Ухвала

23 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 757/31728/19-ц

провадження № 61-1335св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач -ОСОБА_1 ,

відповідачі: Державна казначейська служба України, прокуратура Київської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу прокурора Київської області на рішення Печерського районного суду міста Києва від 13 вересня 2019 року у складі судді Вовк С. В. та постанову Київського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Кашперської Т. Ц., Фінагеєва В. О., Яворського М. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду.

Позов мотивував тим, що 29 березня 2018 року він був затриманий в порядку ст. 208 КПК України слідчим ГУ НП в Київській області в кримінальному провадженні, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255, ч .4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 209 КК України, і того ж дня йому оголошено про підозру у вчиненні цих кримінальних правопорушень. 30 березня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва постановив ухвалу про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначено розмір застави 881000 грн. та покладено обов`язки на ОСОБА_1 у разі внесення застави. 02 квітня 2018 року заставодавцями внесено повний розмір застави, і цього ж дня він був звільнений з-під варти. 20 березня 2019 року кримінальне провадження закрито постановою прокурора Генеральної прокуратури згідно п. 3 ч. 1 ст. 294 КПК України.

Вказував, що під час досудового розслідування уповноваженими органами було допущено цілу низку брутальних порушень закону, зокрема, безпідставне оголошення підозри, тримання під вартою, заяви ОСОБА_1 про його непричетність до злочинів до уваги не бралися та фактично не перевірялися. Таким чином, позивач незаконно перебував під кримінальним переслідуванням з 29 березня 2018 року по 20 березня 2019 року, з них 4 дня був позбавлений волі, перебував під вартою з 29 березня 2018 року до 02 квітня 2018 року.

Визначаючи розмір моральної шкоди не менше 1000000 грн., вказував на те, що такий рівень відшкодування є розумним і відповідає суспільній значущості поняття «свобода людини», прокуратура і суд ігнорували стан його здоров`я при затриманні та обранні запобіжного заходу, внаслідок чого позивач захворів і лікувався тривалий час, втрати здоров`я вважав непоправними.

На підставі вищевикладеного просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду в сумі 1000000 грн. шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13 вересня 2019 року позов частково задоволено, стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію моральної шкоди у сумі 100000 грн. шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; апеляційну скаргу прокуратури Київської області залишено без задоволення. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 13 вересня 2019 року скасовано в частині відмови в стягненні грошової компенсації моральної шкоди та в частині розподілу судових витрат і прийняти в цій частині нову постанову. Позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, прокуратури Київської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом безспірного списання коштів із єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 200 000,00 грн грошової компенсації моральної шкоди та судові витрати у розмірі 20 000,00 грн. В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовлено. В іншій частині рішення Печерського районного суду м. Києва від 13 вересня 2019 року залишено без змін.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

Прокурор Київської області звернувся 15 січня 2020 року засобами поштового зв`язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Печерського районного суду міста Києва від 13 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 . Просив зупинити виконання оскаржуваних судових рішень до закінчення касаційного провадження.

У касаційній скарзі зазначав клопотання про розгляд справи за участю прокурора Офісу Генерального прокурора України.

Станом на час призначення справи до розгляду відзивів від інших учасників справи на адресу Верховного Суду не надходило.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 29 січня 2020 року відкрито касаційне провадження у цій справі, витребувано матеріали справи № 757/31728/19-ц із суду першої інстанції, встановлено учасникам справи строк для подачі відзиву на касаційну скаргу. Цією ж ухвалою відмовлено прокурору Київської області в задоволенні клопотання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень.

У лютому 2020 року матеріали справи № 757/31728/19-ц надійшли до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ).

Відповідно до пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-ІХ касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи, що касаційна скарга у справі, що переглядається, подана у січні 2020 року, вона підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 460-IX.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України(в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України, суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України, у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Абзац другий частини першої цієї статті визначає, що в разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Таким чином, питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішує Верховний Суд з огляду на встановлену необхідність таких пояснень.

Положення частин п`ятої та шостої статті 279 ЦПК України, якою врегульовано порядок розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження в суді першої інстанції, не застосовуються при касаційному розгляді, оскільки суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права та не вирішує питань доказування у справі і не встановлює обставин справи.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Оскільки суд касаційної інстанції не приймав рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень і такої необхідності колегія суддів не вбачає, то у задоволенні клопотання про розгляд справи за участю представника Офісу Генерального прокурора України слід відмовити.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Київської області про розгляд справи за участю представника Офісу Генерального прокурора України - відмовити.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Прокуратури Київської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду, за касаційною скаргою прокурора Київської області на рішення Печерського районного суду міста Києва від 13 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 02 грудня2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак

Г. І. Усик