Справа №443/1029/19
Провадження №2/443/4/20
РІШЕННЯ

іменем України

24 листопада 2020 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Жидачів за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 27.11.2003 року у АДРЕСА_2, актовий запис №8, після розірвання шлюбу залишити прізвище « ОСОБА_1 » та залишити проживати неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із позивачкою.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 27.11.2003 року. У даному шлюбі народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейне життя та сімейні обов`язки. Вважає, що збереження сім`ї є неможливим та суперечитиме їхнім інтересам, спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. Просить позов задоволити.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 31.08.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, згідно якої просить розглядати справу у її відсутності, позов підтримує.

Відповідач у судове також не з`явився надавши до суду заяву, згідно якої позов визнає та просить розглядати справу без його участі. Крім того, просить суд вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч.1 ст.24 СК України).

Відповідно до ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що 27.11.2003 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 укладено шлюб, який зареєстровано у с.Молодинче, Жидачівського району, Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис №8, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 (а.с.9).

У даному шлюбі у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.8).

Судом також встановлено, що спільне життя позивача з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого погіршилися подружні стосунки в негативну сторону, відтак подальше спільне життя, збереження сім`ї та шлюбу між ними неможливе.

Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 р., проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

З огляду на викладене, оскільки сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть та проживають окремо, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому позов про розірвання шлюбу необхідно задоволити.

На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

У позовній заяві позивачка просила суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_1 ».

Щодо позовної вимоги про залишення неповнолітньої дитини проживати разом із матір`ю, суд виходить із наступного.

Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом.

За загальним правилом, за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Це підтверджується правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, номер судового провадження 61-14859ск19.

Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав, не подавав до місцевого суду своїх заперечень щодо проживання спільної дитини разом із матір`ю, не заперечує проти залишення дитини на проживання з матір`ю, тому суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу, дитину слід залишити проживати з позивачкою, відповідно позов в цій частині також підлягає задоволенню.

Відтак, вказану вище позовну вимогу також слід задовольнити

Крім того, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відтак, зважаючи на ту обставину, що відповідач позов визнав, дотримуючись засад розумності та справедливості, суд вважає за можливе вирішити питання судових витрат шляхом повернення позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Керуючись ст.ст.4, 12, 141,142 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 27.11.2003 року у АДРЕСА_2, про що зроблено відповідний актовий запис №8.

Неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати із матір`ю ОСОБА_1 .

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 прізвищеобране під час реєстрації шлюбу - « ОСОБА_1 ».

Повернути ОСОБА_1 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок сплаченого судового збору, згідно квитанції №ПН838672 від 27.06.2019 року.

Стягнути із ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) 384,20 грн. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя С.І. Сливка