СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10474/15-ц

пр. № 4-с/759/134/20

26 жовтня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Миколаєць І.Ю.,

при секретарі - Марус А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) на дії та бездіяльність приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича (м.Київ, вул. Грушевського Михайла, 10), стягувач: Акціонерне товариство «Кредит Європа Банк» ( м.Київ, вул. Мечнікова,2),

ВСТАНОВИВ:

06.07.2020 року адвокат Павловський О.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , в порядку ст. 447 ЦПК України звернувся до суду із вищезазначеною скаргою в якій просить визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича відносно неотримання дозволу служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації на відчуження квартири АДРЕСА_2 , де проживають малолітня дитина ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та неповнолітня дитина ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ); визнати неправомірними дії приватного виконавця Ляпіна Дмитра Валентиновича, що полягають у поданні до ДП «Сетам» заявки на реалізацію арештованого майна, а саме двокімнатної квартири АДРЕСА_2 , номер лоту 427634, торги по якій призначено ДП СЕТАМ на 17.07.2020 та яка належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі договору купівлі-продажу від 25.04.2008, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М., зареєстрованого в реєстрі за №2464 під час дії мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»; визнати неправомірними дії приватного виконавця Ляпіна Дмитра Валентиновича про передачу на реалізацію арештованого майна, а саме двокімнатної квартири АДРЕСА_2 , номер лоту 427634, торги по якій призначено ДП СЕТАМ на 17.07.2020 та яка належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі договору купівлі-продажу від 25.04.2008, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою JI.M., зареєстрованого в реєстрі за №2464 під час дії мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Скаржник також вказує на неналежне повідомлення приватним виконавцем боржника, як сторони виконавчого провадження, про виконання вищезазначених дій.

У жовтні 2020 року від приватного виконавця Ляпіна Д.В. надійшло заперечення, в якому Ляпін Д.В. зазначає наступне.

Твердження боржника про те, що виконавцем не було належно повідомлено його як сторону виконавчого процесу про винесення постанови про опис та арешт майна, постанови про призначення оціночної діяльності та звіту про вартість майна не відповідає дійсності. Твердження боржника про те, що виконавцем не було отримано дозвіл від органу опіки та піклування на передачу на реалізацію двокімнатної квартири, у зв`язку з тим, що дана квартира є єдиним місцем проживання його малолітніх дочок не відповідає дійсності. Ляпін Д.В. , також зазначає, що скаржник помилково стверджує, що дії виконавця порушують мораторій.

У судовове засідання сторони не з`явились, про дату та час судового засідання були повідомленні належним чином.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ ( Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

За таких підстав суд визнав за можливе розглядати скаргу за відсутності стягувача, державного виконавця, на підставі доказів, наявних в матеріалах скарги, та за погодженням скаржника.

Дослідивши доводи та заперечення, дослідивши матеріали скарги, у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд доходить висновку про відмову у задоволенні скарги із наступних підстав.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що приватним виконавцем Ляпіним Д.В. на підставі Заяви про примусове виконання рішення, отриманої 11.02.2020 року від представника стягувана AT «Кредит Європа Банк» було відкрито виконавче провадження № 61246135 про примусове виконання Виконавчого листа № 759/10474/15-ц, виданого 06.05.2016 року Святошинським районним судом міста Києва.

Відповідно до ч.1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

27.04.2020 року від стягувана надійшла заява, в якій він повідомив про те, що ним не було досягнуто згоди з боржником, стосовно вартості арештованого майна, в зв`язку з чим просить провести оцінку майна, залучивши суб`єкта оціночної діяльності. Відповідно до цього приватним виконавцем було винесено постанову від 27.04.2020 р. про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

27.04.2020 року боржнику було надіслано рекомендованим листом постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності, яку згідно трек номеру 116 боржник отримав 12.05.2020 року.

Боржник зазначає, що про вчинювані приватним виконавцем дії з арешту та опису майна він дізнався лише після 24.04.2020 р. від приватного виконавця, який частково надіслав деякі документи виконавчого провадження, а саме постанову про відкриття виконавчого провадження.

Постанова про відкриття виконавчого провадження № 61246135 від 12.02.2020 року була надіслана на адресу боржника вказаною у виконавчому документі 13.02.2020 року (трек номер 407).

Згідно повідомлення про вручення, лист із постановою про відкриття виконавчого провадження боржник отримав особисто 10.03.2020 року.

Оскільки відповідно до ч.1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження», постанова про відкриття виконавчого провадження надсилається рекомендованим поштовим відправленням не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення, то твердження боржника, про те, що всі виконавчі дії, були проведені без належного його повідомлення не відповідають дійсності.

Відповідно до акту від 27.03.2020 р. приміщення квартири АДРЕСА_2 були переобладнані під ломбард та використовуються для розміщення ломбарду.

Відповідно до акту від 23.04.2020 р. встановлено, що квартира фактично переобладнана та використовується, як офісне приміщення Повного Товариства «Ломбард Про100Кредит». Також в приміщенні знаходиться ювелірна майстерня.

Відповідно до інформації, яка знаходиться в ЄДРПОУ та відкритих джерелах за вказаною адресою з 2009 року знаходиться Відокремлений підрозділ Повного Товариства «Ломбард «Про100Кредит».

Таким чином, судом встановлено, що твердження боржника, про те, що зазначена квартира є єдиним місцем проживання його дітей, не відповідає дійсності.

Відповідно до п.1 ч.1 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього закону не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; або; таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку.

Таким чином, оскільки відповідно до вищезазначених актів від 27.03.2020 р., 23.04.2020 р. приміщення вказаної квартири не використовується як житлове, наведене скаржником твердження про порушення ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є безпідставним.

Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва станом на 17.02.2020 року встановлено, що у вищевказаній квартирі зареєстровано 4 особи: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата реєстрації - 20.03.2014 року; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата реєстрації - 20.03.2014 року; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата реєстрації - 19.06.2014 року; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дата реєстрації - 11.09.2014 року., тобто в квартирі зареєстровано дві неповнолітні особи.

Відповідно до п.28 розділу 8 Наказу Міністерства Юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» У разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Разом з тим відповідно до ст. 109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Оскільки не встановлено порушень в діях приватного виконавця, зважаючи на вищенаведені обставини та відповідні їм докази суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись 447 ЦПК України, ЗУ « Про виконавче провадження» , ЗУ «Про іпотеку», т. 109 ЖК УРСР суд

ПОСТАНОВИВ:

У задовленні скарги боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) на дії та бездіяльність приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича (м.Київ, вул. Грушевського Михайла, 10), стягувач: Акціонерне товариство «Кредит Європа Банк» ( м.Київ, вул. Мечнікова,2), відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п"ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п"ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: Миколаєць І.Ю.