23.11.2020 Справа № 756/6211/20
Унікальний №756/6211/20
Провадження №2/756/4273/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Луценко О.М.,

за участю секретаря Пляса Б.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Кредитної спілки профспілок МВС України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Кредитна спілка профспілок МВС України звернулась до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованості за договором про споживчий кредит в розмірі 40176,18 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 30.03.2018 між Кредитною спілкою профспілок МВС України (далі - Кредитна спілка) та ОСОБА_1 укладено Договір про надання кредиту № 5889-Д (далі - Кредитний договір), згідно умов якого Кредитна спілка надала відповідачу кредит на ремонт квартири в сумі 50 000,00 грн., терміном на 24місяців від дати отримання, із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 31 % річних.

В забезпечення виконання зобов`язання відповідача ОСОБА_1 30.03.2018 між Кредитною спілкою та ОСОБА_2 укладено Договір поруки № 2855, та цього ж дня між Кредитною спілкою та ОСОБА_3 укладено Договір поруки № 2856 та між Кредитною спілкою та ОСОБА_4 № 2857, відповідно до умов якого поручителі, як солідарні боржники, зобов`язались перед Кредитною спілкою відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення коштів, наданих відповідачу ОСОБА_1 у вигляді кредиту, згідно з Кредитним договором № 5889-Д від 30.03.2018, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених Кредитним договором.

Однак, відповідачами не виконано умови Кредитного договору та Договорів поруки, у зв`язку з чим наявна заборгованість з боку відповідачів, яка станом на 25.03.2020 становить 40176,18 грн., з яких: кредитний борг як сума несплаченого залишку тіла кредиту і процентів - 27676,18 грн., штраф у розмірі 12 500,00 грн., що є предметом позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнали та не заперечували проти його задоволення.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Суд, вислухавши думку представника позивача, відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до положення статті 55 Закону України «Про Національний банк України», головна мета банківського регулювання і нагляду - безпека та фінансова стабільність банківської системи, захист інтересів вкладників і кредиторів. Національний банк здійснює функції банківського регулювання і нагляду на індивідуальній та консолідованій основі за діяльністю банків та банківських груп у межах та порядку, передбачених законодавством України.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення.

Згідно п. 3 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Кредитний договір є різновидом договору позички, тому до правовідносин, що виникають на його основі, застосовуються ті ж правила, що діють для договорів позички.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 30.03.2018 між Кредитною спілкою профспілок МВС України (далі - Кредитна спілка) та ОСОБА_1 укладено Договір про надання кредиту № 5889-Д (далі - Кредитний договір), згідно умов якого Кредитна спілка надала відповідачу кредит на ремонт квартири в сумі 50 000,00 грн., терміном на 24місяців від дати отримання, із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 31 % річних.

Відповідно до п. 4.1 Договору, зобов`язання позичальника щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом забезпечується порукою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Згідно п. 5.1.3, 5.1.5 Договору, позичальник зобов`язався вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом, відповідно до Графіка платежів. У випадку прострочення сплати частини або всієї суми кредиту позичальник зобов`язаний сплатити нараховані проценти користування кредитом, виходячи з фактичного строку користування кредитом, включаючи день погашення.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно п. 7.3, 7.5 Договору, позичальник, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до чинного законодавства України та цього Договору. Позичальник, який не виконав інший із зазначених у п. 5.1 цього Договору обов`язків, окрім обов`язків, встановлених п.п. 5.1.3 цього Договору, і не скористався правом, передбаченим п. 5.2.2 цього Договору, за рішенням кредитного комітету кредитодавця має сплатити штраф у розмірі 25% від суми, одержаної позичальником за цим Договором.

Згідно зі статтями 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Поняття поруки закріплено у ст. 553 Цивільного кодексу України, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Договір поруки має бути укладений у письмовій формі, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

В забезпечення виконання зобов`язання відповідача ОСОБА_1 30.03.2018 між Кредитною спілкою та ОСОБА_2 укладено Договір поруки № 2855, та цього ж дня між Кредитною спілкою та ОСОБА_3 укладено Договір поруки № 2856 та між Кредитною спілкою та ОСОБА_4 № 2857, відповідно до умов якого поручителі, як солідарні боржники, зобов`язались перед Кредитною спілкою відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення коштів, наданих відповідачу ОСОБА_1 у вигляді кредиту, згідно з Кредитним договором № 5889-Д від 30.03.2018, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених Кредитним договором.

Відповідно до п. 2.1- 2.3 Договорів поруки, відповідальність поручителя настає в тому разі, якщо боржник не виконує або неналежним чином виконує своє грошове зобов`язання. У разі порушення боржником грошового зобов`язання боржник і поручитель несуть перед кредитором солідарну відповідальність. Поручитель відповідає по зобов`язанням боржника в повному обсязі, включаючи повернення суми кредиту. Сплати процентів за користування кредитом та відшкодування збитків, завданих кредитору внаслідок невиконання або неналежного виконання з боку боржника умов кредитного договору.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України)

Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України)

Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту.

Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору.

Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту, суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

З огляду на викладене, в розрізі даного спору убачається, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним Договором про споживчий кредит № 5889-Д від 30.03.2018, Договором поруки № 2855 від 30.03.2018, Договором поруки № 2856 від 30.03.2018, Договором поруки № 2857 від 30.03.2018, та у зв`язку із неналежним виконанням боржниками умов зазначених Договорів, у позивача як кредитора за спірними зобов`язаннями виникло право вимоги стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по кредиту, по відсоткам за користування кредитом, а також по передбаченим Договорами санкціям.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України, при солідарному обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язків частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Норми права, що регулюють інститут поруки, не передбачають солідарної відповідальності поручителів між собою за різними договорами поруки, якщо цими договорами не передбачено іншого.

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що в разі укладення кількох договорів поруки, які забезпечують виконання одного зобов`язання, виникає кілька самостійних зобов`язань, сторони яких (поручителі) перебувають у правовідносинах з одним боржником, проте не пов`язані правовідносинами між собою. У такому разі кожен поручитель відповідає перед кредитором боржника в обсязі та відповідно до умов договору поруки, стороною якого він є.

Порука кількох осіб може визначатися як спільна в разі укладення договору поруки кількома поручителями та встановлення умовами договору волевиявлення цих осіб щодо спільного забезпечення зобов`язання. Лише в такому випадку поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою (спільна порука).

Норми закону, якими врегульовано поруку, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У разі укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов`язання у них не виникає солідарної відповідальності між собою.

За таких обставин кредитор, керуючись статтею 543 Цивільного кодексу України, має право на свій розсуд пред`явити вимогу до боржника й кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі або частково, але поручитель, що виконав зобов`язання, не має права пред`явити вимогу до іншого поручителя щодо розподілу відповідальності перед кредитором. (правова позиція у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у Справі № 545/1014/15-ц )

Як убачається з матеріалів справи та наданих позивачем розрахунків, відповідачами порушено умови Кредитного договору та договорів поруки в частині своєчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим станом на 25.03.2020 становить 40176,18 грн., з яких: кредитний борг як сума несплаченого залишку тіла кредиту і процентів - 27676,18 грн., штраф у розмірі 12 500,00 грн., що є предметом позовних вимог, що підтверджено наявними в матеріалах справи розрахунками.

З огляду на те, що предметом спору в межах розгляду даної справи є різні самостійні договори поруки, за якими кожен з поручителів поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарні боржники за порушення умов одного й того ж кредитного договору, за відсутності положень Договорів про солідарну відповідальність поручителів у нормах чинного законодавства та в умовах Договорів поруки, суд дійшов висновку про самостійну відповідальність поручителів та позичальника, як солідарних боржників, за порушення умов Кредитного договору № 5889-Д від 30.03.2018.

Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов Кредитної спілки профспілок МВС України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до частини першої ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з відповідачів на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 грн.00 коп., тобто по 525 грн. 50 коп. з кожного, які сплачено позивачем за подання позову до суду.

На підставі викладеного, ст.ст. 525, 526, 536, 541, 543, 546, 549, 553, 554, 610, 611, 625, 629, 1048-1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Кредитної спілки профспілок МВС України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) заборгованість за Кредитним договором № 5889-Д від 30.03.2018 на користь Кредитної спілки профспілок МВС України на загальну суму 40176 грн. 18 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь Кредитної спілки профспілок МВС України судовий збір у розмірі 2102 грн.00 коп., тобто по 525 грн. 50 коп. з кожного.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи.

Суддя О.М. Луценко