Справа №463/1828/20
Провадження №4-с/463/13/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судових засідань: Онишкевича О.І.,

заявника: ОСОБА_1 ,

державного виконавця: Гольонки Р.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_1 на постанови державного виконавця, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся 27 лютого 2020 року до Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на дії державного виконавця відповідно до якої просив скасувати виконавче провадження ВП № 6122351 від 10 лютого 2020 року та перекваліфікувати «примусове виселення» на «добровільне виселення», зобов`язати державного виконавця у ВП № 60637249 від 10 лютого 2020 року розблокувати картку «Приватбанку».

20 липня 2020 року ОСОБА_1 було подано до суду заяву у зв`язку з нововиявленими обставинами від 12 березня 2020 року, відповідно до якої він просив: скасувати акт продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 (постанова ВП № 58053544 приватного виконавця); скасувати постанови ВП № 606037111 від 26 грудня 2019 року, постанови ВП № 60637369 від 26 грудня 2019 року, постанови ВП № 60637249 від 26 грудня 2019 року, постанови ВП № 61223151 від 10 лютого 2020 року державного виконавця Гальонко Р.В.; зобов`язати державного виконавця Гальонко Р.В. виплатити на його користь матеріальні збитки в розмірі 22 547 гривень, моральні збитки в розмірі 112 735 гривень; зобов`язати приватного виконавця Пиць А.А., ідентифікаційний номер НОМЕР_1 виплатити на його користь матеріальні збитки в розмірі 843700 гривень та моральні збитки 1000000 гривень.

В судовому засіданні 10 серпня 2020 року скаржник ОСОБА_1 вказав, що подав заяву від 12 березня 2020 року як уточнену скаргу, просив прийняти таку до розгляду.

Ухвалою суду від 7 серпня 2020 року уточнену скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця - залишено без руху. Його повідомлено про необхідність виправити недоліки уточненої скарги на дії державного виконавця, а саме: вказати рішення та дії яких саме виконавців ним оскаржуються, їх повні найменування, місцезнаходження, поштові індекси та інші відомі номери засобів зв`язку, офіційні електронні адреси та адреси електронної пошти; вказати якими саме діями та рішеннями виконавців порушено його права чи свободи; вказати коли він дізнався про порушення його права або свободи, долучити докази на підтвердження цього або ж клопотання про поновлення пропущеного з поважних причин строку .

Цією ж ухвалою провадження в частині вимог пунктів 1, 3 та 4 уточненої скарги на дії державного виконавця було закрито.

21 серпня 2020 року на адресу суду надійшла уточнена скарга ОСОБА_1 відповідно до вимог якої він просив признати дії державного виконавця Гольонко Р.В. незаконними по примусовому виселенню з квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати постанови ВП № 61223151 від 10 лютого 2020 року; ВП № 60637249 від 10 лютого 2020 року; ВП № 60637369 від 26 грудня 2019 року; ВП № 6063711 від 26 грудня 2019 року; ВП № 60637249 від 26 грудня 2019 року; скасувати інші заходи примусового виконання рішення суду (розблокувати карту Приватбанку).

16 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подано уточнену скаргу на дії державного виконавця, відповідно до якої просить поновити строк на звернення зі скаргою та скасувати постанови державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) Гольонька Р.В, від 26 грудня 2019 року: ВП 60637111 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 3 400 гривень за невиконання без поважних причини у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії; ВП 60637369 про накладення на його дружинку ОСОБА_2 штрафу в розмірі 3 400 гривень, за невиконання без поважних причини у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії; ВП 60637249 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 3 400 гривень, за невиконання без поважних причини у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії.

Скаргу мотивує тим, що 26 грудня 2019 року державним виконавцем Гольонко Р.В. при виконанні виконавчого листа виданого Личаківським районним судом м. Львова 6 липня 2017 року про виселення без надання іншого житлового приміщення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_2 винесено дві постанови про накладення на нього штрафу в розмірі 3 400 гривень за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, копію яких отримано 4 лютого 2020 року. Цього ж числа аналогічну постанову було винесено щодо його дружини ОСОБА_2 , яку також отримано 4 лютого 2020 року. Вважає дії державного виконавця незаконними, оскільки відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» його та членів його сім`ї не можна було виселяти з квартири, оскільки така являлась їх єдиним житлом і була придбана за кредитні кошти.

Розгляд скарги неодноразово відкладався за клопотаннями державного виконавця, карантинними заходами, уточненнями вимог скарги особою, яка її подала, з наданням можливості заявнику скористатись правовою допомогою, а також перебуванням головуючого судді на листку непрацездатності та у нарадчій кімнаті по розгляду кримінального провадження колегією суддів.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 скаргу підтримав в частині вимог відображених в уточненій скарзі від 20 серпня 2020 року, яка надійшла на адресу суду 21 серпня 2020 року, а саме просив скасувати постанову державного виконавця ВП № 61223151 від 10 лютого 2020 року про закінчення виконавчого провадження. Також підтримав скаргу в редакції від 15 жовтня 2020 року, яка надійшла на адресу суду 16 жовтня 2020 року та просив суд скасувати постанови державного виконавця від 26 грудня 2019 року ВП № 60637249 про накладення штрафу та від 10 лютого 2020 року ВП № 61223151 про відкриття виконавчого провадження. Пояснив, що вважає виселення проведено незаконно, а тому оскаржувані постанови підлягають скасуванню.

Державний виконавець Гольонко Р.В. в судовому засіданні відносно задоволення скарги заперечив і пояснив, що в нього на примусовому виконанні перебував виконавчий лист виданий Личаківським районним судом м. Львова про виселення без надання іншого житлового приміщення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_2 . Добровільно рішення суду боржниками виконано не було, а тому їх було в примусовому порядку виселено, у зв`язку з чим накладено штраф на боржника та прийнято рішення про стягнення виконавчого збору. Просив в задоволені скарги відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши матеріали скарги та матеріали цивільної справи № 2/463/604/14, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 13 березня 2014 року в справі № 2/463/604/14 за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстрації, позов задоволено та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 111-р від 17 серпня 2007 року укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Укргазбанк» та ОСОБА_3 в сумі 58 596,88 доларів США, в тому числі 40043,70 доларів США заборгованість за кредитом, 10 760,59 доларів США заборгованість за відсотками, 3861,02 доларів США пені за несвоєчасне повернення кредиту, 3931,57 доларів США пені за несвоєчасну сплату відсотків, звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_2 , житловою площею 20,6 кв.м., загальною площею 39,3 кв.м., яка складається з однієї житлової кімнати та кухні, комори в підвалі площею 2,0 кв.м. та належить ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_3 від 8 вересня 1994 року шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною для подальшої реалізації 353 000 гривень. Крім того, виселено без надання іншого жилого приміщення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_2 .

6 липня 2017 року Личаківським районним судом м. Львова було видано дублікат виконавчого листа 2/463/604/14 про виселення без надання іншого жилого приміщення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_2 .

Вказаний виконавчий лист перебував на виконанні в державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Гольонка Р.В., що стверджується постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 60637249 від 19 листопада 2019 року. 10 лютого 2020 року, у зв`язку з виконанням рішення суду про виселення, державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, яку оскаржує ОСОБА_1 .

Крім того, державним виконавцем у виконавчому провадженні ВП № 60637249 була винесена постанова 26 грудня 2019 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії.

Окрім цього, державним виконавцем 10 лютого 2020 року винесено постанову ВП № 61223151 про відкриття виконавчого провадження про стягнення зі ОСОБА_1 виконавчого збору 8 346 гривень, штрафу за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії 1 700 гривень та витрати виконавчого провадження 301 гривня, загальна сума 10 347 гривень.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. За пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція).

У рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» ЄСПЛ закріпив поняття «суд, встановлений законом», яке стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність.

Фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» визначено, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)».

5 жовтня 2016 року набрав чинності Закон № 1404-VIII «Про виконавче провадження» та зміни до ЦПК України, внесені відповідно до цього Закону.

Згідно зі статтею 1 вказаного Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 63 Закону № 1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, ? протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону № 1404-VІІІ постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Згідно із частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18), у справі № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18) та у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18).

Таким чином, суд приходить до висновку про неможливість розгляду скарги в частині вимог про скасування постанов державного виконавця від 26 грудня 2019 року ВП № 60637249 про накладення штрафу та від 10 лютого 2020 року ВП № 61223151 про відкриття виконавчого провадження в порядку цивільного судочинства, оскільки її розгляд віднесено до юрисдикції адміністративних судів, а тому провадження у цій частині вимог на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України підлягає закриттю.

В решті вимог скарги підтриманих ОСОБА_1 в судовому засіданні, суд приходить до наступних висновків.

За наслідками проведеного виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, що ним і було зроблено 10 лютого 2020 року при винесені постанови ВП № 60637249. Оскільки ОСОБА_1 не оскаржує постанову про відкриття виконавчого провадження чи дії державного виконавця при проведення виконавчих дій у вказаному виконавчому провадженні, а тому відсутні підстави для скасування постанови про закриття виконавчого провадження.

Інші вимоги скарги ОСОБА_1 не підтриманні в судовому засіданні, а тому відсутні підстави для їх задоволення.

Щодо строку на звернення зі скаргою, то судом встановлено, що оскаржувані постанови заявник отримав 4 лютого 2020 року, що ним сказано в самій скарзі та не заперечувалось державним виконавцем в судовому засіданні. З довідки про стан здоров`я вбачається, що ОСОБА_1 перебав на амбулаторному лікуванні з 6 по 19 лютого 2020 року, з первинною скаргою звернувся 27 лютого 2020 року, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для поновлення строку на звернення зі скаргою.

З врахування наведеного та керуючись ст. 255, 447-451 ЦПК України, суд -

постановив:

поновити ОСОБА_1 строк на звернення зі скаргою на постанови державного виконавця.

Провадження за скаргою ОСОБА_1 в частині вимог про скасування постанов державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Гольонка Романа Володимировича від 26 грудня 2019 року ВП № 60637249 про накладення штрафу та від 10 лютого 2020 року ВП № 61223151 про відкриття виконавчого провадження закрити.

В задоволені вимог решти вимог скарги ОСОБА_1 на постанови державного виконавця відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Скаржник: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Особа, дії якої оскаржуються: державний виконавець Личаківського ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Гольонко Р.В., місцезнаходження: 79019, м. Львів, пр. Чорновола, 39.

Суддя: Стрепко Н.Л.