ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/811/13-ц Номер провадження 22-ц/814/2244/20Головуючий у 1-й інстанції Путря О.Г. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової плати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.

секретар: Зеленська О.І.

за участю особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 09 вересня 2020 року

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» про зміну сторони у виконавчому провадженні

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» звернулося до суду з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні.

В обґрунтування заяви зазначало, що рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 02 серпня 2013 року позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - Полтавська обласна дирекція АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в сумі 247 309 грн. 65 коп.

На даний час рішення суду в повному обсязі не виконано.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 06 травня 2019 року у виконавчому провадженні №46209028, боржником у якому є ОСОБА_1 , замінено стягувача з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Авістар».

19 грудня 2019 року між ТОВ «ФК «Авістар» та ТОВ «Гефест» укладено договір №20191219 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників та поручителів за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 , за №014/0040/74/68601 від 28 серпня 2006 року.

Враховуючи вищенаведене, просило замінити стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» (, адреса реєстрації: 01042, м. Київ, вул. Брановицького Ігоря, буд. 3) у виконавчому провадженні №46209028.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 09 вересня 2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» про заміну сторони у виконавчому провадженні правонаступником - задоволено.

Не погодившись з даною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскарживїї в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив ухвалу районного суду від 09 вересня 2020 року - скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» про заміну сторони виконавчого провадженні - відмовити. Стягнути з заявника ТОВ «ФК «Гефест» на його користь витрати, понесені на сплату судового збору при поданні апеляційної скарги.

Вказував, що заявник в особі ТОВ «ФК «Гефест» навмисно ввело суд в оману, вказавши його, апелянта, адресу, яка не є актуальною, так як він - ОСОБА_1 , з 2013 року мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , і заявнику дана інформація була відома, оскільки під час розгляду апеляційної скарги по справі №545/2370/19, що подавалась ТОВ «ФК «Гефест», товариство вказало фактичну, вище вказану адресу Боржника.

Також вважає, що докази, подані заявником ТОВ «ФК Гефест», не надають повноти інформації щодо набутого ним права вимоги згідно договору №20191219 від 19 грудня 2019 року. До того ж, подання неналежно оформлених копій документів не можуть сприйма-тись учасниками процесу, як належні докази.

Окрім того, зазначав, що заявник ТОВ «ФК Гефест» не надає в якості доказів і документи, що засвідчували б належність та дотримання саме договору відступлення права вимоги №20191219 від 19 грудня 2019 року. Так в матеріалах справи відсутні докази направлення повідомлення боржнику, а саме повідомлення про відступлення права вимоги, так як це передбачено договором та ч. 2 ст. 516 ЦК України.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 02 серпня 2013 року позовні вимоги ПАТ « Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково,стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»-Полтавська обласна дирекція АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в сумі 247309 грн. 65 грн.

Також встановлено, що ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 06 травня 2019 року, яка набрала законної сили, у виконавчому провадженні №46209028, боржником в якому є ОСОБА_1 , замінено стягувача з ПАТ « Райффайзен Банк Аваль» на правонаступника ТОВ « Фінансова компанія «Авістар».

19 грудня 2019 року між ТОФ « ФК «Авістар» та ТОВ «Гефест» укладено договір №20191219 про відступлення права вимоги, відповідно до п. 2.1 якого первісний кредитор відступає новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників та поручителів за кредитними договорами /а. с. 2-4/.

З реєстру боржників до вищевказаного договору вбачається, що в ньому міститься інформація про передачу прав вимоги до ОСОБА_1 , що виникли на підставі кредитного договору від 28 серпня 2006 року № 014/0040/74/68601 /а.с. 5-7/.

Задовольняючи заяву ТОВ «ФК «Гефест» про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд першої інстанції виходив з того, що дана заява є обґрунтованою.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства України заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із вказаних норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, внаслідок чого припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Згідно п. 2.1 Договору №20191219 від 19 грудня 2019 року на умовах цього договору та відповідно до ст. 512-519 ЦК України первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржника та поручителів за кредитними договорами та договорами забезпечення, вказаних у реєстрах /а. с. 2/.

Відповідно до п. п. 2.5, 2.6 Договору відступлення прав вимоги за договором не потребує згоди Боржників за кредитними договорами та або поручителів за договорами забезпечення, та здійснюється без такої згоди. Протягом 5 календарних днів з дати відступлення права вимоги за цим договором, новий кредитор здійснює розсилку повідомлень Боржникам та поручителям про відступлення новому кредитору прав вимоги, підготовлені за формою згідно з додатком №3, до цього договору /а. с. 2/.

Пунктами 3.1, 3.2 Договору визначено, що ціна договору включає загальну вартість прав вимоги та становить 1 409 802 грн. 86 коп. Новий кредитор здійснює оплату ціни договору шляхом безготівкового переказу, на рахунок первісного кредитора № НОМЕР_1 , в день укладення цього договору /а. с. 3/.

Згідно довідника вихідних відправлень, ОСОБА_1 було направлено повідомлення щодо відступлення новому кредитору прав вимоги /а. с. 10/.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Згідно пункту 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження №61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі №201/8548/16-ц (провадження №61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі №190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18) та від 15 травня 2019 року у справі №370/ 2464/17 (провадження №61-39193св18), які згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 грудня 2019 року між ТОФ «ФК «Авістар» та ТОВ «Гефест» укладено договір №20191219 про відступлення права вимоги, відповідно до п. 2.1 якого первісний кредитор відступає новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників та поручителів за кредитними договорами.

На час розгляду районним судом заяви ТОВ «Гефест» про зміну сторони у виконавчому провадженні, вказаний договір є чинним.

Згідно положень пункту 12 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником.

Пунктом 13 розділу ІІ Інструкції передбачено, що правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

За наведених обставин, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини, дійшов правильного висновку про наявність підстав для зміни сторони у виконавчому провадженні №46209028, обґрунтовано задовольнивши заяву ТОВ «Фінансова компанія «Гефест».

В свою чергу, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків районного суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстав для його скасування, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, - не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 09 вересня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Бондаревська С.М.

Судді: Пилипчук Л.І.

Чумак О.В.