі до своєї смерті (а.с.12). Однак зареєстрованим місцем проживання позивачки є АДРЕСА_2 , що видно з ксерокопії її паспорта (а.с.6 на звороті).

Суд враховує, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у судовому засіданні надали показання, що вони є сусідами позивачки, яка дійсно останніх п`ять років перед смертю ОСОБА_4 проживала з нею однією сім`єю в квартирі АДРЕСА_1 . Наголосили на тому, що це було дійсно проживання однією сім`єю, а не епізодичне навідування з метою допомоги. ОСОБА_4 хворіла на астму. Позивач постійно проживала з ОСОБА_4 , у квартирі були її речі, вони спільно харчувались. Свідки постійно бачили позивачку у цій квартирі. У ОСОБА_4 , інших, крім позивачки, родичів не було. Чоловіка позивачки у цій квартирі вони майже ніколи не бачили.

Підстав не брати до уваги показання свідків у суду немає, оскільки вони були допитані судом безпосередньо, перед початком допиту попереджені про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань і давання завідомо неправдивих показань, були приведені до присяги свідка, їх показання тотожні, чіткі, послідовні, стосуються обставин справи, містять інформацію щодо предмета доказування і стосуються спільного проживання позивача однією сім`єю з померлою - а тому визнаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Зі ксерокопії сторінки погосподарської книги за 1978-1979 роки, особистий рахунок № НОМЕР_2 , видно, що головою двору записаний ОСОБА_5 , 1921 року народження, його дружиною - ОСОБА_10 , 1929 року народження, а дочкою ОСОБА_11 , 1959 року народження (позивачка по справі) (а.с.18).

З копії свідоцтва про укладення шлюбу видно, що дошлюбне прізвище позивачки ОСОБА_1 - « ОСОБА_1 » (а.с.19).

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Всі ці умови були притаманні сім`ї позивачки та її мачухи ОСОБА_4 , і реальність сімейних відносин на протязі п`яти років до часу відкриття спадщини знайшла підтвердження у судовому засіданні.

Водночас суд не вважає в даному конкретному випадку наявність реєстрації шлюбу позивачки з відповідачем перешкодою для встановлення факту її проживання зі спадкодавицею-мачухою не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. В судовому засіданні установлено, що фактичні сімейні відносини були притаманні саме сім`ї позивачки та ОСОБА_4 , оскільки вони реально, а не згідно з реєстрацією, спільно проживали, були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права і обов`язки.

Так як факт проживання однією сім`єю із спадкодавицею суд вважає доведеним, до позивач є спадкоємцем четвертої черги за законом, а тому має право на спадкування права померлої на земельну частку (пай).

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Оцінюючи вищеперераховані письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Надані позивачем всі докази прийняті судом до уваги, підстав для їх відхилення не вбачається. Кожний аргумент, наведений позивачем, відноситься до предмета спору, обґрунтований з огляду на законодавство і містить підстави для задоволення позову.

Юридична кваліфікація встановлених обстави

Оскільки правовідносини виникли у березні 2009 року, суд при вирішенні спору застосовує положення закону в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин 28 березня 2009 року.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Згідно з частинами першою-третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Відповідно до частин першої, шостої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Висновки суду

Таким чином суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні; оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; керуючись принципами розумності, справедливості, виваженості та добросовісності, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права ухвалює рішення про повне задоволення позову, яке відповідає завданню цивільного судочинства, визначеному ЦПК України щодо справедливого, неупередженого і своєчасного вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Керуючись статтями 259, 263 ЦПК України, на підставі статей 29, 1216, 1217, 1218, 1223, 1264, 1268, 1270 ЦК України (в редакції від 28 березня 2009 року), статей 4, 77, 78, 79, 80, 89 ЦПК України, статей 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», пунктів 2, 21, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Браїлівської селищної ради Жмеринського району, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Жмеринської районної державної адміністрації, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Встановити, що ОСОБА_1 з лютого 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, проживала однією сім`єю в квартирі АДРЕСА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Вінниця.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) № НОМЕР_1 площею 3,4984 га на території Людавської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, яка рахується за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на підставі розпорядження голови Жмеринської районної державної адміністрації від 10 червня 2011 року № 277 та додатку № 6.

На рішення може бути подана апеляція до Вінницького Апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Повний текст рішення складено 27 листопада 2020 року.

Ім`я (найменування) сторін

Позивач ОСОБА_1 , мешканка АДРЕСА_2 , ідент.номер НОМЕР_3 .

Представник позивача адвокат Білозор Олег Леонідович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, рішення Ради адвокатів Вінницької області № 1 від 20 січня 2016 року.

Відповідач Браїлівська селищна рада Жмеринського району Вінницької області, вул.Гагаріна, 4 смт Браїлів Жмеринського району Вінницької області, .

Представник відповідача ОСОБА_14 , мешканка АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий 5 вересня 1997 року Жмеринським РВ УМВС України у Вінницькій області.

Третя особа Жмеринська районна державна адміністрація Вінницької області, вул.Б.Хмельницького, 14, .

Представник третьої особи Сенько Юрій Ярославович , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 25 серпня 1999 року Жмеринським РВ УМВС України у Вінницькій області.

Головуючий суддя Костянтин Шепель