Справа № 727/9562/20
Провадження № 2/727/1969/20
У Х В А Л А

19 листопада 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Одовічен Я.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ :

17.11.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Чернівецької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на земельну ділянку.

Тоді ж позивачем було подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку: кадастровий номер :20:003:1798 по АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 , а також накладення арешту на земельну ділянку: кадастровий номер :20:003:1818 по АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 .

Із пред`явленої до суду позовної заяви, судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до з суду з декількома позовними вимогами немайнового характеру, про визнання недійними рішень органу місцевого самоврядування та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на земельну ділянку.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд виходить із наступного:

Так, за змістом ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно.

Згідно розяснень, що надані в п.4 Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та реально існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, позивач посилалась на те, що у неї є побоювання, що відповідачі можуть відчужити зазначені земельні ділянки на користь інших осіб, або можуть розпочати будівництво на спірних земельних ділянках.

Розглядаючи наведені аргументи, суд враховує таке:

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У поданій до суду заяві, заявниця вказує, що є власницею житлового будинку АДРЕСА_2 . Їй стало відомо, що територія земель по АДРЕСА_2 надається учасникам антитерористичної операції.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстрували право власності на вищевказані земельні ділянки у 2019 році, тобто більше року тому, проте будь-яких дій по їх відчуженню ним вжито не було.

Окрім того, суд зауважує, що будь-яких належних, допустимих доказів, з приводу викладених обставин заявник до заяви не долучає.

Аналізуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що можливе рішення суду про задоволення позову не потребує примусового виконання, а тому відсутня реальна загроза невиконання чи утруднення виконання такого рішення суду.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи мирно володіти своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві.

Так, відповідно до ч. 4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За таких обставин, позивачем не наведено обґрунтованих підстав для задоволення клопотання про забезпечення позову, а у разі задоволення заяви про забезпечення позову судом буде обмежено право власності відповідачів, що призведе до порушення їх прав, а отже заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає..

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 149- 153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Шевченківського

районного суду м. Чернівці Одовічен Я.В.