Ухвала

25 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 759/11333/16-ц

провадження № 61-23126св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державне підприємство «Завод 410 ЦА»,

третя особа - Державний концерн «Укроборонпром»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державного підприємства «Завод 410 ЦА» на постанову Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року в складі колегії суддів: Музичко С. Г., Болотова Є. В., Лапчевської О. Ф.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Завод 410 Цивільної авіації» (далі - ДП «Завод 410 ЦА»), третя особа - Державний Концерн «Укроборонпром» (далі - Концерн), про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовна заява мотивована тим, що позивача 16 грудня 2013 року призначено на посаду заступника Генерального директора - начальника юридичного управління, а 25 липня 2016 року було звільнено з роботи на підставі пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України.

Позивач вважав, що наказ від 25 липня 2016 року про його звільнення №103-о є незаконним, адже грубих порушень трудових обов`язків на займаній посаді він не допускав, також, відповідачем при його звільненні не дотримано порядку звільнення, оскільки не отримано згоди Ради трудового колективу ДП «Завод 410 ЦА», членом якої він є, та не отримано обов`язкової згоди Концерну.

З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив визнати незаконним та скасувати наказ ДП «Завод 410 ЦА» від 25 липня 2016 року №103/о про його звільнення та поновити його на роботі на посаді заступника Генерального директора - начальника юридичного управління ДП «Завод 410 ЦА»; стягнути з ДП «Завод 410 ЦА» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 21 червня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недійсним (незаконним) наказ ДП «Завод 410 ЦА» від 25 липня 2016 року № 103/о про звільнення ОСОБА_1 з роботи на підставі пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника генерального директора - начальника юридичного управління ДП «Завод 410 ЦА» з 21 червня 2017 року. Зобов`язано ДП «Завод 410 ЦА» внести відповідні зміни до трудової книжки ОСОБА_1 . Стягнуто з ДП «Завод 410 ЦА» на користь ОСОБА_1 276 625,96 грн середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 02 жовтня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 18 липня 2018 року рішення Святошинського районного суду міста Києва від 21 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 02 жовтня 2017 року; ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 04 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 31 січня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що звільнення ОСОБА_1 здійснено з додержанням вимог законодавства про працю, без порушення його прав з урахуванням ступеню тяжкості проступку і обставин вчинення проступку, оскільки позивач обіймаючи посаду заступника генерального директора - начальника юридичного управління підпадав під дію Закону України «Про запобігання корупції», у нього був наявний приватний інтерес щодо поновлення на посаді генерального директора ДП «Заводу 410 ЦА» ОСОБА_2 , що суперечить інтересам заводу. Крім того, представництво інтересів ОСОБА_2 не відповідало посадовій інструкції № 750 від 14 січня 2013 року та суперечило зобов`язанням працівника ДП «Завод 410 ЦА» зі збереження комерційної таємниці.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Визнано недійсним наказ ДП «Завод 410 ЦА» від 25 липня 2016 року № 103/0 про звільнення ОСОБА_1 з роботи на підставі пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника Генерального директора - начальника юридичного управління ДП «Завод 410 ЦА» з 21 червня 2017 року. Стягнуто з ДП «Завод 410 ЦА» на користь ОСОБА_1 276 625,96 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до статті 367 ЦПК України рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та виплати йому середнього заробітку за 1 місяць пред`явлено до негайного виконання. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що наказ про звільнення позивача з роботи за пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України за своїм змістом не містить конкретно викладеного одноразового грубого порушення вчиненого позивачем при виконанні ним трудових обов`язків, що стало підставою до його звільнення з ініціативи адміністрації підприємства.

У грудні 2019 року ДП «Завод 410 ЦА» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 27 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

У березні 2020 року на адресу Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи.

У лютому 2020 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив скаргу відхилити, рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд касаційної інстанції вважає, що справу необхідно призначити до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Необхідності виклику учасників справи для надання пояснень у справі не вбачається.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

З огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії та складності справи, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Керуючись статтею 401, частиною першою статті 402 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Завод 410 ЦА», третя особа - Державний концерн «Укроборонпром», про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу призначити до судового розгляду.

Справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:С. Ю. Мартєв А. І. Грушицький І. М. Фаловська