провадження №: 4-с/752/223/20
У Х В А Л А

Іменем України

15.10.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого по справі судді - Мазура Ю.Ю.

за участю секретаря - Воробйова І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Мазура Ю.Ю., у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича, заінтересована особа: ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває скарга ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича, заінтересована особа: ОСОБА_2 .

12.10.2020, до суду надійшла заява заявника ОСОБА_1 про відвід головуючому судді Мазуру Ю.Ю.

В обґрунтування заяви, заявник зазначає, що ухвала про відкриття провадження за вказаною скаргою до заявника не надходила. Разом з цим, в провадженні Голосіївського районного суду перебувала заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, за результатами якої, 05.03.2020 постановлено ухвалу про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення. Заявник вказує, що розглядаючи заяву про перегляд заочного рішення суддя Мазур Ю.Ю., ще до початку розгляду справи по суті надав оцінку доказам у справі і незважаючи на заперечення відповідача вважав доведеними обставини, які підлягали доказуванню у даній справі, що на думку заявника суперечить приписам ст. 288 ЦПК України та може свідчити про упереджене ставлення судді Мазура Ю.Ю. до сторін у даній справі. Крім того, заявник зазначає, у зв`язку із скасуванням в апеляційному порядку заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 04.10.2019, до судді яким здійснювався перегляд скасованого заочного рішення підлягають застосуванню відповідні наслідки щодо недопустимості повторної участі судді в розгляді справи.

Сторони в судове засідання не з?явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вказана заява про відвід є необґрунтованою, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Частиною 3 статті 40 ЦПК України, визначено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Як вбачається з поданої заяви, остання надійшла на адресу суду 12.10.2020, тобто пізніше, ніж за три робочі дні до наступного засідання.

Зважаючи на вищевикладене, а також вимоги ч. 3 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішується безпосередньо судом, що розглядає справу.

Що стосується обґрунтованості заяви про відвід, то слід зазначити, що наведені заявником підстави для відводу судді не знайшли свого підтвердження та не відповідають дійсності, оскільки викладені в заяві про відвід доводи представника позивача щодо упередженості та необ`єктивності головуючого судді Мазура Ю.Ю. є необґрунтованими, так як об`єктивними даними не підтверджуються і по суті ґрунтуються на незгоді позивача з процесуальними діями суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст.. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", суд має завжди бути "встановленим законом".

Суд, який розглядає справу, має бути "безстороннім" і "незалежним" за ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і засад цивільного судочинства.

Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою (справи "Пуллар проти Сполученого Королівства" і "Томанн проти Швейцарії", а також "Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції" і "Дактарас проти Литви").

Згідно з ч. 1 ст. 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження.

При цьому, скарга ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича, заінтересована особа: ОСОБА_2 не підпадає під положення зазначеної статті.

Таким чином зазначені обставини не містять посилання на дії, вчинені суддею, що можуть свідчити про його необ`єктивність або упередженість при розгляді даної справи та не підпадають під критерії визначені у статтях 36, 37 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, вимоги діючого законодавства, встановлені при розгляді заяви обставини, письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість поданої заяви, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 40 ЦПК України , суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Мазура Ю.Ю., у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича, заінтересована особа: ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Ю. Мазур