П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Суханової Є.М.. Сержанюка А.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 22 вересня 2020 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які є представниками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які є представниками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21 серпня 2020 року цивільну справу № 759/22681/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , які є представниками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - об`єднано в одне провадження із цивільною справою ун.№759/6370/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом та присвоєно загальний номер 759/22681/19.

В судовому засіданні 22.09.2020 року відповідачем ОСОБА_5 подано клопотання про зупинення провадження у справі до набранням законної сили рішенням по цивільній справі №759/8031/19 за позовом ОСОБА_5 до ТОВ «Колекторська компанія «Гарант», ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_7 , Приватний нотаріус Колесник О.І., Приватний нотаріус Татаринцева Є.А., ТОВ «Стиль-Блюз» про встановлення права власності, визнання правочину недійсним, застосування наслідків недійсності правочину та відновлення становища, яке існувало до порушення права шляхом віндикаційної вимоги витребування нерухомості.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22 вересня 2020 року клопотання про зупинення провадження по даній справі задоволено. Зупинено провадження у даній цивільній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі яка перебуває в провадженні Святошинського районного суду м. Києва № 759/8031/19 за позовом ОСОБА_5 до ТОВ «Колекторська компанія «Гарант», ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_7 , приватний нотаріус Колесник О.І., приватний нотаріус Татаринцева Є.А., ТОВ «Стиль-Блюз» про встановлення права власності, визнання правочину недійсним, застосування наслідків недійсності правочину та відновлення становища, яке існувало до порушення права шляхом віндикаційної вимоги витребування нерухомості.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. У скарзі апелянт посилаючись на судову практику Верховного суду зазначає, що судом не зазначено жодного доводу у зв`язку з чим неможливо розглянути дану справу до вирішення справи № 759/8031/19, не наведено, які обставини встановлюються у справі №759/8031/19 без яких неможливо вирішити дану справи. Вважає зупинення розгляду справи безпідставним, необґрунтованим та таким, що спрямоване на затягування розгляду справи.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження сторонам було надано строк для подачі відзивів на апеляційну скаргу, однак відзиви у визначений судом строк до суду не надійшли.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої ст. 353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, апеляційний суд розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, скасовує ухвалу і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Зупиняючи провадження у вказаній цивільній справі, суд першої інстанції виходив з того, що до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 759/8031/19 неможливо прийняти рішення по даній справі,

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 6 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зупиняє провадження у справі, лише у тому випадку, коли її неможливо розглянути у зв`язку з тим, що питання про наявність певних фактів, від яких залежить її вирішення, відповідно до чинного законодавства вирішується в іншій цивільній, господарській або кримінальній справі чи у справі, що розглядається в адміністративному порядку. Сам по собі розгляд питання іншим органом, не пов`язаний зі встановленням наявності чи відсутності таких фактів, не є підставою для зупинення провадження. Зупинення провадження в цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного, кримінального, господарського чи адміністративного судочинства, може мати місце тільки в тому разі, коли в цій, іншій, справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цивільній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі суду слід з`ясувати: як пов`язані справи, які розглядаються різними судами загальної юрисдикції та чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

При цьому слід враховувати, що неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.

Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

Між двома справами повинен існувати близький взаємозв`язок, який зазвичай проявляється у тому, що факти, які будуть встановлені в одній справі (яка розглядається), будуть мати преюдиційне значення у іншій справі (провадження у якій зупинене).

Судом встановлено, що в провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває на розгляді цивільна справа № 759/8031/19 за позовом ОСОБА_5 до ТОВ «Колекторська компанія «Гарант», ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_7 , Приватний нотаріус Колесник О.І., Приватний нотаріус Татаринцева Є.А., ТОВ «Стиль-Блюз» про встановлення права власності, визнання правочину недійсним, застосування наслідків недійсності правочину та відновлення становища, яке існувало до порушення права шляхом віндикаційної вимоги витребування нерухомості.

Відповідачем ОСОБА_5 подано клопотання про зупинення провадження у справі до набранням законної сили рішенням по цивільній справі №759/8031/19 оскільки останній вважає, що спір про визнання правочину недійсним та відновлення становища, яке існувало до порушення права шляхом віндикаційної вимоги витребування нерухомості по своїй правовій суті є первинним, а спір про визнання особи такою, що втратила право користування житлом є вторинним, та не може бути розглянутим до вирішення попереднього спору.

На думку колегії суддів, звертаючись до суду із клопотанням про зупинення провадження по справі, ОСОБА_5 не зазначив, в чому полягає об`єктивна неможливість розгляду даної справи до ухвалення рішення по справі №759/8031/19, а також не зазначив, які саме обставини та факти у даній справі неможливо встановити до вирішення іншої цивільної справи.

Натомість, апеляційним судом не встановлено, що спірні правовідносини про визнання правочину недійсним та відновлення становища, яке існувало до порушення права шляхом віндикаційної вимоги витребування нерухомості є взаємопов`язаними із обставинами, що мають бути встановлені у даній справі.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву ОСОБА_5 без належних доказів встановив наявність взаємозв`язку декількох спорів та безпідставно зупинив провадження у цій справі до вирішення іншої справи, розгляд якої не впливає на вирішення позову щодо визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що зупинення провадження порушує розумні строки розгляду справи.

Так, відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року).

Передбачене частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989).

У справі "Беллет проти Франції" ЄСПЛ зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 вказано, що зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

На переконання колегії суддів, в клопотанні про зупинення провадження в цій справі не вмотивовано зв`язку між очікуваними висновками рішення суду за наслідками розгляду іншої справи та предметом даного спору; не конкретизовано, чому з огляду на характер заявлених вимог неможливо розглянути справу без попереднього розгляду іншої справи; не зазначено, чому зібрані у справі докази не дозволяють установити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Із заявленого клопотання суд не встановив необхідних умов для зупинення провадження у справі, які передбачені п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України. При цьому, наявних у матеріалах справи доказів достатньо для повної, всебічної та об`єктивної оцінки обставин справи, які є предметом судового розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі.

Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а висновок суду є необґрунтованим та не відповідає нормам діючого законодавства, тому, відповідно до положень статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 22 вересня 2020 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: Є.М.Суханова

А.С.Сержанюк