Ухвала

18 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 1909/3089/2012

провадження № 61-11723св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя - доповідач),

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

стягувач - публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду у складі колегії суддів: Дикун С. І., Парандюк Т. С., Храпак Н. М. від 02 червня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання виконавчого листа № 1909/3089/2012, виданого 06 серпня 2013 року Кременецьким районним судом Тернопільської області, таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 08 квітня 2013 року у справі № 1909/3089/2012 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 22/153-к від 30 жовтня 2007 року, укладеним між публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») та ОСОБА_2 у сумі 1 029 967,32 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 30 жовтня 2007 року, укладеного між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 , - комплексу, в який входять будівля пташника під літ. «Д» площею 1076,9 кв. м, будівля пташника під літ. «Г» з тамбуром під літ. «г» площею 1127,0 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 17 жовтня 2006 року, посвідченого Почаївською державною нотаріальною конторою 17 жовтня 2006 року за реєстровим № 1952. Реалізувати предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною продажу, яка буде встановлена на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. 06 серпня 2013 року Кременецьким районним судом Тернопільської області був виданий виконавчий лист № 1909/3089/2012 і відділом державної виконавчої служби Кременецького районного управління юстиції 07 серпня 2015 року було відкрито виконавче провадження № 48342423.

ІНФОРМАЦІЯ_1 боржник ОСОБА_2 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на майновий комплекс, що складається з цегляного приміщення цеху площею 347,8 кв. м та цегляного приміщення лабораторії площею 113,1 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та перебувало в іпотеці акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») відповідно до договору іпотеки від 29 квітня 2005 року за № 1521. Спадкоємці померлого успадкували по 1/2 частини вказаного майна та відчужили на підставі договорів купівлі-продажу від 26 січня 2017 року за № № 58, 59. Дані кошти від іпотечного майна були перераховані ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відповідно до квитанцій № 168/1142-7 та № 168/1142-8 від 26 січня 2017 року. Іншого майна, яке належало б померлому та могло бути успадковане немає, що підтверджується Інформаційною довідкою від 15 січня 2017 року № 80419471, а тому уся заборгованість ОСОБА_2 у тому числі за кредитним договором № 22/153-к від 30 жовтня 2007 року погашена його спадкоємцями, а обов`язок боржника ОСОБА_1 за виконавчим листом відсутня повністю у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням іншою особою та в силу вимог закону, що відповідно до статті 369 ЦПК України є підставою для визнання судом виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 12 листопада 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа у справі № 1909/3089/2012, який виданий 06 серпня 2013 року Кременецьким районним судом Тернопільської області таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що за наявності рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, яке вступило в законну силу та знаходиться на примусовому виконанні, вимога заявника про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не може бути задоволена, оскільки відсутні відомості про повне погашення боргу за виконавчими документами за кредитним договором.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 02 червня 2020 року закрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 на ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 12 листопада 2019 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у справі № 1909/3089/2012 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто заявнику.

Закриваючи апеляційне провадження у справі та повертаючи апеляційну скаргу заявнику, суд апеляційної інстанції виходив із того, що тлумачення пункту 25 частини першої статті 353 ЦПК України свідчить про те, що оскарження ухвал про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в апеляційному порядку окремо від рішення суду не передбачено.

Узагальнені доводи вимог касаційної скарги

04 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася через засоби поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 02 червня

2020 року та передати справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував, що відповідно до частини четвертої-п`ятої статті 432 ЦПК України про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню суд постановляє ухвалу. Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом. Тобто, застосовуючи поняття «результат», законодавець мав на увазі як задоволення заяви, так і відмову у задоволенні заяви. Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Враховуючи висновки Конституційного Суду України у рішенні від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012, відсутність у переліку частини першої статті 353 ЦПК України ухвали про відмову у задоволенні заяви про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, не позбавляє особу визначеного частиною першою статті 432 ЦПК України права оскаржити в апеляційному порядку відповідну ухвалу суду першої інстанції.

У частині першій статті 353 ЦПК України наведено перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, що є видом судового рішення відповідно до частини першої статті 258 ЦПК України. За відсутності на стадії цивільного процесу - виконання рішення суду, рішення, яке може бути оскаржене в апеляційному порядку, то заперечення на ухвалу про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду (за відсутності рішення суду, яке може бути оскаржене в апеляційному порядку).

Також заявник вважає, що наявні підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини п'ятої статті 403 ЦПК України з підстав виключної правової проблеми.

Підставами касаційного оскарження судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права (пункт 2 частини 2 статті 389 ЦПК України).

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2020 року заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Тернопільського апеляційного суду від 02 червня 2020 року задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Тернопільського апеляційного суду від 02 червня 2020 року. Відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 1909/3089/2012 з Кременецького районного суду Тернопільської області.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 26 жовтня 2020 року вказану справу призначено до судового розгляду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що наявні підстави для передачі справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду. Такий висновок колегії суддів ґрунтується на наступному.

Відповідно до положень пункту 8 статті 129 Конституції України однією з засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Такий підхід до оскарження судових рішень застосований з огляду на те, що судове рішення, яке набрало чинності, зокрема після перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не повинно бути переглянуто та повинно бути виконано сторонами або відповідними органами в установленому законодавством порядку.

Закон України «Про судоустрій та статус суддів» визначає основні завдання діяльності Верховного Суду як найвищого органу у системі судоустрою України, а саме: забезпечення сталості та єдності судової практики.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок та підстави апеляційного оскарження судових рішень урегульовано у главі 1 розділу V ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, чинного на час подання апеляційної скарги - 29 листопада 2019 року (далі - ЦПК України в зазначеній редакції).

Згідно з частиною другою статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

За змістом пункту 25 частини першої, частини другої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Аналіз правових позицій Конституційного Суду України, висловлених у рішеннях: від 27 січня 2010 року у справі № 3-рп/2010, від 28 квітня 2010 року у справі № 12-рп/2010, від 08 липня 2010 року у справі № 18-рп/2010, від 02 листопада 2011 року у справі № 13-рп/2011, від 22 квітня 2014 року у справі № 4-рп/2014, свідчить, що при тлумаченні пунктів 2, 10, 12, 18, 28 частини першої статті 293 ЦПК України (у редакції Закону № 1618-IV від 18 березня 2004 року), суд враховував такі обставини:

(а) зміст (особливість) процесуального рішення, що оскаржується;

(б) стадію цивільного судочинства, що обумовлює процесуальну можливість особи поновити свої права виключно шляхом оскарження відповідної ухвали.

У статті 353 ЦПК України не міститься прямої заборони оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Тлумачення положень статті 353 ЦПК України має відбуватися із урахуванням можливості/неможливості поновити свої права, особою, яка подає апеляційну скаргу, в інший спосіб аніж шляхом оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду.

Положення пункту 25 частини першої статті 353 ЦПК України у взаємозв`язку зі статтею 352 ЦПК України необхідно розуміти як можливість учасника справи, а також особи, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, оскаржити в апеляційному порядку окремо від рішення суду ухвалу суду першої інстанції як про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, так і про відмову у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Однак, у справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про те, що тлумачення пункту 25 частини першої статті 353 ЦПК України свідчить про те, що оскарження ухвал про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, окремо від рішення суду в апеляційному порядку не передбачено, тому повернув апеляційну скаргу заявнику на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Аналогічних висновків дійшли колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постановах від 29 квітня 2020 року у справі № 607/11645/15-ц (провадження № 61-817св20), від 14 липня 2020 року у справі № 607/11645/15 (провадження № 61-9729ск20), від 29 січня 2020 року у справі № 127/13362/13-ц (провадження № 61-14123св19).

У той же час, вирішуючи спори за подібних обставин, суд вищої інстанції приймав інші за змістом судові рішення.

Так, колегії суддів Першої та Другої судових палат Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постановах від 20 березня 2019 року у справі № 742/218/18-ц (провадження № 61-24015св18), від 20 березня 2019 року у справі № 521/11139/13-ц (провадження № 61-47364св18), від 29 травня 2019 року у справі № 742/219/18 (провадження № 61-27974св18) дійшли висновку про те, що ухвала суду першої інстанції про відмову у визнанні виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, може бути оскаржена в апеляційному порядку, оскільки особа, яка подає апеляційну скаргу, не може поновити свої права в інший спосіб аніж шляхом оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції.

Таких же висновків щодо можливості оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, дійшли і колегії суддів Першої, Другої та Третьої судових палат Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постановах від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11 (провадження № 61-45337св18), від 17 липня 2019 року у справі № 161/12504/15-ц (провадження № 61-36139св18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 2403/2559/12 (провадження № 61-27827св18), від 23 жовтня 2019 року у справі № 2-4760/09 (провадження № 61-20279св18), від 06 листопада 2019 року у справі № 604/1331/14-ц (провадження № 61-34121св18), від 24 грудня 2019 року у справі № 2-21/06 (провадження № 61-26134св18), від 08 квітня 2020 року у справі № 682/1623/17-ц (провадження № 61-32361св18), від 01 липня 2020 року у справі № 2-2443/11 (провадження № 61-9867св19), розглянувши по суті касаційні скарги на ухвали суду апеляційної інстанції, постановлені за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обґрунтування

За змістом частини другої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

Ураховуючи наведене, колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеному у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 607/11645/15-ц (провадження № 61-817св20), від 14 липня 2020 року у справі № 607/11645/15 (провадження № 61-9729ск20), від 29 січня 2020 року у справі № 127/13362/13-ц (провадження № 61-14123св19).

Необхідність відступлення від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викликана тим, що колегії суддів Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду у наведених вище постановах дійшли іншого висновку щодо оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову у визнанні виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Зазначене свідчить про застосування судом касаційної інстанції у різних складах принципово різного підходу для вирішення справ, що випливають з одних і тих правовідносин, у яких один і той же предмет спору, і які врегульовані одними і тими ж нормами процесуального права, що викликає необхідність усунення виявлених розбіжностей у практиці їх розгляду Верховним Судом.

Ухвалення протилежних чи суперечливих судових рішень, особливо судом вищої інстанції, може спричинити порушення права на справедливий суд, закріпленого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень.

У зв`язку з наведеним, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, вважає необхідним передати зазначену справу на розгляд Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Щодо клопотання заявника про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду

Частиною п`ятою статті 403 ЦПК України передбачено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про те, що підстави, передбачені частиною п`ятою статті 403 ЦПК України, для передачі вказаної справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відсутні, тому клопотання заявника задоволенню не підлягає.

Керуючись частиною п`ятою статті 403, частиною четвертою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передачу справи № 1909/3089/2012 на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовити.

Передати на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справу № 1909/3089/2012, провадження № 61-11723св20, за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду у складі колегії суддів: Дикун С. І., Парандюк Т. С., Храпак Н. М. від 02 червня 2020 року.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська
Судді: С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун