№ справи687/376/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 листопада 2020 року смт.Чемерівці

Чемеровецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Горобець Н.О.,

за участю секретаря - Матушкіної М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чемерівці Хмельницької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк», позивач, банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості. Позивач зазначив, що 27.03.2006 року між АТ КБ «ПриватБанк» і відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, за яким позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 6000 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором, станом на 22.03.2020 року в неї перед банком утворилася заборгованість у розмірі 15326 грн. 51 коп., з них: 7741 грн. 61 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3096 грн. 58 коп. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, 3282 грн. 30 коп. заборгованості за пенею та 1206 грн. 02 коп. заборгованість за штрафами. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та судові витрати по справі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, а справу розглянути у його відсутність, у разі неявки відповідача, дав свою згоду на ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач повторно не з`явилася в судове засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надійшло.

У відповідності до ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає можливим розглянути справу в порядку заочного розгляду.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (ч.1 ст.634 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Із положень ст. 1055 ЦК України слідує, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За змістом статті 10561 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Судом встановлено, що 27.03.2006року відповідачем підписана Заява, відповідно до якої позивач надав відповідачеві в користування грошові кошти в сумі 3600 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із сплатою 3 процентів в місяць, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки.

Згідно довідки про зміну умов кредитування відповідачу був встановлений кредитний ліміт: - 18.05.2006 року 3600 грн., з 04.04.2011 року 4200 грн., з 08.05.2013 року 5200 грн., з 17.09.2013 року 5700 грн., з 01.10.2016 року 0 грн., з 31.01.2017 року 6000 грн., з 28.08.2017 року 6000 грн., з 25.07.2018 року 0 грн.

Посилаючись на те, що Заява, в сукупності з тарифами, а також умовами та правилами надання банківських послуг складають умови кредитного договору, який відповідач не виконує, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість, що виникла станом на 22.03.2020 в сумі 15326грн51 коп. і складається із:

- заборгованість за поточним тілом кредиту 0 грн.,

- заборгованість за простроченим тілом кредиту 7741 грн. 61 коп.,

- заборгованість за нарахованими відсотками 0 грн.,

- заборгованість за простроченими відсотками 0 грн.,

- заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України3096 грн. 58 коп.,

- нарахована пеня - 3282 грн. 30 коп.,

- штраф (фіксована частина) 500 грн.,

- штраф (процентна складова) 706 грн. 02 коп.

Обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, пенею та штрафами, позивач посилається на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з цим Витягом з Умов було ознайомлено відповідача, адже долучений до позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, засвідчені лише підписом позивача, підпис відповідача про ознайомлення саме з цими умовами відсутній.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки зміст цього документа повністю залежить від волевиявлення і дій лише однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, комісії, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в Заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Наведена правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 (справа № 342/180/17), яка, в силу положень частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», підлягає врахуванню усіма іншими судами при застосуванні таких норм права.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 3096 грн. 58 коп. заборгованості за відсотками, нарахованими відповідно до ст. 625 ЦК України.

Так, частина 2 статті 625 ЦК України вказує, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно Заяви від 27.03.2006 року, яка підписана відповідачем, вбачається, що сторони погодили базову процентну ставку з розрахунку 3 відсотки в місяць (а.с. 33).

Оскільки розрахунок заборгованості по відсоткам суперечить умовам кредитного договору, суд його до уваги не бере. Іншого розрахунку заборгованості по відсоткам за відсотковою ставкою, погодженою сторонами договору, суду надано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача кредитної заборгованості, що складається з: 7741 грн. 61 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3096 грн. 58 коп. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 3282 грн. 30 коп. нарахована пеня, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 706 грн. 02 коп. штраф (процентна складова) відсутні, а тому у позові АТ КБ «Приватбанк» слід відмовити повністю.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то вимога позивача про стягнення з відповідача судових витрат також не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 141, 223, 258, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач - акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», 49094 м. Дніпро вул. Набережна Перемоги, 50, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя: