Справа № 362/4196/20
Провадження № 2/362/2229/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2020 року

суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що відповідач зареєстрована у належному йому на праві приватної власності будинку АДРЕСА_1 .

Посилаючись на те, що з 2018 року відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації, позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування вказаним жилим приміщенням.

Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Оскільки відповідач, яка отримала копію ухвали про відкриття провадження, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подала відзив на позов і не заперечила проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, на підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Позивач є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується доданими до позовної заяви письмовими доказами, а саме: Свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 15.10.1991 року і розпорядженням Іванковичівської сільської ради № 4 від 19 лютого 2016 року (а.с. 10, 11).

Згідно із листом Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області від 10.09.2020 року № 179-02/12 відповідач зареєстрована за вказаною адресою (а.с. 17).

За змістом довідки виконавчого комітету Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області від 07.08.2020 року № 306, громадянка ОСОБА_2 за місцем своєї реєстрації не проживає з 2018 року (а.с. 13).

Відповідно до частини першої статті 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК Української РСР).

Частиною другою статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Натомість, відображену у довідці виконавчого комітету Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області від 07.08.2020 року № 306 інформацію про те, що громадянка ОСОБА_2 за місцем своєї реєстрації не проживає з 2018 року, - суд оцінює критично і не приймає її до уваги, оскільки факт непроживання відповідача за місцем реєстрації повністю і достовірно спростовано тією обставиною, що відповідач ОСОБА_2 отримала судове повідомлення саме за місцем своєї реєстрації.

На переконання суду, вказана обставина повністю підтверджує той факт, що відповідач дійсно проживає за місцем своєї реєстрації.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що згідно із статтями 12, 13 і 76 - 84 ЦПК України, відповідно до яких на засадах змагальності сторін кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі та суд не наділений функцією доказування, - позивач не довів ту обставину, на яку він посилається як на підставу своїх вимог, а саме: існування факту, що відповідач понад один рік не проживає за місцем реєстрації.

Отже, під час розгляду справи в судовому засіданні, судом не встановлено того факту, що факту, що відповідач понад один рік не проживає за місцем реєстрації.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не підтверджено того факту, що відповідач понад один рік не проживає за місцем реєстрації.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним і необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити в повному обсязі.

При цьому, на підставі пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою в задоволенням позову, судовий збір слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 405 ЦК України, ст. ст. 71, 72 ЖК Української РСР, ст. ст. 1 - 13, 19, 23, 27, 34, 76 - 83, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263 - 265, 273 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя

Дата складення повного рішення суду - 30 листопада 2020 року.