Справа № 461/1687/19
Провадження № 2/463/240/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Нора Н.В.

при секретарі - Кавецькому А.В.

з участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача прокуратури Львівської області - Гарасимчука А.В.

представника відповідача ГУ НП у Львівській області - Тереха І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Львівської області, Головного управління національної поліції у Львівській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування шкоди внаслідок незаконного перебування під слідством та судом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 6 січня 2015 року ОСОБА_1 засуджено за частиною 1 статті 286 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 8 500 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. Запобіжним заходом до вступу вироку в законну силу залишено особисте зобов`язання. Вирішено питання щодо речових доказів та стягнення процесуальних витрат. Згідно вироку суду ОСОБА_1 визнано винуватим і засуджено за злочин, вчинений за таких обставин: 13 квітня 2014 року близько 14:00 ОСОБА_1 керуючи автомобілем ГАЗ-2410, (д.н.з. НОМЕР_1 ), та рухаючись по вул. Ш.Руставелі в напрямку площі Петрушевича у м. Львові, поблизу будинку № 8 порушив вимоги пунктів 1.5,1.10 ( в частині значення терміну «небезпека для руху»); пункту 2.3 (підпункт «б») та пункту 12.3, Правил дорожнього руху. Керуючи вищевказаним транспортним засобом, який перебував у технічно-справному стані, він не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, з моменту початку руху пішохода у бік смуги руху керованого ним автомобіля, своєчасно не застосував екстреного гальмування (як способу зупинки у межах найкоротшої, з можливих, віддалі), що призвело до дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), в результаті якої пішохід - жінка похилого віку ОСОБА_3 , яка перетинала дорогу справа наліво щодо напрямку руху зазначеного автомобіля, отримала тілесні ушкодження, які відносяться до середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу функції правої руки. Таким чином, ОСОБА_1 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, у результаті чого потерпілій було завдано середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 19 травня 2015 року вирок Личаківського районного суду м. Львова від 6 січня 2015 року щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 березня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 19 травня 2015 року скасовано та призначено новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 17 червня 2016 року вирок Личаківського районного суду м. Львова від 6 січня 2015 року щодо ОСОБА_1 скасовано та закрито кримінальне провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 квітня 2017 року задоволено касаційну скаргу прокурора та скасовано ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 17 червня 2016 року і призначено новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 5 березня 2018 року вирок Личаківського районного суду м. Львова від 6 січня 2015 року щодо ОСОБА_1 скасовано та закрито кримінальне провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК.

Постановою Верховного Суду від 15.01.2019р. ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 5 березня 2018 року залишено без змін, постанова Верховного Суду набрала законної сили.

Отже, позивач в загальному перебував під слідством та судом 4 роки і 4 місяці, або 52 місяці. Внаслідок цього, позивачу завдано душевних страждань, які зумовлені незаконним кримінальним переслідуванням з боку органів державної влади, яке тривало більше 4 років, також було порушено звичайний уклад життя, постійне нервове потрясіння та пригнічений стан. Тому просить позов задоволити. Крім того просить стягнути судові витрати по справі, пов`язані з оплатою правової допомоги. У підтвердження вимог покликається на копії рішень судів, інші долучені до справи документи, які просить вважати вичерпними в обґрунтування позову.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали по наведеним вище мотивах, просять позов задоволити в повному обсязі.

Представники відповідачів проти позову заперечили, вважають його безпідставним та необґрунтованим. Вважають, що позивачем неправильно визначено строки перебування під слідством, а також не надано належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння моральної шкоди та відповідно її розмір компенсації в сумі.

Представник відповідача Державної казначейської служби України у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, у відзиві на позовну заяву проти позову заперечив, пояснивши, що заявлена сума до стягнення є завищеною, нічим не обґрунтованою та не підтвердженою належним доказами.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, оцінивши подані суду докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з таких мотивів.

Встановлено, що вироком Личаківського районного суду м. Львова від 6 січня 2015 року (а.с. 35-37 т.1) ОСОБА_1 засуджено за частиною 1 статті 286 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 8 500 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. Запобіжним заходом до вступу вироку в законну силу залишено особисте зобов`язання. Вирішено питання щодо речових доказів та стягнення процесуальних витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 19 травня 2015 року вирок Личаківського районного суду м. Львова від 6 січня 2015 року щодо ОСОБА_1 залишено без змін. (а.с. 51-55 т.1)

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 березня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 19 травня 2015 року скасовано та призначено новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції. (а.с. 64-65 т.1)

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 17 червня 2016 року вирок Личаківського районного суду м. Львова від 6 січня 2015 року щодо ОСОБА_1 скасовано та закрито кримінальне провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК. (а.с. 77-79 т.1)

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 квітня 2017 року задоволено касаційну скаргу прокурора та скасовано ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 17 червня 2016 року і призначено новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції. (а.с. 82-83 т.1)

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 5 березня 2018 року вирок Личаківського районного суду м. Львова від 6 січня 2015 року щодо ОСОБА_1 скасовано та закрито кримінальне провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК. (а.с. 89-92 т.1)

Постановою Верховного Суду від 15.01.2019р. ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 5 березня 2018 року залишено без змін, постанова Верховного Суду набрала законної сили. (а.с. 98-102 т.1)

У відповідності до вимог ч.1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Згідно вимог п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

З врахуванням положень ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, заданої громадянинові незаконним діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», яким передбачено відшкодування шкоди за рахунок державного бюджету, суд вважає , що слід стягнути на користь позивача суму моральної шкоди, однак таку вимогу слід задоволити частково. Слід визнати обґрунтованими мотиви спричинення такої шкоди позивачу, оскільки останній, зазнав душевних страждань внаслідок перебування під слідством та незаконного притягнення до кримінальної відповідальності. Протягом усього періоду позивач перебував у стані нервового потрясіння, також було порушено звичайний уклад життя. Враховуючи наведене, з урахуванням характеру і тривалості душевних страждань, на думку суду слід визнати необхідною і достатньою суму моральних збитків у розмірі 250 000 грн. за спричинену моральну шкоду.

Враховуючи вимоги ст.ст. 133, 137 ЦПК України, слід також стягнути 24900 грн. понесених судових витрат позивачем на надання правової допомоги, що підтверджена квитанціями про оплату та актами виконаних робіт, однак без врахування витрат на виїзд адвоката власним транспортним засобом, оскільки такі витрати не підтверджені належними доказами, а саме квитанціями про оплату за бензин, тощо.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 1176 ЦК України -

в и р і ш и в:

Позов - задоволити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунка на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) завдану моральну шкоду в розмірі 250 000 грн.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунка на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) на відшкодування судових витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги у кримінальному провадженні в розмірі 104500 грн.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунка на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) на відшкодування судових витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги у цивільному провадженні в розмірі 24900 грн.

В решті вимоги залишити без задоволення за безпідставністю.

Дата складення повного судового рішення - 24.11.2020 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Нор Н. В.