Справа № 234/7471/20
Провадження № 2/234/2424/20
Рішення

іменем України

16 листопада 2020 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі судді Ткачової С.М., за участю секретаря Аксеніної В.М., розглянув цивільну справу

№234/7471/20, номер провадження №2/234/2424/20

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРПОЗИКА»

про захист прав споживача та встановлення нікчемності договору позики і застосування наслідків його недійсності

Учасники справи:

від позивача: представник позивача ОСОБА_2 (ордер ДН№100565 від 12.05.2020, свідоцтво серія ДН №5227, договір б/н від 10.04.2020)

відповідач: представник відповідача ОСОБА_3 не з`явився

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача:

12.05.2020 року позивач звернувся до відповідача з позовною заявою про захист прав споживача та встановлення нікчемності договору про надання фінансового кредиту і застосування наслідків його недійсності, обґрунтував позовні вимоги тим, що 29.02.2020 року на рахунок позивача у ПАТ КБ «ПриватБанк» поступило 12500 гривень, перерахованих відповідачем. З метою з`ясування обставин нарахування вказаних коштів позивач в телефонному режимі звертався до відповідача, де йому повідомили, що на ім`я позивача нібито укладено договір про надання фінансового кредиту № UP2313977 від 29.02.2020 з сумою кредиту 12500,00 грн. Для отримання тексту Кредитного договору позивач звернувся до відповідача електронною поштою, після чого він отримав електронний договір без підписів сторін. Позивач не підписував письмово та не мав наміру укласти цей Кредитний договір, а тому не є зобов`язаною стороною цього договору. Тому позивач має намір повернути відповідачу безпідставно отримані кошти у сумі 12500 грн. після встановлення нікчемності Кредитного договору у судовому порядку на виконання вимог ч.1 ст. 216 ЦК України. Починаючи з квітня 2020 року на телефони позивача та його родичів, членів сім`ї та колег по роботі постійно дзвонять невідомі люди (колектори), які різними способами погрожують завдати шкоди позивачу у випадку неповернення кредиту за вказаним кредитним договором. Тим більше, кожного дня, за словами цих колекторів, сума повернення збільшується у геометричній прогресії. Позивач вважає, що вказаний кредитний договір, окрім вказаних порушень його форми, є несправедливим, оскільки передбачає такі положення, які порушують його права та інтереси. Позивач не отримував інформацію про умови кредиту за кредитним договором, оскільки не підписував його та відповідно не ознайомлювався з Правилами надання грошових коштів відповідача. Укладення вказаного кредитного договору не відповідає внутрішній волі позивача, оскільки позивач не уклав би такий несправедливий для нього кредитний договір. У зв`язку з вищенаведеним позивач просить встановити нікчемність договору про надання фінансового кредиту від 29.02.2020 року, та застосувати наслідки його недійсності, а також просить стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката.

Представник позивача - адвокат Берзінь С.Л. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності та надав письмовий відзив на позовну заяву.

2. Заяви (клопотання ) учасників справи.

30.06.2020 представник відповідача надав відзив на позовні вимоги, вважає позовні вимоги безпідставними та необгрунтованими та надає наступні пояснення: нікчемними за законом вважаються правочини, що вчинені:без додержання обов`язкової письмової форми, без додержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення. Оспорюваний договір не має жодної ознаки щодо мотивів вважати його нікчемним. Більш того, рішення суду щодо недійсності нікчемних правочинів не вимагається. Договір кредитної лінії № UР2313977 укладено в порядку, передбаченому Законом України №675-УІІІ от 03.09.2015 року «Про електронну комерцію». Відповідно до пункту 1 статті 3 Законом України №675-УІІІ от 03.09.2015 року «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Отже, Позивачем було укладено договір в порядку, передбаченому чинним законодавством, а саме ст.3 Законом України №675-УІІІ от 03.09.2015 року «Про електронну комерцію». У процесі укладення Договору кредитної лінії № UР2313977 також була проведена автоматична та ручна перевірка Позивача яка показала повне співпадіння даних з даними Українського бюро кредитних історій (докази додаються до відзиву). Також, зазначено, що Позивач є постійним Клієнтом Відповідача та неодноразово звертався за послугами (докази додаються), а саме: 15.12.2019 року був укладений Договір Позики UР 3843405 ( номер у системі L2916712), 03.01.2020 року був укладений Договір Кредитної лінії UР 2074873 (номер у системі L8315619), 01.02.2020 року був укладений Договір Кредитної лінії UР 2341946 (номер у системі U9989593) та Договір кредитної лінії UР 4881416 (номер у системі U5457663). Кожний з зазначених Договорів укладено в порядку, передбаченому Законом України №675-УІІІ от 03.09.2015 року «Про електронну комерцію». Таким чином, вважає подану позовну заяву безпідставною, наведені в позовній заяві обставини такими, що не відповідають дійсності, а сам факт звернення gозивача до суду просто затягуванням виконання своїх зобов`язань за договором. Просить в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпозика» про захист прав споживача та встановлення нікчемності договору відмовити в повному обсязі.

14.07.2020, 09.07.2020 від представника відповідача ОСОБА_3 надійшли заяви про відкладення слухання справи.

01.10.2020, 07.10.20 від представника відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про слухання справи за його відсутності.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Краматорського міського суду від 14.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі, проведення розгляду справи визначено в порядку спрощеного провадження.

Протокольною ухвалою від 16.11.2020 суд задовольнив клопотання представника відповідача про слухання справи за його відсутності.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Повно та всебічно проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Позивач звернувся до суду з позовом в порядку захисту прав споживача та цивільного законодавства.

Так, відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, і визнання правочину недійсним.

Судом встановлено, що 29.02.2020 року на рахунок позивача у ПАТ КБ «ПриватБанк» надійшло 12500 гривень, перерахованих відповідачем.

Відповідно тверджень позивача в телефонному режимі з відповідачем з`ясував, що нібито було укладено договір про надання фінансового кредиту № UР2313977 від 29.02.2020 року з сумою кредиту 12500,00 грн. Позивач на своє звернення отримав текст кредитного договору, в електронному вигляді без підписів сторін. Оскільки позивач не підписував письмово та не мав наміру укладати цей кредитний договір, він має намір повернути відповідачу безпідставно отримані кошти в сумі 12500 грн., після встановлення нікчемності кредитного договору у судовому порядку на виконання вимог ч.1 ст. 216 ЦК України.

Згідно виписки з картки позивача (а.с.13) ПАТ КБ «ПриватБанк» за період 29.02.2020 по 29.02.2020 рух грошових коштів виглядає таким чином, аванс на початок періоду склав 360,08 грн., усього витрат 26298,82 грн., усього надходжень 28581,50 грн., аванс на кінець періоду: 2642,76 грн. В цей же день зараховано на картку позивача 12500 грн., які використані позивачем.

Відповідачем до письмового відзиву на позовну заяву надано докази: копія Загальних умов Договору кредитної лінії; копія Спеціальних умов для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії № UP 2313977; копія Паспорта споживчого кредиту - Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма); фотографія паспорта ОСОБА_1 ; копія довідки про реєстрацію місця проживання особи; витяг з Українського бюро кредитних історій;копія Спеціальних умов Договору Позики UP 3843405; копія Спеціальних умов Договору кредитної лінії № UP 2074873;копія Спеціальних умов Договору кредитної лінії № UP 2341946; копія Спеціальних умов Договору кредитної лінії № UP 4881416; Інформація щодо Порядку верифікації клієнтів на сайті ТОВ «Укрпозика» (а.с.27-

Як вбачається з розділу 2 Договору кредитної лінії № UР2313977 : «2.1. Встановлення договірних відносин між Сторонами за допомогою дистанційних засобів забезпечується таким чином: 2.1.1 на Порталі Позичальник повинен заповнити Заяву шляхом введення необхідної Суми Кредиту та Строку оплати, а також надати (завантажити) інші дані та документи, шо вимагаються. Також, якщо буде використовуватися електронний платіж, посилання на постачальника таких послуг повинно відкриватися у полі, в якому Позичальник повинен ввести реквізити своєї платіжної картки. Після заповнення вищезазначеної Заяви:

2.1.1.1.Позичальник створює Особистий кабірет на Порталі, шляхом виконання вказівок, викладених на Порталі;

2.1.1.2.Позичальнику надається пропозиція Кредитодавця Спеціальних умов Кредиту на основі інформації, наданої в Заяві (надалі іменується як «Пропозиція»). Якщо Позичальник під час обробки заяви змінив інформацію, надану в Заяві (наприклад, запитувану суму), нова Пропозиція буде надана на основі нововведених умов. За запитом Позичальника Кредитодавець повинен надати Позичальнику Пропозицію в паперовому вигляді чи на іншому довговічному носії. Позичальник має право проаналізувати Пропозицію та порівняти її з пропозиціями конкурентів;

2.1.1.3.натискаючи кнопку «Прийняти», Позичальник підтверджує надання Кредитодавцю згоди на (і) використання персональних даних Позичальника для ідентифікації Позичальника, для оцінки кредитоспроможності (платоспроможності) Позичальника та для виконання Договору відповідно до Політики конфіденційності; (іі) використання Порталу відповідно до Умов користування Порталом; (ііі) встановлення договірних відносин з Кредитодавцем, як передбачається Договором, та (іу) складення Договору;

2.1.2. код підтвердження (надалі іменується як «Код підтвердження») буде надіслано Кредитодавцем на номер телефону Позичальника. Шляхом введення коду підтвердження Позичальник підписує та приймає Пропозицію та підтверджує укладення Договору на основі Загальних умов Кредиту.»

Відповідно копії Договору Кредитної лінії № UР2313977, позивачем укладено договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Згідно п.1 ст. 3 закону України №675-УІП от 03.09.2015 року «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно - цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідачем доведено, що під час укладення договору на сайті Відповідача (https://www.ukrpozyka.com.ua/), з метою уникнення випадків шахрайства, клієнти проходять процес верифікації та ідентифікації. Відповідно до пункту 8 статті 1 Закону України № 2155-УІІІ від 05.10.2017 «Про електронні довірчі послуги», електронна ідентифікація - процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. Також, відповідно до пункту 20 цієї статті, ідентифікація особи процедура використання ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, в результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи. Ідентифікація на сайті відповідача була здійснена позивачем за допомогою ВаnkID. Система ВаnkID використовується відповідачем у відповідності до Положення про Систему ВаnkID Національного банку України № 378 від 30.08.2016 року (дане Положення втратило чинність 01.04.2020, однак вона застосовується до даної справи, оскільки Договір Кредитної лінії UР 2313977 був укладений 29.02.2020).

Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України визначено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 639 ЦК України визначає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 11 Закону «Про електронну комерцію» визначений порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до ч.3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 цього Закону визначено форми підписання електронного правочину: електронним підписом або електронним цифровим підписом відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронним підписом одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до частин першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави для визнання угоди (чи її умов) недійсною.

Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18), погоджуючись із висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-308цс16, у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 369/2770/16-ц і від 07 листопада 2018 року у справі № 357/3394/16-ц, дійшла висновку, що якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається; визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачається, оскільки нікчемним правочин є в силу закону. Отже, такий спосіб захисту, як визнання недійсним нікчемного правочину, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Водночас, такий спосіб захисту, як встановлення нікчемності правочину, також не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів.

Відповідно вимог ч.ч. 1,2,3 ст.15 закону України «Про споживче кредитування» споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Про намір відмовитися від договору про споживчий кредит споживач повідомляє кредитодавця у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг") до закінчення строку, встановленого частиною першою цієї статті. Якщо споживач подає повідомлення не особисто, воно має бути засвідчене нотаріально або подане і підписане представником за наявності довіреності на вчинення таких дій. Протягом семи календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від договору про споживчий кредит споживач зобов`язаний повернути кредитодавцю грошові кошти, одержані згідно з цим договором, та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит.

Твердження позивача, що ним не підписувався спірний договір позики, він не мав потреби в отриманні позики, він не отримував інформації про умови позики за спірним договором не підтверджені в судовому засіданні належними доказами та спростовуються випискою з картки позивача (а.с.13) ПАТ КБ «ПриватБанк» за період 29.02.2020 по 29.02.2020 про рух грошових кошті, згідно якої ОСОБА_1 отримав від відповідача грошові кошти в розмірі 12500 грн. та витратив на свої потреби.

5. Позиція суду.

Аналізуючи норми права чинного законодавства, які регулюють зазначені право- відносини, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо , а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності суд встановив, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В порушення вимог, щодо належності та допустимості доказів, позивачем в обгрунтування позовних вимог не надано підстав визнання договору позики нікчемним та доказів порушення прав споживача, при укладанні Договору кредитної лінії № UP 2313977, за яким ОСОБА_1 отримав грошові кошти в розмірі 12500 грн., не повернув їх в порядку ст. 15 закону України «Про споживче кредитування», користується позикою в своїх інтересах.

Таким чином в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.

6. Судові витрати.

В порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відшкодування судових витрат не здійснюється.

Суд вважає за необхідне стягнути з позивача по справі судовий збір у розмірі 840,80 гривень на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 76, 141, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРПОЗИКА» (, адреса: 03035 м. Київ, вул. Сурикова, б.3-А) про захист прав споживача та встановлення нікчемності договору позики і застосування наслідків його недійсності, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) в доход державного бюджету України судові витрати в розмірі 840,80 грн.

Вступна та резолютивна частини рішення ухвалені, проголошені та вручені 16.11.2020. Повний текст рішення виготовлений 20.11.2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд.

Суддя Краматорського міського суду С. М. Ткачова