Справа № 758/3528/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

17 вересня 2020 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Васильченка О. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Поляновській О. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків завданих в результаті ДТП,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 пред`явив у Подільському районному суді міста Києва позов до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків завданих в результаті ДТП.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.12.2017 року о 09 год. 00 хв. у місті Києві по вулиці Нижній Вал, 49, відбулось ДТП за участю автомобіля Ford д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Fiat д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Винною особою у скоєнні зазначеного ДТП було визнано у судовому порядку ОСОБА_2 , який порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України згідно з постановою Подільського районного суду міста Києва від 01.03.2018 року по справі № 758/16768/17.

За таких обставин, позивач просить суд стягнути з винної у скоєнні ДТП особи відшкодування завданої йому матеріальної шкоди.

В судове засіданні позивач не з`явився. Представник позивача до суду подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити, а розгляд справи провести без його участі.

Відповідач також свого права на участь у судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзив на позов не надав. Зважаючи на це та враховуючи ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд 17.09.20 постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Судом достовірно встановлено, що 07.12.2017 року о 09 год. 00 хв. у місті Києві по вулиці Нижній Вал, 49, відбулось ДТП за участю автомобіля Ford д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Fiat д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Винною особою у скоєнні зазначеного ДТП було визнано у судовому порядку ОСОБА_2 , який порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України згідно з постановою Подільського районного суду міста Києва від 01.03.2018 року по справі № 758/16768/17 (а.с. 6).

Відповідно до Звіту про оцінку автомобіля Ford Mondeo д.н.з. НОМЕР_1 від 02.01.2018 року № 580 про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу з доданими калькуляцією та протоколом огляду транспортного засобу, складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Екліс» (сертифікат від 08.02.2017 року № 93/17), вартість майнового збитку, завданого власникові автомобіля Ford Mondeo д.н.з. НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП з урахування ПДВ на складові частини, що підлягають заміні складає 42399,89 грн.

В матеріалах справи міститься також квитанція від 25.10.2018 року № 02152 на суму 1500,00 грн за надання послуг з підготовки Звіту про оцінку автомобіля Ford Mondeo д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 21).

Разом з тим, як зазначив у позові позивач на час скоєння ДТП у відповідача був чинний поліс страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів СТ «Домінанта», але позивач не подав заяву на виплату страхового відшкодування в СТ «Домінанта» і з часом втратив таку можливість у зв`язку з чим у СТ «Домінанта» не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, а тому відшкодування шкоди має здійснити саме ОСОБА_2 .

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Ст. 1192 ЦК України визначає, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо), як це зазначено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1996 року.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

Згідно з п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач належними та допустимими доказами не спростував позовні вимоги щодо відшкодування майнової шкоди, за таких обставин, позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, а відтак позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 141, 142 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 259, 263-265, 268, 352, 354, а також п.п. 9, 15 Перехідних положень ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків завданих в результаті ДТП - задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП не відомий) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНКОПП НОМЕР_3 ) матеріальний збиток, завданий внаслідок ДТП у розмірі 42399,89 грн та витрати на проведення оцінки з визначення матеріального збитку у розмірі 1500,00 грн, що разом складає 43 899,89 грн (сорок три тисячі вісімсот дев`яносто дев`ять грн., 89 коп.).

Стягнути із ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП не відомий) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНКОПП НОМЕР_3 ) суму судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. В. Васильченко