Справа № 212/1682/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Козлова Ю.В., за участю секретаря судового засідання Машошиної Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку ст.247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу, розглянувши в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, а саме визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу - автомобілю марки BMW, Модель Х5, 2015 року випуску, чорного кольору, шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 (на даний час НОМЕР_3 ), укладеного 13 червня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в сервісному центрі РСЦ МВС м.Дніпропетровська №1248.

В обґрунтування позову ОСОБА_4 зазначила, що 29.11.2003 вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 . В період перебування у шлюбі 17.09.2017 року, вони за спільні кошти придбали транспортний засіб марки BMW, модель Х5, 2015 року випуску, чорного кольору, шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 (на даний час НОМЕР_3 ), який зареєстрували на ім`я ОСОБА_2 . Нещодавно їй стало відомо, що ОСОБА_2 13.06.2018 року здійснив продаж вищезазначеного автомобілю на користь ОСОБА_3 . Вважає, що даний автомобіль є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та для його реалізації ОСОБА_2 зобов`язаний був отримати від неї письмової згоду на укладення цього правочину. Однак, відповідач ОСОБА_2 одноособово розпорядився спільним сумісним майном подружжя, хоча не мав достатнього обсягу цивільної дієздатності для відчуження майна, оскільки на момент продажу був власником лише його частини. Вважає, що договір підлягає визнанню не дійсним. Звернула увагу, що ОСОБА_2 та відповідач-2 ОСОБА_3 , які є сторонами договору купівлі-продажу транспортного засобу, діяли недобросовісно. Так, ОСОБА_2 під час укладання договору гарантував, що майно належить йому особисто на праві приватної власності, а ОСОБА_3 достеменно знала, що ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі, а автомобіль, який нею купується є майном, придбаним подружжям у період шлюбу та на його відчуження необхідна згода дружини. Вказане підтверджується копією паспорту ОСОБА_2 , який останній надавав під час укладення договору, на сторінці 10 якого в графі «Сімейний стан» є штамп про реєстрацію шлюбу. Тому за захистом своїх прав вона змушена звернутися до суду.

01 квітня 2019 року ухвалою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву.

03 червня 2019 року ухвалою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу підготовчий розгляд справи відкладено за клопотанням представника Відповідача-2 адвоката Уманець Б.Б. для надання їй часу для ознайомлення з матеріалами справи та підготовки відзиву на позовну заяву.

09 липня 2019 року ухвалою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу підготовчий розгляд справи відкладено за клопотаннями представника Відповідача-1 адвоката Касьян М.С. та представника Відповідача-2 адвоката Уманець Б.Б. у зв`язку з їх зайнятістю у інших судових процесах.

18 вересня 2019 року підготовчий розгляд справи відкладено у зв`язку з зайнятістю головуючого судді у кримінальному провадженні.

03 грудня 2019 року ухвалою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу підготовчий розгляд справи закінчено, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін.

20 січня 2020 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Готовський С.В. звернувся до суду з заявою, у якій просив розглянути справу за наявними документами, позовні вимоги задовольнити.

23 січня 2020 року представник Відповідача-1 ОСОБА_2 адвокат Касьян М.С. звернувся до суду з заявою, у якій просив розглянути справу за наявними документами, розгляд провести за їх відсутністю та ухвалити рішення з дотриманням вимог закону.

Згідно ст.158 ЦПК України, особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

08 квітня 2020 року ухвалою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу розгляд справи відкладено за клопотанням представника Відповідача-2 адвоката Уманець Б.Б., враховуючи запровадження на території України карантину з метою запобігання розповсюдження короновірусу.

23 червня 2020 року представник Відповідача-2 ОСОБА_3 адвокат Уманець Б.Б. звернулася до суду з заявою, у якій просила розглянути справу за їх відсутністю проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити, оскільки позивач не надала жодних належних та допустимих доказів на обґрунтування обставин викладених у позові. Зазначила, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 на час укладання договору мешкали та продовжують мешкати однією сім`ю та грошові кошти, виручені від продажу майна були використані в інтересах сім`ї.

23 червня 2020 року розгляд справи відкладено у зв`язку з виконанням головуючим суддею обов`язків слідчого судді.

03 серпня 2020 року розгляд справи відкладено у зв`язку з занятістю головуючого судді у кримінальному провадженні.

03 серпня 2020 року розгляд справи відкладено у зв`язку з перебуванням головуючого судді у нарадчій кімнаті по кримінальному провадженні.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

Згідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження, позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебувають в шлюбі, зареєстрованому 29 листопада 2003 року Відділом реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, зроблено запис № 1071, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, яка міститься в матеріалах справи.

В період шлюбу 17 вересня 2017 року за відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на автомобіль марки BMW, Модель Х5, 2015 року випуску, чорного кольору, шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 (на даний час НОМЕР_3 ).

Докази, на підставі чого за відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на вказаний автомобіль, в матеріалах справи відсутні.

13 червня 2018 року між відповідачем ОСОБА_2 та відповідачем-2 ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу автомобіля марки BMW, Модель Х5, 2015 року випуску, чорного кольору, шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 (на даний час НОМЕР_3 ), який було оформлено та підписано сторонами в сервісному центрі МВС 1248 РСЦ Дніпропетровської області № 1248/2018/982081 в присутності адміністратора, який перевірив відповідність інформації внесеної до цього договору документами, які були надані сторонами, копія договору міститься в матеріалах справи.

Позивач вказує, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, та відповідач ОСОБА_2 без отримання на це згоди позивача як дружини, здійснив відчуження майна на користь Відповідача-2 ОСОБА_3 , а тому наявні підстави для визнання вказаного договору недійсним.

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.»

Статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.1 ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 369 ЦК України встановлено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Також Пленум Верховного Суду України в п.19 Постанови № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» дав роз`яснення, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу.

Згідно із ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що зона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за пінами, які існують на момент відшкодування.

Позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля.

Судом дійсно було встановлено, що зазначений автомобіль був зареєстрований на відповідача ОСОБА_2 в період шлюбу, а тому за відсутності доказів того, що він був придбаний за особисті кошти останнього, це рухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Однак, в період шлюбу 13 червня 2018 року спірний автомобіль згідно договору купівлі-продажу був відчуджений відповідачу ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Встановлено, що дійсно спірний автомобіль було продано відповідачем в період шлюбу та на даний час шлюб між сторонами не розірвано.

Відповідно до ч.4 ст.65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Слід вказати, що стороною позивача не надано суду доказів тих обставин, що зазначений договір купівлі-продажу автомобіля був укладений відповідачем не в інтересах сім`ї та що кошти, вилучені від продажу автомобіля були використані відповідачем на власний розсуд без її згоди.

Окрім того, суд звертає увагу, що за змістом частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину.

За нормами частини четвертої статті 203 ЦК України правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.

Отже, згода одного з подружжя на відчуження цінного спільного сумісного майна має бути надана в письмовій формі.

Однак, відповідно до положень частин першої та другої статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Заперечення однією зі сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами.

Законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого майна без письмової згоди одного з подружжя, за наявності згоди другого з подружжя, суд має виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна.

Пунктом 6 статті 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність.

Відповідно до частини другої статті 369 ЦК України та частини другої статті 65 СК України при укладенні одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

З аналізу зазначених норм закону у їх взаємозв`язку можна дійти висновку, що укладення одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо суд установить, що той з подружжя, хто уклав договір щодо спільного майна, та третя особа - контрагент за таким договором, діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя.

Позивачем не надано жодного об`єктивного та допустимого доказу про недобросовісність поведінки відповідача ОСОБА_3 при укладенні договору купівлі-продажу. Наявність у паспорті відповідача ОСОБА_2 на сторінці 10 в графі «Сімейний стан» штампу про реєстрацію шлюбу, не може бути прийнято як доказ, оскільки покупець (контрагент за договором), тобто відповідач ОСОБА_3 не має зобов`язань, покладених на неї законом, перевіряти паспортні данні продавця, які перевіряє уповноважена особа, що посвідчує правочин.

Таким чином, розглянувши справу в межах визначених предметом спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що у позовних вимогах необхідно відмовити.

В порядку ст.141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем по фактично понесеним.

Керуючись ст.ст.76-78, ст.ст.3, 203, 215,216,368,369,372 ЦК України, ст.ст. 60,65, 69-71 СК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Повне найменування та імя сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 , зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач-1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_5 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач-2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя: Ю. В. Козлов