П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2020 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 358/670/16-ц

Номер провадження 22-ц/824/12718/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В. В., Шахової О. В.,

за участю секретаря судового засідання - Яворської А. А.,

вивчивши апеляційні скарги Шкребтія Вячеслава Валерійовича в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 05 серпня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Тітова М. Б., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - служба в справах дітей Богуславської районної державної адміністрації, про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення із житлового будинку, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу отриманого в рахунок продажу в майбутньому житлового будинку,

в с т а н о в и в :

У травні 2016 року ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Богуславського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про виселення із житлового будинку АДРЕСА_1 , без надання іншого приміщення; стягнення судових витрат.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1 .

16 жовтня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 підписано письмове зобов`язання згідно якого, останній зобов`язується сплатити кошти у розмірі еквівалентному 3 000 доларів США одразу, частину коштів у розмірі 5 000 доларів США до кінця 2014 року, решту коштів у розмірі 10 000 доларів США в період 2015-2016 років.

Позивач зазначає, що в день підписання зобов`язання ОСОБА_4 сплатив 23 000 грн. завдатку, а в грудні 2014 року останній сплатив ще 16 000 грн. Решта коштів відповідачами сплачено не було.

Згідно усної домовленості відповідачі залишились проживати у будинку АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що на неодноразові звернення щодо виконання умов виконання грошового зобов`язання або звільнення житла, ОСОБА_4 не реагував, кошти за період 2015 та 2016 років не виплачував, звільнити займане приміщення він та дружина, відмовились.

Позивач зазначає, що відповідачі мають придатне для проживання житло в якому вони й зареєстровані.

Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що її позовні вимоги підлягають задоволенню.

У червні 2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до Богуславського районного суду Київської області із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про стягнення авансу отриманого її представником ОСОБА_5 в рахунок продажу в майбутньому житлового будинку АДРЕСА_1 в розмірі 275 000 грн., що еквівалентно 110 000 доларів США; стягнення судових витрат.

Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є багатодітною сім`єю.

У жовтні 2014 році відбулася зустріч позивачів за зустрічним позовом з ОСОБА_5 на якій сторони домовились про продаж будинку за 13 000 доларів США.

17 жовтня 2014 року позивачі за зустрічним позовом передали ОСОБА_5 в присутності ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 2 000 доларів США в рахунок забезпечення виконання усного договору про купівлю-продаж будинку, після чого ОСОБА_5 написав розписку про отримання коштів у сумі 23 000 грн. та передав ключі від будинку.

18 грудня 2014 року позивачі за зустрічним позовом в присутності свідків передали ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 9 000 доларів США після чого, останній написав розписку про тримання ним грошових коштів у сумі 116 000 грн.

Позивачі за зустрічним позовом зазначають, що після отримання вищевказаних коштів ні ОСОБА_5 ні ОСОБА_2 з ними не зустрічались, на телефонні дзвінки не відповідали.

На думку позивачів за зустрічним позовом, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не мали та не мають наміру продавати житловий будинок та вживають заходів для виселення їх із будинку.

Враховуючи вищенаведене, позивачі за зустрічним позовом вважають що їх позовні вимоги підлягають задоволенню.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 05 серпня 2020 року (т. ІІ а. с. 67-70) позов ОСОБА_2 , задоволено, виселено ОСОБА_4 та ОСОБА_3 із жилого будинку АДРЕСА_1 без надання іншого приміщення.

Зустрічний позов ОСОБА_4 і ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_3 аванс отриманий її представником ОСОБА_5 в рахунок продажу в майбутньому житлового будинку АДРЕСА_1 в розмірі 139 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 2 719 грн. 31 коп. судових витрат, понесених на сплату судового збору та витрат на проведення судових експертиз.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2 719 грн. 31 коп. судових витрат, понесених на сплату судового збору та витрат на проведення судових експертиз.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 647 грн. 46 коп. судових витрат, понесених на сплату судового збору та витрат на проведення судової експертизи.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 03 вересня 2020 року Шкребтій В. В. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу у якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення Богуславського районного суду Київської області від 05 серпня 2020 року в частині стягнення з неї авансу у розмірі 139 000 грн. та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з неї на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_3 аванс отриманий її представником ОСОБА_5 у розмірі 39 000 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що розписка від 18 грудня 2014 року про отримання коштів, на яку посилаються відповідачі за первісним позовом, не відповідає фактичним обставинам справи та зустрічним позовним вимогам.

Скаржник зазначає, що відповідно до показів ОСОБА_5 , які співпадають з її показами, останній отримав від відповідачів за первісним позовом грошові кошти у загальній сумі 23 000 грн. Крім того, доказів отримання скаржником чи її представником від відповідачів за первісним позовом грошових коштів як авансовий внесок за продаж будинку у іноземній валюті, а саме доларах США, матеріали справи не містять.

На думку скаржника, судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення не було взято до уваги певні висновки, зроблені експертами за результатами проведення технічної експертизи документи від 03 квітня 2017 року за № 19/8-4/47-СЕ17 та за результатами проведення додаткової судово-технічної експертизи документів від 27 червня 2019 року за № 14865/17-33.

09 вересня 2020 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу на рішення Богуславського районного суду Київської області від 05 серпня 2020 року у якій, посилаючись на помилковість висновку суду в частині виселення їх із житлового будинку, просили рішення Богуславського районного суду Київської області від 05 серпня 2020 року в частині стягнення авансу у сумі 139 000 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на їх користь аванс отриманий її представником ОСОБА_5 в розмірі 275 000 грн., що станом на 18 грудня 2014 року еквівалентно 110 000 доларів США.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у 2014 році скаржники мали намір придбати житловий будинок в місті Богуслав Київської області.

Так, у жовтні 2014 року відбулася зустріч скаржників з ОСОБА_5 , який представився власником будинку АДРЕСА_1 та дійшли згоди щодо купівлі вказаного будинку за 13 000 доларів США.

17 жовтня 2014 року скаржники передали ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 2 000 доларів США в забезпечення виконання усного договору купівлі-продажу будинку, у зв`язку з чим, останній написав розписку про отримання ним 23 000 грн.

Скаржники зазначають, що18 грудня 2014 року в присутності свідків, ними було передано ОСОБА_5 9 000 доларів США, у зв`язку з чим, останнім було написано розписку про отримання ним 116 000 грн.

Скаржники зазначають, що допитані в судовому засіданні свідки підтвердили факт передачі 18 грудня 2014 року ОСОБА_4 коштів у сумі 9 000 доларів США ОСОБА_5 .

На думку скаржників, суд першої інстанції позбавив їх можливості отримати 275 000 грн., що станом на 18 грудня 2014 року еквівалентно 11 000 доларів США.

Скаржники зазначають, що станом на жовтень, грудень 2014 року ОСОБА_5 не мав нотаріально посвідчену довіреність на продаж та отримання коштів від продажу будинку, а відтак, грошові кошти у якості авансового внеску в рахунок продажу житлового будинку в майбутньому були отримані ОСОБА_5 шляхом обману.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Шкребтія Вячеслава Валерійовича в інтересах ОСОБА_2 , надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року закінчено проведення підготовчих дій, справу за апеляційними скаргами Шкребтія Вячеслава Валерійовича в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 призначено до розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

13 жовтня 2020 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив від ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з відповідними підтвердженнями про направлення його всім учасникам справи.

З вказаного відзиву вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не погоджуються з доводами апеляційної скарги та зазначають, що 17 жовтня 2014 року вони передали ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 2 000 доларів США після чого, останній написав розписку про отримання коштів у сумі 23 000 грн.

18 грудня 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в присутності свідків передали ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 9 000 доларів США після чого, останній написав розписку про отримання ним 116 000 грн.

В судовому засіданні свідки підтвердили факт передачі 18 грудня 2014 року ОСОБА_4 коштів в сумі 9 000 доларів США.

ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив те, що гроші передавались йому саме 18 грудня 2014 року.

На думку відповідачів за первісним позовом, ОСОБА_5 заволодів їхніми грошовими коштами шляхом обману, оскільки станом на час отримання ним авансового внеску в рахунок продажу в майбутньому житлового будинку, не мав на це будь-яких повноважень.

Відповідачі за первісним позовом вважають, що скаржник намагається ввести суд в оману щодо отриманих ОСОБА_5 від них коштів.

На думку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 піддавати сумніву висновки експертиз, відсутні.

15 жовтня 2020 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив від ОСОБА_2 з відповідними підтвердженнями про направлення його учасникам справи.

З вказаного відзиву вбачається, що позивач за первісним позовом не погоджується з апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та вважає її такою, що не підлягає задоволенню.

ОСОБА_2 зазначає, що 16 жовтня 2014 року сторонами було підписано письмове зобов`язання згідно якого, ОСОБА_4 зобов`язався сплатити кошти у розмірі еквівалентному 3 000 доларів США одразу, 5 000 доларів США до кінця 2014 року, решту коштів у розмірі 10 000 доларів США в період 2015-2016 років.

Так, в день підписання зобов`язання ОСОБА_4 сплатив 23 000 грн. завдатку, в грудні 2014 року ще 16 000 грн., інші кошти відповідачами за первісним позовом сплачено не було.

У зв`язку з невиконанням вказаного зобов`язання та у зв`язку з тим, що відповідачі за первісним позовом не бажали самостійно покидати житловий будинок, який належить позивачу за первісним позовом на праві власності, остання була вимушена звернутись до суду.

ОСОБА_2 зазначає, що розписки від 17 жовтня та 18 грудня 2014 року на які посилаються ОСОБА_4 , не відповідають фактичним обставинам справи та позовним вимогам заявленим у зустрічній позовній заяві.

Так, офіційний курс долара США станом на 17 жовтня 2014 року дорівнював 12 грн. 95 коп., що становило 1 776,06 доларів США, а не 2 000 доларів, як зазначено в розписці.

Офіційний курс долара США станом на 18 грудня 2014 року дорівнював 15 грн. 78 коп., що становило 7 351,07 доларів США, а не 9 000 доларів, як зазначено в розписці.

ОСОБА_2 зазначає, що покази свідків, які нібито були присутні 18 грудня 2014 року під час передачі грошових коштів, не підтверджуються письмовими доказами.

Позивач за первісним позовом зазначає, що посилання скаржників на відсутність повноважень у ОСОБА_5 на отримання коштів від продажу будинку, спростовуються її поясненнями наданими в судовому засіданні.

У судовому засіданні представники позивача за первісним позовом ОСОБА_2 - ОСОБА_5 та адвокати Шкребтій В. В., Коталейчук С. П. підтримали доводи апеляційної скарги поданої в інтересах ОСОБА_2 , проти доводів апеляційної скарги поданої ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , заперечували.

Представник відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - адвокат Невкритий В. М. підтримав доводи апеляційної скарги поданої ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , проти доводів апеляційної скарги поданої в інтересах ОСОБА_2 , заперечував.

Представник третьої особи служби у справах дітей Богуславської районної державної адміністрації до суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення у зв`язку з чим, колегія суддів вважала за можливе розпочати та завершити розгляд справи за відсутності останнього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи та заперечення учасників справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, рішення Богуславського районного суду Київської області від 05 серпня 2020 року в частині задоволення первісного позову щодо виселення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 сторонами не оскаржується, а відтак, апеляційного перегляду не потребує.

Частково задовольняючи зустрічний позов суд першої інстанції виходив з того, що в рахунок продажу в майбутньому житлового будинку, представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_5 були передані грошові кошти у сумах: 23 000 грн. - 14 жовтня 2014 року; 116 000 грн. - 17 грудня 2014 року у зв`язку з чим, вказані кошти необхідно стягнути з ОСОБА_2 .

Колегія суддів погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 26 грудня 2003 року між ОСОБА_7 від імені якого діяв ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 (т. І а.с. 04). Право власності на вказаний будинок зареєстровано за ОСОБА_2 (т. І а.с. 05).

Як вбачається з дублікату довіреності, що має силу оригіналу, посвідченого 15 квітня 2016 року державним нотаріусом Ржищівської міської державної нотаріальної контори Київської області, ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_5 здійснювати дії визначені довіреністю з питань продажу, реєстрації/перереєстрації права власності на це майно, відкриття рахунків для перерахування коштів за укладеними договорами (т. І а.с. 10).

Згідно довідки виданої виконкомом Дмитренківської сільської ради Богуславського району Київської обрості № 71 від 11 травня 2016 року, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та їх діти: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 зареєстровані в будинку АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_12 (т. І а.с. 13).

Як вбачається з розписки, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_4 в рахунок першого траншу, задатку за будинок грошові кошти у сумі 23 000 грн., а у грудні 2014 року ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 116 000 грн. (т. І а.с. 59).

Як вбачається з розписки, ОСОБА_4 17 жовтня 2014 року передав ОСОБА_5 задаток за будинок у сумі 2 000 доларів, а 18 грудня 2014 року ОСОБА_4 розрахувався за будинок з ОСОБА_5 в розмірі 9 000 доларів (т. І а.с. 59).

Згідно зобов`язання від 16 жовтня 2014 року, ОСОБА_4 зобов`язався сплачувати гроші за отримання доручення на купівлю-продаж хати, загальна вартість якої становить 18 000 доларів (т. І а.с. 60).

З висновку експерта № 19/4-05/680 від 28 грудня 2016 року вбачається, що підпис від імені ОСОБА_4 у «Зобов`язанні» датованому 16 жовтня 2014 року на зворотній стороні, виконано не ОСОБА_4 , а іншою особою з наслідуванням підписів ОСОБА_4 (т. І а.с. 109-112).

З висновку експерта № 19/8-4/47-СЕ/17 від 03 квітня 2017 року (т. І а.с. 126-132), висновку експертів за результатами проведення додаткової судово-технічної експертизи документів № 14864/17-34 від 30 травня 2019 року (т. І а.с. 181-189), висновку експерта за результатами проведення додатково судово-технічної експертизи документів № 14865/17-33 від 27 червня 2019 року (т. І а.с. 198-203), висновку експерта за результатами проведення додаткової судово-технічної експертизи документів № 24207 від 26 травня 2020 року (т. ІІ а.с. 09-18), зокрема, вбачається, що встановити чи було внесено зміни у цифровий запис «116» зміни, не виявляється можливим.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорення.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Отже, ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.

Аванс не має забезпечувальної функції. Якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої зі сторін, то аванс повертається його власникові.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивач за первісним позовом та відповідачі за первісним позовом домовилися укласти договір купівлі-продажу житлового будинку. До укладення вказаного договору відповідачами за первісним позовом було передано представнику позивача за первісним позовом певну суму грошових коштів. Разом з тим, вказаний договір між сторонами укладено не було.

Так, оскільки сторони не уклали договору купівлі - продажу будинку, то передані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_5 грошові кошти, повинні бути повернуті.

Як вбачається з матеріалів справи та з пояснень представників позивача за первісним позовом, ОСОБА_2 не заперечує проти стягнення з неї коштів на користь ОСОБА_4 , отриманих її представником, проте зазначає, що її представником були отримані грошові кошти у сумі 39 000 грн., а відтак, саме така сума повинна бути стягнута на користь ОСОБА_4 . Разом з тим, з матеріалів справи та пояснень представника ОСОБА_4 вбачається, що на думку ОСОБА_4 , сума яка повинна бути стягнута з ОСОБА_2 на їх користь, повинна становити 250 000 грн., оскільки ними були передані грошові кошти ОСОБА_2 у загальній сумі 11 000 доларів США.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи розписки написаної ОСОБА_5 , останній отримав від ОСОБА_4 грошові кошти у сумах 23 000 грн. та 116 000 грн.

Сторонами не оспорюється, що вказана розписка була написана ОСОБА_5 , проте сторона позивача за первісним позовом посилається на те, що ОСОБА_5 отримав та написав розписку про отримання грошових коштів у сумі 23 000 грн. та 16 000 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, для визначення того, чи вносились зміни до вищевказаної розписки судом першої інстанції неодноразово призначалась судова технічна експертиза документа. Проте, з наявних в матеріалах справи висновків експерта вбачається, що встановити чи вносились до тексту документа зміни, неможливо.

Так, на зворотньому аркуші розписки написаної ОСОБА_5 , міститься розписка написана ОСОБА_4 згідно якої, останній передав ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 2 000 доларів США та 9 000 доларів США. Разом з тим, вказана розписка не може бути належним доказом на підтвердження передання ОСОБА_4 грошових коштів ОСОБА_5 у загальній сумі 11 000 доларів США, оскільки вона написана самим ОСОБА_4 , зберігалась у нього та не містить підпису ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення в частині часткового задоволення зустрічних позовних вимог, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_3 грошові кошти саме у сумі 139 000 грн.

Посилання скаржника ОСОБА_2 на те, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення не було взято до уваги певні висновки, зроблені експертами за результатами проведення технічної експертизи документів від 03 квітня 2017 року за № 19/8-4/47-СЕ17 та за результатами проведення додаткової судово-технічної експертизи документів від 27 червня 2019 року за № 14865/17-33, не спростовують висновки суду першої інстанції, оскільки у вказаних висновках, зокрема, зазначено, що встановити чи вносились в розписку написану ОСОБА_5 зміни шляхом дописування у цифровий запис «116», є неможливим.

Колегія суддів ставиться критично до посилання скаржників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на те, що ОСОБА_5 були передані грошові кошти у сумі 2 000 доларів США та 9 000 доларів США, оскільки вказані обставини не підтверджуються належними доказами. Наявна в матеріалах справи розписка написана ОСОБА_4 про передачу коштів ОСОБА_5 у сумах 2 000 доларів США та 9 000 доларів США, не містить підпису ОСОБА_5 , а відтак, не може бути доказом передання коштів у загальній сумі 11 000 доларів США.

Колегія суддів ставиться критично до посилання скаржників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на те, що ОСОБА_5 не мав нотаріально посвідченої довіреність на продаж та отримання коштів від продажу будинку, а відтак, грошові кошти у якості авансового внеску були отримані ОСОБА_5 шляхом обману, оскільки як вбачається з матеріалів справи, під час судового засідання у суді першої інстанції ОСОБА_2 пояснила, що вона уповноважила ОСОБА_5 вчиняти від її імені дії щодо продажу будинку та особисто була присутня при отриманні коштів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Шкребтія Вячеслава Валерійовича в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 05 серпня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 23 листопада 2020 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В. В. Саліхов

О. В. Шахова