Справа № 127/2-2200/2010
Провадження № 6/127/432/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2020 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

за участю секретаря Яковенко Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за заявою кредитної спілки «Партнер» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа №2-2200-2010 до виконання, -

В С Т А Н О В И В:

Кредитна спілка «Партнер» звернулася до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа №2-2200-2010 до виконання, мотивуючи її тим, що 27.04.2010 року Ленінським районним судом м. Вінниці було видано виконавчий лист №2-2200-2010 про стягнення солідарно заборгованості за договором цільового кредиту №0000362 від 26.03.2007 року у розмірі 30000,00 грн., а також судові витрати в сумі 420,00 грн. з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

З 27.04.2010 року виконавчий документ періодично пред`являвся до виконання і повертався державним виконавцем, у зв`язку з відсутністю майна та доходів, на які можна було звернути стягнення. Жодного разу стягнення не було проведено. Вказаний виконавчий лист кожні три роки пред`являвся до виконання в межах допустимого строку пред`явлення. Плановий черговий строк пред`явлення до виконання до 31.05.2020 року, був би виконаний, якби не введення карантинних обмежень. Таким чином, строк пред`явлення було пропущено з незалежних від заявника причин. У зв`язку з викладеним вище, кредитна спілка «Партнер» звернулася до суду з вказаною заявою.

В судове засідання представник заявника та заінтересовані особи не з`явилися з невідомих причин, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені, заяв про відкладення розгляду заяви чи про розгляд заяви у їх відсутності не надавали.

За таких обставин суд вважає можливим розглянути заяву без участі учасників справи.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 27.04.2010 року у справі №2-2200/10 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь кредитної спілки «Партнер» заборгованість за договором цільового кредиту №0000362 від 26.03.2007 року у розмірі 30000,00 грн., а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 300,00 грн. та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 53).

На підставі вказаного рішення суду Ленінським районним судом м. Вінниці 21.06.2010 року було видано виконавчий лист відносно боржника ОСОБА_1 (а.с. 75-76). З відміток, зроблених на вказаному виконавчому листі, встановлено, що він пред`являвся до примусового виконання сім разів (2011, 2013, 2014, 2015 р.р.) та був повернутий без виконання, востаннє - 31.05.2017 року.

Як вбачається зі змісту постанови головного державного виконавця Іллінецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 31.05.2017 року, виконавчий лист №2-2200-2010, виданого 27.04.2010 року Ленінським

районним судом Вінницької області, відносно боржника ОСОБА_1 , було повернуто стягувану, оскільки майно на яке може бути звернуте стягнення відсутнє. Здійснені заходи, щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Також в даній постанові зазначено, що виконавчий документ меже бути повторно пред`явлено для виконання в строк до 31.05.2020 року (а.с. 77).

Отже, наступний строк пред`явлення зазначеного вище виконавчого листа слід було здійснити до 31.05.2020 року.

При цьому, постановою Кабінету Міністів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України короновірусу COVID-19» (зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 №215) було установлено з 12 березня на всій території України карантин через спалах у світі короновірусу та визначено заборонні (обмежувальні) заходи. Цією постановою було введено ряд суворих обмежень, зокрема заборонено відвідування закладів освіти її здобувачами до 24 квітня 2020 року, проведення масових заходів, роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні та інше.

Згідно із положенням ч.1 ст.1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

А особливо небезпечні інфекційні хвороби - інфекційні хвороби (у тому числі карантинні: чума, холера, жовта гарячка), що характеризуються важкими та (або) стійкими розладами здоров`я у значної кількості хворих, високим рівнем смертності, швидким поширенням цих хвороб серед населення (ч.1 ст.1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»).

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину. Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» було внесено ряд змін до законів щодо продовження відповідних строків на час дії карантину, з метою недопущення порушення прав людини.

На час спливу чергового строку на для пред`явлення виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці 21.06.2010 року у цивільній справі №2-2200/10 було введено режим карантину. Таким чином, наразі строк пред`явлення вищевказаного виконавчого документа пропущено.

Разом з тим, ч. 1 та ч. 2 ст. 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав.

Суд вважає, що законні права заявника не можуть бути реалізовані на сьогоднішній день, оскільки строк звернення для пред`явлення до виконання виконавчого документа пропущено.

Статтею 433 ЦПК України встановлено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Згідно із п. 6. ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно висновків, що містяться в рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» виконання рішення ухваленого будь яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Слід відзначити, що враховуючи епідемічну ситуацію, яка склалася в Україні із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), положення ст. 3 Конституції України, згідно з якою людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11.03.2020 №211, а також зважаючи на те, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено положенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд приходить до переконання, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання був пропущений не з вини заявника (стягувача), тобто вказані заявником причини пропуску вказаного строку є поважними.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що з метою захисту прав стягувача та сприяння виконання рішення суду, яке набуло законної сили та обов`язкове для виконання на всій території України, згідно зі ст. 129-1 Конституції України, заяву слід задовольнити, оскільки обставини викладені заявником в обґрунтування вимог про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129-1 Конституції України, п. 6. ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 260, 433, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву кредитної спілки «Партнер» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа №2-2200-2010 до виконання - задовольнити.

Поновити пропущений строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-2200-2010 про стягнення заборгованості за договором кредиту з ОСОБА_1 на користь кредитної спілки «Партнер».

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: