Справа № 513/400/20
Провадження № 2/513/294/20
Саратський районний суд Одеської області
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 листопада 2020 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді Бучацької А.І., за участю: секретаря судового засідання Златіної О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу,
Позовні вимоги обґрунтував тим, що 24.02.2016 року між Приватним акціонерним товариством "Українська пожежно-страхова компанія" та ОСОБА_3 було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/6935949. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування ПрАТ "УПСК" взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки "МАЗ 8114" державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам.
Постановою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 07 лютого 2017 року відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу "DAF", державний реєстраційний номер " НОМЕР_3 ", було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку.
Власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля "DAF, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , - TOB "ТЕМП" звернулося до ПрАТ "УПСК" із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АЕ/6935949 від 24.02.2016 року.
Представник позивача зазначає, що у ПрАТ "УПСК" з моменту виплати страхового відшкодування виникло право регресної вимоги.
16 березня 2020 року між ПрАТ "УПСК" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено Договір № 13/03/2020 про відступлення права вимоги на відшкодування у порядку регресу збитків, завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку № 1 до Договору.
Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, до суду не з`явився, надіслав заяву, в якій підтримав позов, просив розглянути справу за його відсутності, погодився на заочний розгляд справи (а.с. 62).
Відповідачу ОСОБА_3 судові виклики надсилались за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Судові виклики на 07 жовтня 2020 року на 11:30 годину, та на 19 листопада 2020 року на 14:00 годину відповідач отримав, про що свідчать розписка про отримання повідомлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 52, 65). Окрім того, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади (а.с. 60).
Отже, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав відзив.
За положеннями ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до частини 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Частинами 1, 2 ст.281 ЦПК України встановлено, що про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
З вищевказаних підстав суд дійшов висновку про наявність умов для заочного розгляду даної справи та ухвалив заочне рішення.
Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 24 лютого 2016 року між Приватним акціонерним товариством "Українська пожежно-страхова компанія" (надалі-ПрАТ"УПСК") та ОСОБА_3 укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/6935949, а саме транспортного засобу марки "МАЗ 8114", причіп легковий, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується полісом № АЕ/6935949, строк дії договору з 24 лютого 2016 року по 24 лютого 2017 року (а.с.12). За умовами вказаного Полісу страхування ПрАТ "УПСК" взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки "МАЗ 8114", причіп легковий, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам, зокрема, за шкоду заподіяну майну - 100000 гривень, франшиза -500 гривень.
Вказаною постановою відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 340 гривень (а.с. 15-16).
Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Як вбачається з копій свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_6 та серії НОМЕР_7 , виданих Жовтоводським ВРЕВ ДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, власником транспортних засобів силового тягача марки "DAF CF 85.3880" реєстраційний номер НОМЕР_3 та напівпричепа-самоскида марки "МЕGA" реєстраційний номер НОМЕР_4 , є ТОВ "ТЕМП" (а.с.22).
Власник пошкодженого транспортного засобу ТОВ "ТЕМП" 12 травня 2017 року звернувся до Кировоградської філії ПрАТ "УПСК" з заявою про страхове відшкодування витрат, пов`язаних з пошкодженням транспортного засобу силового тягача марки DAF CF 85.3880 реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с.20).
16 березня 2020 року між ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір № 13/03/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор передає (відступає), а новий кредитор набуває права первісного кредитора за укладеними Договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором, перелік яких наведений у додатку № 1 до договору (а.с. 5-11).
Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною першою статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Частиною 3 ст.512 ЦК України встановлено. що кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31.10.2018 року (справа № 465/646/11) наголосила, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ч.1 ст. 984 ЦК України страховиком є юридична особа, яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності та одержала у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності.
Вимоги, яким повинні відповідати страховики, порядок ліцензування їх діяльності та здійснення державного нагляду за страховою діяльністю встановлюються законом.
За положеннями пункту 1.2 ст.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України "Про страхування".
Частиною 1 ст. 2 Закону України "Про страхування" встановлено, що страховиками, які мають право здійснювати страхову діяльність на території України, зокрема, є:
фінансові установи, які створені у формі акціонерних, повних, командитних товариств або товариств з додатковою відповідальністю згідно із Законом України "Про господарські товариства", з урахуванням того, що учасників кожної з таких фінансових установ повинно бути не менше трьох, та інших особливостей, передбачених цим Законом, а також одержали у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності (далі - страховики-резиденти).
Відповідно до п."г" п.п.38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.
В силу наведених положень фізична особа-підприємець не наділена правом мати статус страховика та надавати страхові послуги, оскільки такі послуги надаються лише юридичними особами, які спеціально створені для здійснення страхової діяльності та одержали у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності.
Судом встановлено, що за договором про відступлення права вимоги від 16 березня 2020 року відбулася заміна кредитора у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а саме Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія", який є юридичною особою, спеціально створеною для здійснення страхової діяльності та такою, що одержала у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності, на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , який в силу Закону не є страховиком та не може надавати страхові послуги згідно з наведеними нормами права.
Отже, відступлення права вимоги в даному випадку суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 979 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі договору страхування, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, страховик - юридична особа, яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності та одержала у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності.
Аналогічна правова позиція висловлена Великої Палати Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2018 року у кредитних зобов`язаннях щодо заміни кредитодавця, яким може бути банк або інша фінансова установа, до яких в силу закону не відноситься фізична особа (справа № 909/968/16).
Таким чином, твердження представника позивача, що ФОП ОСОБА_1 на підставі договору відступлення права вимоги набув права кредитора і має право на відшкодування страхової виплати з ОСОБА_3 в порядку регресу, не грунтуються на вимогах законодавства.
ФОП ОСОБА_1 не є юридичною особою яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності та одержала у встановленому порядку ліцензію на страхові послуги (страхова організація) і не може мати статус страховика.
Отже, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно ч.2 п.2 ст.141 ЦПК України у разі відмови у позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 89, 258-259, 263-265, 280-282, 273 ЦПК, суд
В И Р І Ш И В:
у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , р/р НОМЕР_9 в ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 320649 до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Сарата Одеської області, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_10 , виданий 14 вересня 2007 року Саратським РВ ГУМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 , про стягнення завданих збитків в порядку регресу, відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Саратським районним судом за заявою відповідачки, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саратський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем - протягом тридцяти з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складене 26 листопада 2020 року.

Суддя А. І. Бучацька