У Х В А Л А

23 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 306/12/19

провадження № 61-16242ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Білоцерковцем Юлієм Сергійовичем, на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 17 квітня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маргіт» до ОСОБА_1 , Солочинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області про визнання недійсними рішення ради та державного акта про право власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Маргіт» (далі - ТОВ «Маргіт») звернулося до суду з позовом, в якому просило: визнати недійсним рішення 23 сесії 2 скликання Солочинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області (далі - рада) «Про передачу земель у приватну власність» від 25 квітня 2004 року у частині передання ОСОБА_1 безкоштовно у приватну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і ведення особистого селянського господарства в ур. Біласовиця с. Солочин Свалявського району; визнати недійсним державний акт від 23 жовтня 2006 року серії ЗК № 023816, про право власності на земельну ділянку, розташовану у АДРЕСА_1 , загальною площею 0,25 га, виданий ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, і зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів про право власності на землю № -065.

Позов обгрунтований тим, що 01 березня 2002 року ТОВ «Маргіт» отримало спеціальний дозвіл на користування надрами № 2651: видобування мінеральних лікувально-столових вод для промислового розливу та мінеральних лікувальних вод для внутрішнього застосування у лікувальних цілях ділянки «Маргіт-1» (свердловина № 7-гп) та ділянки «Маргіт-2» (свердловина № 9-р) Голубинського родовища, що знаходиться у с. Солочин, в урочищі «Біласовиця». Строк дії спеціального дозволу на користування надрами наданий до 01 березня 2032 року.

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_1 , загальною площею 0,25 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку від 23 жовтня 2006 року, серії ЗК № 023816. Підставою видачі цього державного акта є рішення від 25 квітня 2004 року 23 сесії 2 скликання ради.

Рішенням Свалявського районного суду від 17 квітня 2019 року, залишене без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року, позов задоволено. Рішення від 25 квітня 2004 року 23-ї сесії 2-го скликання ради «Про передачу земель у приватну власність» у частині передання ОСОБА_1 безкоштовно у приватну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і ведення особистого селянського господарства в урочищі Біласовиця с Солочин Свалявського району Закарпатської області визнано недійсним.

Державний акт від 23 жовтня 2006 року серії ЗК № 023816, який зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № -65, на право власності на земельну ділянку, розташовану у АДРЕСА_1 , загальною площею 0,25 га, виданий ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд визнано недійсним.

Суд дійшов висновку, що Солочинською сільською радою при прийнятті оскаржуваного рішення у частині передання ОСОБА_1 безкоштовно у приватну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та ведення особистого селянського господарства в урочищі Біласовиця с. Солочин Свалявського району не дотримано вимог закону.

Відповідач ОСОБА_1 усупереч приписам Кодексу України про надра, Положенню про порядок забудови площ залягання корисних копалин загальнодержавного значення оформив право власності на спірну земельну ділянку без жодного погодження із відповідними територіальними геологічними підприємствами та органами державного гірничого нагляду, що суперечить указаним вимогам закону і свідчить про незаконність державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЗК № 023816 від 23 жовтня 2006 року, який зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю № -65.

31 жовтня 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Білоцерковець Ю. С., направив поштовим зв`язком до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 17 квітня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року.

Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, судовий збір сплачено.

Згідно з частиною другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Як на підставу касаційного оскарження, заявник посилається на те, що суди попередніх інстанцій застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року, провадження № 11-609апп18, від 19 листопада 2019 року провадження № 12-104гс19, від 29 травня 2019 року провадження № 14-376цс18; у постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року, провадження № 21-405а14, від 30 вересня 2015 року, провадження № 3-553гс15.

Заявник зазначає, що суди попередніх інстанцій порушили норми процесуального права, не дослідили договір встановлення обмежень щодо використання земельної ділянки, який має значення для правильного вирішення справи.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, частиною третьою статті 411 ЦПК України, для відкриття провадження.

Касаційну скаргу подано з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження.

У касаційній скарзі заявник просить зупинити дію постанови Закарпатського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року, оскільки в провадженні Закарпатського апеляційного суду перебуває справа № 306/1397/17 про знесення самочинного будівництва - будинку ОСОБА_1 , який розташований на земельній ділянці, дійсність акта якої оскаржується у цій справі. Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Маргіт» на рішення Свалявського районного суду від 16 квітня 2018 року у справі № 306/1397/17 до набрання чинності судовим рішенням у справі № 306/12/19 за позовом ТОВ «Маргіт» до ОСОБА_1 , Солочинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області про визнання недійсними рішення ради та державного акта про право власності на земельну ділянку. Враховуючи те, що рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня його проголошення, та апеляційне провадження у справі про знесення самочинного будівництва може бути поновлено, заявник вважає за необхідне зупинити дію постанови Закарпатського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року.

Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Оцінивши наведені заявником доводи про зупинення дії постанови суду апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції вважає за необхідне зупинити дію постанови Закарпатського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року до закінчення касаційного розгляду справи.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Білоцерковцем Юлієм Сергійовичем.

Витребувати із Свалявського районного суду Закарпатської області цивільну справу № 306/12/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маргіт» до ОСОБА_1 , Солочинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області про визнання недійсними рішення ради та державного акта про право власності на земельну ділянку.

Заяву ОСОБА_1 про зупинення дії постанови Закарпатського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року задовольнити.

Зупинити дію постанови Закарпатського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року до закінчення касаційного розгляду справи.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 23 грудня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко