Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.11.2020 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого, судді Хитрука В.М.

за участі секретаря судового засідання Мельник В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Шаргород» до ОСОБА_1 , Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Подільська Зоря» про визнання недійсним правочину щодо дострокового розірвання договору оренди землі, визнання недійсним договору оренди землі з одночасним припиненим іншого речового права

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Агрофірма «Шаргород» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , СТОВ «Подільська Зоря» про визнання недійсними правочинів.

Представник позивача мотивував позовні вимоги наступним. Між ТОВ «Агрофірма «Шаргород» та ОСОБА_1 було укладено Договір оренди землі № 141 від 02.04.2009 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0117. З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інформації отриманої від державного реєстратора, позивачу стало відомо про те, що невідомими особами було здійснено підроблення угод про дострокове розірвання Договорів оренди землі АФ Шаргород І. Підроблені угоди були використані з метою незаконного припинення належних Позивачу прав оренди земельних ділянок, розташованих на території Каришківської сільської ради та Копайгородської селищної ради Барського району Вінницької області. ТОВ «Агрофірма Шаргород» не укладало угоди про дострокове розірвання Договорів оренди землі, генеральний директор ТОВ «Агрофірма Шаргород не підписував такі угоди. ТОВ «Агрофірма Шаргород» переуклало на новий строк договір оренди землі, уклавши новий Договір оренди землі від 12.12.2017 року. Розірвання Договору оренди землі АФ Шаргород І в процесі переукладення здійснювало на підставі п.14.2 Договору оренди землі АФ Шаргород II, в якому передбачено, що у зв`язку з укладенням Договору оренди землі АФ Шаргород II досягнуто домовленості розірвати раніше укладений первісний договір (Договір оренди землі АФ Шаргород І). Одночасне існування двох договорів оренди та їх та їх державної реєстрації суперечить вимогам Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Позивач просив суд визнати недійсним правочин щодо дострокового розірвання Договору оренди землі № 141 від 02.04.2009 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером: :02:002:0117, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Шаргород». Визнати недійсним договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 та СТОВ «Подільська Зоря» щодо земельної ділянки з кадастровим номером: :02:002:0117.

У судовому засіданні позивач ТОВ «Агрофірма «Шаргород» неодноразово змінювало предмету позову. Ухвалою суду від 21.08.2020 прийнято до провадження остаточну заяву ТОВ «Агрофірма «Шаргород» про зміну предмету позову у цивільній справі, згідно якої позивач просив суд: «Визнати недійсним правочин щодо дострокового розірвання Договору оренди землі № 141 від 02.04.2009 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером: :02:002:0117, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Шаргород» (35728295) про що зроблено запис про державну реєстрацію припинення іншого речового права (права оренди) земельної ділянки, індексний номер рішення державного реєстратора Чечельницької селищної ради Чечельницького району Вінницької області 36853052, дата державної реєстрації 30.08.2017 року. Визнати недійсним договір оренди землі 197-К від 29.08.2017 р., укладений між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським Товариством з обмеженою відповідальністю «Подільська Зоря» (), щодо земельної ділянки розміром 2,8305 га кадастровий номер :02:002:0117 розташованої на території Каришківської сільської ради Барського району Вінницької області, право оренди за яким зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за № 22110888, з одночасним припиненим іншого речового права - права оренди щодо земельної ділянки розміром 2,8305 га кадастровий номер :02:002:0117, номер запису про інше речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 22110888». Стягнути судові витрати.

У судовому засіданні представники позивача ТОВ «Агрофірма «Шаргород» Зубаль А.І., Старцун М.І. , Жолудь І.О. Литвинець В.М. позовні вимоги підтримали повністю з підстав, що викладені у позовній заяві, просили застосувати ст. 109 ЦПК України щодо наслідків ухилення від участі у експертизі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася. До канцелярії суду через представника подала заяву про визнання позову, у якій зазначила, що позов визнає повністю, оскільки вона не підписувала правочин щодо дострокового розірвання Договору оренди землі № 141 від 02.04.2009 року щодо земельної ділянки укладений між нею та ТОВ «Агрофірма «Шаргород». Просила суд провести розгляд справи у її відсутність.

Представник відповідача СТОВ «Подільська зоря» адвокат Чоловський О.М. у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином. У відзиві зазначив, що позивачем не надано суду угоду про дострокове розірвання договору оренди землі, а тому вказані у позові обставини та події не доведені, що суперечить вимогам цивільно-процесуального законодавства, зокрема щодо належності та достовірності доказів. Договір оренди спірної земельної ділянки, укладений між ТОВ «Агрофірма «Шаргород» та ОСОБА_1 не можна вважати дійсним, оскільки він був укладений під час дії зареєстрованого договору оренди зі СТОВ «Подільська зоря». Зазначені обставини підтверджуються рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 2018 року у справі №802/2192/17-а, яким задоволено позов СТОВ «Подільська зоря» до Міністерства Юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» №3789/5 від 27.11.2017 року. Скасовано записи, вчинені на підставі п.2 Наказу Міністерства юстиції України №3789/5 від 27.11.2017 року щодо скасування рішень державного реєстратора Чечельницької селищної ради Чечельницького району Вінницької області. Зобов`язано Міністерство юстиції України внести до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відомості про скасування записів, зроблених на підставі п.2 Наказу Міністерства юстиції України №3789/5 від 27.11.2017. Всупереч зазначеним вимогам під час розгляду адміністративної справи №802/2192/17-а в період з листопада 2017 року по березень 2018 року Державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Конищівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області за ТОВ «Агрофірма «Шаргород» на підставі нових договорів оренди землі, що укладені в період вересня 2017 - березня 2018 років, у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано припинення права оренди землі за ТОВ «Агрофірма «Шаргород», що було відновлено на підставі наказу МЮ України, та зареєстровано право оренди за даним підприємством по новому. Первинні договори оренди, які припинили свою дію в зв`язку з розірванням, були повторно припинені новоукладеними договорами оренди, що свідчить про те, що в орендодавця не було наміру продовжувати орендні правовідносини у зв`язку з чим було повторно розірвано договір оренди з ТОВ «Агрофірма «Шаргород». Таким чином, на час дії згаданого вище Договору оренди землі із СТОВ «Подільська зоря», між відповідачем було неправомірно укладено договір оренди землі з ТОВ «Агрофірма Шаргород», який згідно чинного законодавства є недійсним. Обставини щодо підробки документів з боку невідомих осіб не має реального підгрунття, оскільки це не встановлено ні в судовому порядку ні у будь який інший спосіб.

З огляду на викладене у відзиві, представник відповідача СТОВ «Подільська зоря» вважає позовну заяву ТОВ «Агрофірми «Шаргород» такою, що не задоволенню не підлягає, просив відмовити у позові в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників позивача ТОВ «Агрофірма «Шаргород», дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ВН 123613 належать земельна ділянка площею 2,8305 га кадастровий номер: :02:002:0117 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходяться на території Каришківської сільської ради Барського району Вінницької області.

Між ТОВ «Агрофірма Шаргород» та ОСОБА_1 02.04.2009 року укладений договір оренди земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 2,8305 га кадастровий номер: :02:002:0117, строком на 10 років. Даний договір був зареєстрований у Вінницькій регіональній філії центру ДЗК 01.06.2010 року.

Зазначений договір оренди достроково припинений між сторонами відповідно до п.14.2. Договору оренди, укладеного між сторонами 12.12.2017 року, про що свідчить запис у Державному реєстрі за 16.01.2018 року індексний номер 39278247 (а.с.14).

Надана позивачем до позовної заяви інформація про державну реєстрацію іншого речового права №22110888 від 30.08.2017 року не містить інформації про оспорюваний правочин щодо дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки №141 від 02.04.2009 року (а.с.13).

Перевірка належності підпису особі не може підтверджуватись будь-якими засобами доказування, а встановлення зазначеної обставини потребує спеціальних знань.

З матеріалів справи слідує, що судом, за клопотанням представника позивача ТОВ «Агрофірма Шаргород», призначалася комплексна судову-почеркознавча та технічна експертиза щодо встановлення належності підпису директора ТОВ «Агрофірма Шаргород» Саулко П.П. та печатки ТОВ «Агрофірма Шаргород» у правочині щодо дострокового розірвання договору оренди землі № 141 від 02.04.2009 року (а.с.156). На виконання ухвали суду отримано повідомлення експерта про неможливість надання висновку від 28.04.20202 № 1001-1003/20-21 з причин ненадання експерту оригіналу правочину щодо дострокового розірвання договору оренди землі № 141 від 02.04.2009 року (а.с.171). Ухвалою суду від 13.11.2019 (а.с.117) було витребувано від ОСОБА_1 та Відділу державної реєстрації Барської районної державної адміністрації Вінницької області оригінал правочину щодо дострокового розірвання договору оренди землі № 141 від 02.04.2009 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма Шаргород». Згідно відповіді Відділу державної реєстрації №11-6/33 від 21.11.2019 реєстраційна справа щодо вказаної земельної ділянки до відділу реєстрації на зберігання не надходила (а.с.121). Таким чином, суду не набуло надано ні оригіналу, ні копії оспорюваного правочину щодо дострокового розірвання договору оренди землі № 141 від 02.04.2009 року.

Згідно з частиною 1 статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а обов`язок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі.

Цивільним процесуальним законодавством збирання доказів судом, за власної ініціативи, не передбачено і визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до вимог статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів) який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Предметом позову в даній справі є вимоги про визнання недійсним правочину щодо дострокового розірвання договору оренди землі та визнання недійсним договору оренди землі.

Разом з тим, а ні позивачем, а ні відповідачами до суду не було надано доказів, що підтверджували б існування правочину щодо дострокового розірвання договору оренди землі № 141 від 02.04.2009 року.

За обставин відсутності оригіналу оспорюваного правочину неможливо стверджувати, що вказана угода була взагалі укладена.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» недійсним може бути визнано лише укладений договір.

Відтак, з`ясувавши обставини справи, у суду відсутні підстави вважати оспорюваний правочин укладеним і, відповідно, визнавати його недійсним та застосовувати ст. 109 ЦПК України щодо наслідків ухилення від участі у експертизі.

Тому суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з цих підстав.

Аналогічна позиція була викладена Вінницьким апеляційним судом у справі № 134/1323/18 від 06 червня 2019.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно згідно інформаційної довідки №22110888 від 30.08.2017 року, містить інформацію про договір оренди земельної ділянки №197-К, виданий 29.08.2017 року, і укладений між СТОВ «Подільська зоря» та ОСОБА_1 (а.с.13).

Одна й та ж сама земельна ділянка не може бути об`єктом оренди двох договорів оренди землі, укладених з різними орендарями та не може бути передана в користування без припинення права попереднього користувача (орендаря).

Відповідно до положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В статті 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Договір, укладений між власником земельної ділянки та СТОВ «Подільська Зоря» слід вважати первинними по відношенню до договору, укладеного із ТОВ «Агрофірма Шаргород». Строк дії первинного договору ТОВ "Агрофірма Шаргород" (укладений 02.04.2009 року) закінчився, поновити такий договорі не є можливим також із тих підстав, що він був достроково припинений за погодженням між сторонами з ініціативи ТОВ «Агрофірма Шаргород» шляхом укладення відповідних угод. Про обставини дострокового припинення договору оренди землі, укладеного у 2009 році, за власним волевиявленням між ТОВ «Агрофірма Шаргород» та відповідачами - фізичними особами також свідчать положення Нового Договору оренди землі, укладеного12.12.2017 року, де у пункті 14.2. зазначено, що Орендодавець та орендар досягли домовленості достроково розірвати договір оренди землі і первісний договір оренди землі вважається розірваним з дати підписання саме цього Договору. У п.3.1 Договору оренди землі між фізичною особою та ТОВ "Агрофірма Шаргород" укладеного 12.12.2017 року вказано, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами. Так само і набрав чинності п. 14.2. цього Договору про припинення договору, укладеного у 2009 році.

Згідно ст. 19 ЗУ «Про оренду землі» (котра набрала чинності 16.01.2020 року і поширюється на договори, укладені і зареєстровані після 01.01.2013 року), строк дії Договору відраховується від дати укладення і Договір набирає чинності теж з дати його укладення, що також відображено і в спірному договорі оренди (п.3.1., п.14.2), відтак первинним по відношенню до договору укладеному ТОВ «Агрофірма Шаргород» за датою укладення є Договір оренди із СТОВ «Подільська зоря».

За змістом і структурою, Договір оренди, укладений ТОВ «Агрофірма Шаргород» 12.12.2017 року є саме новими Договором, а не додатковою угодою до Договору, який було укладено у 2009 році. Даним Договорам не продовжувався строк попереднього договору та не викладався Договір оренди у новій редакції.

Тому, твердження Позивача про те, що Договір про дострокове розірвання Договору оренди землі між ним та власником земельної ділянки не укладався та не підписувався, є таким, що не відповідає дійсності і не доведений у встановленому законом порядку. Твердження Позивача про підробку документів не підтверджене жодним доказом та базується виключно на його внутрішніх переконаннях. Відтак цивільно-процесуальна доктрина чітко визначає, що рішення суду повинне ґрунтуватись на основі повно та всебічно досліджених обставин у судовій справі, та доказів, котрі підтверджують вказані обставини.

У ст. 203 Цивільного кодексу України наведено вичерпний перелік підстав визнання недійсності договору оренди земельних ділянок при порушенні, або недотриманні яких суд вправі постановити рішення про недійсність договору. Проте, жодна із перерахованих умов, передбачених ст. 203 ЦК України, не підлягає застосуванню по відношенню до Договору оренди землі укладеного між СТОВ «Подільська Зоря» та ОСОБА_1 . Таким чином, Договір оренди землі, укладений між СТОВ «Подільська Зоря» та фізичною особою є чинним, зареєстрованим відповідно до законодавства, не підпадає під жодну із підстав для визнання недійсним. Даний договір був правомірно укладений при достроковому розірванні Договору із ТОВ «Агрофірма Шаргород» та набрав чинності раніше, ніж новий договір оренди землі, укладений 12.12.2017 року між ТОВ «Агрофірма Шаргород» та ОСОБА_1 . Договір оренди землі від 12.12.2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма Шаргород» є новим договором оренди землі, а не Договором про подовження строку дії попереднього договору, укладеного 02.04.2009 року.

З цього приводу суд бере до уваги правовий висновок Верховного суду, висловлений у постанові ВП ВС від 01.04.220 року №610/1030/18 (14-436цс19). Так, суд може захистити право первинного орендаря визнавши недійсним договір, укладений з наступним орендарем тоді, коли на підставі відповідного судового рішення первинний орендар зможе зареєструвати право оренди, проте, означену можливість первинний орендар матиме тільки якщо на момент набрання судовим рішенням про задоволення відповідного позову законної сили він матиме чинне право оренди (не спливе строк оренди чи буде поновленим первинний договір оренди).

Враховуючи таку позицію Верховного суду по відношенню до даного спору слід врахувати наступне.

На підставі Договору оренди, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма Шаргород» 02.04.2009 року, зареєструвати речові права оренди за позивачем ТОВ «Агрофірма Шаргород» буде не можливо в силу закінчення строку дії зазначеного Договору і через його дострокове розірвання між фізичною особою та позивачем.

Договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма Шаргород» 12.12.2017 року є новим Договором оренди, який по відношенню до Договору оренди землі, укладеного 29.08.17 року між ОСОБА_1 та СТОВ «Подільська зоря» не є первісним, оскільки укладений пізніше і переходу прав та обов`язків між сторонами згідно Договору від 02.04.2009 року не відбулось.

В силу приписів ст.ст. 203, 204, 215 ЦК України встановлено принцип презумпції правомірності правочину відповідно до якого, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

За приписами ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Частина 5 ст. 263 ЦПК України передбачає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В статті ЗУ «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку у відповідності до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та ч. 6 ст. 203 цього ж кодексу.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння та користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Частина 4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у позові слід відмовити, тому понесені судові витрати слід залишити за позивачем.

А тому суд, керуючись ст. 16, 202, 203, 215, 638, 651, 626 ЦК України, Законом України «Про оренду землі», ст. 12, 13, 81, 229, 264, 265, 273, 268 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Шаргород» до ОСОБА_1 , Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Подільська Зоря» про визнання недійсним правочину щодо дострокового розірвання договору оренди землі, визнання недійсним договору оренди землі з одночасним припиненим іншого речового права - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Барський районний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Суддя:

Повне судове рішення складено 23.11.2020