єдиний унікальний номер справи 546/674/20
номер провадження 2-сз/546/5/20
У Х В А Л А

23 листопада 2020 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі судді Романенко О.О., за участю секретаря судового засідання Захарченко Л.Я., розглянувши заяву Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про повернення судового збору, -

в с т а н о в и в :

13.11.2020 представник акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») за довіреністю Чепіга Д.О. звернувся до суду із заява про повернення судового збору, у якій просить у рамках економії судових витрат, повернути зі спеціального фонду державного бюджету 50% сплаченого позивачем судового збору.

В обґрунтуванням своєї заяви посилається на те, що рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 04.11.2020 позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 задоволені повністю у зв`язку з визнанням відповідачкою позову.

Відповідно до ч. 3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підтвердження підстави повернення 50 відсотків сплаченого судового збору наводить позицію, викладену у постанові Касаційного цивільного суду ВС від 17.06.2020 у справі № 755/6872/17. Як зазначено у вказаній постанові, згідно з частиною четвертою статті 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги. Аналогічні положення містяться у частині другій статті 142 ЦПК України. Таким чином, відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення судом - не вирішено питання про судові витрати (п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України), але оскільки питання судових витрат вирішено у рішенні суду і посилання на цю статтю вичерпано, то на думку позивача йому надається законодавча можливість додаткового повернення 50 відсотків судового збору за ухвалою суду. Просив зобов`язати управління Державної казначейської служби України у Решетилівському районі Полтавської області повернути позивачу АТ КБ ПриватБанк судовий збір сплачений в сумі 1051,00 грн.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду заяви повідомлявся своєчасно та належним чином.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій судове засідання просила провести за її відсутності, вимоги щодо стягнення судового збору не визнає, посилаючись на те, що питання розподілу судових витрат вже вирішено рішенням суду від 04.11.2020.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подану заяву, матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень частин 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічні положення містяться у частині 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

27.08.2020 до Решетилівського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якій позивач просив стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором від 16.09.2019 №б/н, що виникла в результаті невиконання його умов відповідачкою, як позичальником, і становить 11282,07 грн, а також понесені позивачем судові витрати у розмірі 2102,00 грн.

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 04.11.2020 у цивільній справі № 546/674/20 прийнято визнання ОСОБА_1 позову АТ КБ «Приватбанк», позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено у повному обсязі, із відповідачки на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором № б/н від 16 вересня 2019 року, станом на 16.07.2020 у розмірі 11 282,07 грн, а також 2102,00 грн в рахунок відшкодування понесених судових витрат зі сплати судового збору.

Під час розгляду вищевказаної справи відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав (а.с.92).

Тобто, при постановленні вищевказаного рішення у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Судовий збір, сплачений позивачем на підставі платіжного доручення від 29.07.2020 в дохід держави у розмірі 2102,00 грн, стягнуто з відповідачки на користь позивача у повному обсязі.

В обґрунтування своєї заяви представник позивача зазначає, що ухвалення додаткового рішення неможливо оскільки судом вирішено питання про судові витрати, посилається на рішення Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 17.06.2020 року по справі № 755/6872/17, як на підставу компенсації 50 відсотків судового збору, пов`язаного з переглядом справи у суді касаційної інстанції. Тому вважає, що законодавством надається можливість додатково повернути 50 відсотків судового збору за ухвалою суду.

Як вбачається з ухвали Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 17.06.2020 у цивільній справі № 755/6872/17, на стадії касаційного перегляду представником позивача надано до суду заяву про відмову від позову. З цих підстав провадження у справі закрито, визнано нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанції та вирішено питання щодо повернення на підставі ч. 4 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» 50 відсотків судового збору, сплачено при поданні апеляційної та касаційної скарги».

Так, вказаною ухвалою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 17.06.2020 вирішено питання розподілу судових витрат у випадку відмови позивача від позову на стадії касаційного розгляду справи.

У даному випадку, рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 04.11.2020 у цивільній справі № 546/674/20 прийнято визнання позову відповідачкою, задоволено позовні вимоги у повному обсязі та вирішено питання розподілу судових витрат, сума судового збору, сплаченого позивачем при пред`явленні позовної заяви до суду, стягнута з відповідачки на користь банку у повному обсязі.

Станом на день розгляду зави про повернення судових витрат дане рішення не набрало законної сили, сторонами не оскаржено, в тому числі з підстав невірного розподілу судових витрат.

Повернення АТ КБ «ПриватБанк» 50 відсотків судового збору з державного бюджету та стягнення повної суми судового збору за рішенням суду призведе до отриманням ним більшої суми, ніж була сплачена при поданні позовної заяви (150% судового збору).

Суд розцінює вимоги позивача такими, що направлені на подвійне отримання частини коштів сплаченого судового збору (1051,00 грн), як за рахунок державного бюджету, так і за рахунок відповідачки, що є неприпустимим, оскільки судові витрати підлягають розподілу лише в частині сплачених коштів.

Нормами чинного законодавства, у тому числі ст. 142 ЦПК України, не передбачено додаткового стягнення судового збору понад розмір, сплачений позивачем при пред`явленні позовної заяви, тому твердження заявника, викладені у заяві про те, що законодавством визначаена можливість додаткового повернення 50 відсотків судового збору, є хибними та такими, що не ґрунтуються на законі внаслідок невірного тлумачення норм процесуального законодавства.

З огляду на зазначене, заява позивача про повернення судового збору за рахунок Державного бюджету України є безпідставною та не підлягає задоволенню, оскільки сплачений судовий збір в повному обсязі стягнутий з відповідачки на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 133, 142, 247, 258 - 261 ЦПК України, -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про повернення судового збору- відмовити за безпідставністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає апеляційному оскарженню.

Суддя О.О. Романенко