Провадження № 2-ві/756/23/20
У Х В А Л А

23 листопада 2020 року суддя Оболонського районного суду міста Києва Яценко Н.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Луценка О.М. в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» до ОСОБА_1 , про виселення, -

в с т а н о в и в:

16 листопада 2020 року позивачем подано до суду заяву про відвід головуючого судді Луценка О.М. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» до ОСОБА_1 , про виселення.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 17 листопада 2020 року заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого у справі - судді Луценка О.М. передано до відділу організаційного забезпечення розгляду цивільних та адміністративних справ для визначення судді для її розгляду у порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2020 р. заява ОСОБА_1 про відвід судді Луценка О.М. передана на розгляд судді Яценко Н.О.

Як убачається з матеріалів справи заявник посилається на те, що підставою для даного відводу є обставини, які викликають сумніви в об`єктивності та неупередженості, а саме, як зазначає ОСОБА_1 суддя Луценко О.М. 28.10.2020 року не надав представнику відповідача примірник позовної заяви, натомість дозволив лише ознайомитись, дані обставини, на думку заявника свідчать про те, що позивач не надав примірник позовної заяви для відповідача, а суддя, в свою чергу, прийняв позовну заяву без додатків. Окрім того, ОСОБА_1 вказує, що суддя Луценко О.М. призначив розгляд справи на 12.11.2020 р., тобто раніше ніж закінчиться строк на подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ст.40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно ч.3 ст.40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Частиною 7 ст. 40 ЦПК України, встановлено, що питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Статтею 36 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав відводу (самовідводу) судді і розширеному тлумаченню ця норма не підлягає.

Так, згідно з ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 3 ст.39 ЦПК України відвід має бути вмотивованим.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно практики Європейського суду з прав людини потрібні докази фактичної наявності неупередженості судді для відсторонення його від справи. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Крім того, неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Дослідивши обставини, зазначені в заяві про відвід, приходжу до висновку, що незгода сторони з процесуальними рішеннями та діями судді не може бути підставою для відводу.

Враховуючи, що заява про відвід фактично зводиться до не згоди заявника з процесуальними діями судді у даній справі, що відповідно до ЦПК України не є підставою для відводу судді.

З огляду на викладене, вважаю, що заявником не зазначені та не доведені обставини, які викликають сумнів саме в об`єктивності та неупередженості судді Луценка О.М. при розгляді вищевказаної справи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суддя -

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Луценка О.М. в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» до ОСОБА_1 , про виселення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя