Справа № 447/1442/18 Головуючий у 1 інстанції: Карбовнік І.М.
Провадження № 22-ц/811/1609/20 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Симець В.І.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 26 лютого 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

у червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: Орган опіки та піклування Миколаївської райдержадміністрації про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 26 лютого 2020 року зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням суду у справі № 447/75/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є необґрунтованою та незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт стверджує, що сама по собі наявність у провадженні Миколаївського районного суду Львівської області цивільної справи про усунення перешкод не може бути підставою для зупинення провадження у даній справі, у якій наявні усі необхідні докази, які дозволять встановити наявність чи відсутність у ОСОБА_2 права на користування спірним житловим будинком. Вважає, що ухвалою про зупинення провадження грубо порушено його право на справедливий суд та своєчасний розгляд справи. З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться (ч. 13 ст. 7 ЦПК України).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що існує об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до набрання законної сили рішенням суду справі № 447/75/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, оскільки воно безпосередньо впливає на вирішення спору у справі, що розглядається.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Визначаючи наявність підстав, передбачених ст. 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у п. 6 ч. 1 цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто, між двома справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок. Це виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення (при оцінці юридичних фактів) для іншої справи, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 6 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» підстава п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України (на даний час п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України) для зупинення провадження у справі неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішенні питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: Орган опіки та піклування Миколаївської райдержадміністрації про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачі тривалий час не проживають у будинку, не дбають про нього, не сплачують комунальні платежі, не несуть витрат на його утримання, у зв`язку з чим просить визнати їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Матеріалами справи підтверджується, що в провадженні Миколаївського районного суду Львівської області знаходиться цивільна справа № 447/75/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком.

Оскільки ОСОБА_2 позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні житловим будинком обгрунтовує тим, що ОСОБА_1 чинить їй перешкоди у користуванні житловим будинком, що заперечується ОСОБА_1 , то рішення суду, ухвалене за результатами розгляду справи № 447/75/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком матиме значення при розгляді даної цивільної справи, оскільки в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених ОСОБА_1 позовних вимог .

Враховуючи те, що при вирішенні спору про втратившим право на користування житловим приміщенням членом сім`ї власника житла з`ясуванню підлягає як строк його відсутності, так і поважність причин такої відсутності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: Орган опіки та піклування Миколаївської райдержадміністрації про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням є неможливим до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, така є законною, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 26 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Постанова складена 19.11.2020 року.

Головуючий: Шеремета Н. О.

Судді: Крайник Н.П.

Цяцяк Р. П.