Справа № 369/3869/19
Провадження № 2/369/407/20
РІШЕННЯ

Іменем України

25.11.2020 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді: Дубас Т.В.,

при секретарі Мазурик Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчаннята стягнення додаткових витрат на утримання дитини-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинського районного суд Київської області з даним позовом мотивуючи його тим, що 24.04.1999 року між позивачем ОСОБА_1 , і відповідачем ОСОБА_2 , укладений шлюб, який реєстрований Артемівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Вроблено актовий запис №133.

ІНФОРМАЦІЯ_1 під час подружнього життя народився спільний син ОСОБА_3 , батьківство якого сторонами не заперечується.

05.11.2007 року шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 розірваний, оскільки спільне сімейне життя позивача і відповідача не склалося, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції здійснено актовий запис №443.

З моменту розлучення і дотепер дитина позивача і відповідача постійно проживає з - ОСОБА_1 .

Позивач зазначала що ОСОБА_2 не приймає жодної участі в утриманні сина - ОСОБА_3 .

Позивач достеменно знає про те, що ОСОБА_2 має роботу і отримує дохід, а також фактично він є власником певної нерухомості.

01.09.2018 року неповнолітній ОСОБА_3 після здобуття загальної середньої освіти розпочав і дотепер продовжує навчатися у вищому учбовому закладі - Національному університеті біоресурсів і природокористуванні України за спеціалізацією інженерія і природокористування України.

Якщо справедливо та об`єктивно підійти до вирішення фінансового питання щодо матеріального забезпечення ОСОБА_3 на період навчання та/або до досягнення особою двадцяти трьох років, то витрати між позивачем і відповідачем за здобуття освіти їхнім сином мають бути розділені порівну між ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , складають 9 765 гривень щорічно з кожного з батьків.

Також до додаткових витрат необхідно віднести вартість оренди житла, у якому проживає син відповідача - ОСОБА_3 разом зі своєю матір`ю - позивачем ОСОБА_1 , що за Договором оренди квартири АДРЕСА_1 загалом складає 5 000 гривень щомісячно.

Тому позивач просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання у Національному університеті біоресурсів і природокористування України аліменти в розмірі 3000 гривень щомісяця, починаючи з дати подання даної Позовної заяви до суду та до закінчення навчання чи до досягнення сином двадцятитрьохрічного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додаткові витрати: в розмірі 1/2 витрат на навчання, що складає 9 765 гривень щорічно, в розмірі 1/2 витрат на оренду житла, що складає 2 500 гривень щомісячно, та зобов`язати відповідача здійснювати оплату наперед починаючи з дати подання даної Позовної заяви до суду та до закінчення навчання чи до досягнення сином двадцятитрьохрічного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 , згідно умов Договору про надання правової допомоги № 1-1003/19 від 10.03.2019 року витрати на правову допомогу у розмірі 50 000 гривень. Аліменти нараховувати з дати подання до суду позовної заяви від 27.03.2019 року. Допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідач подав до суду письмовий відзив, згідно якого зазначив що Відповідач вважає доводи Позивача неправдивими, оскільки 13.02.2013 року рішенням Артемівського міжрайонного суду Донецької області з Відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина. На підставі вищевказаного рішення Відповідач починаючи з дня відкриття виконавчого провадження по березень 2019 року своєчасно сплачував аліменти на користь Позивача, що підтверджується Розрахунком сум виплат №б/н від 09.04.2019 року виданим Бахмутським міськрайонним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.(розрахунок додається). Також Відповідач неодноразово за проханням Позивача, окрім суми аліментів надавав синові матеріальну допомогу, але, звісно, ніяких розписок він з колишньої дружини не брав. Єдині грошові суми, переказ яких документально підтверджений, це гроші, які Відповідач переказував Позивачу на кредитну картку банку, однак до цього часу в Позивача збереглися лише декілька квитанції переказу грошей.

Твердження Позивача, щодо можливості Відповідача сплачувати аліменти на користь повнолітнього сина в період навчання саме в сумі 3000 гривень, є безпідставними. Сума 150 000 гривень сплачена Відповідачем на користь Позивача в квітні 2019 року не дає права Позивачу вважати, що Відповідач має можливість сплачувати додаткові витрати. Дана сума була отримана теперішньою дружиною відповідача - ОСОБА_5 в займи від третіх осіб для сплати відповідачем суми аліментів обумовленою мировою угодою.

У теперішній час, Відповідач не працевлаштований та постійного заробітну немає. Вкрай малих та не регулярних заробітків Відповідача вистачає лише на їжу та предмети першої необхідності. Слова Позивача про нібито добрий матеріальний стан Відповідача не відповідають дійсності.

Оскільки, на сьогоднішній день Відповідач знаходиться в дуже важкому моральному та матеріальному становищі, допомагаючи своїм непрацездатним батькам, які є пенсіонерами (пенсійні посвідчення батьків додаються).

Також Відповідач перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 . Дружина Відповідача - ОСОБА_5 має статус особи з інвалідністю 3 групи, та не має можливості працювати за станом здоров`я. А знайти роботу відповідно до рекомендацій МСЕК на 2 години на день ОСОБА_5 не має можливості, оскільки жодного роботодавця не влаштує робітник на дві години на день з легкими умовами праці. Також, донька Відповідача - ОСОБА_6 стоїть на диспансерному обліку в педіатра з групи ЧДХ, та за рекомендацією лікаря потребує посиленого харчування та постійного застосування необхідних лікарських препаратів.

Тому відповідач просив відмовити у вимогах позову в повному обсязі.

У судове засідання 11.09.2020 року учасники процесу не з`явились. Про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 .

Повнолітній ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні. Що не заперечується сторонами.

Згідно договору про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною особою) від 10.08.2018 року, укладеним між національним університетом біоресурсів і природокористування України та ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_3 здійснює навчання та отримує вищу освіту на денній формі навчання за спеціалізацією Інженерія програмного забезпечення.

Загальна вартість освітньої послуги (без ПДВ) становить 78 120 грн.

Відповідно до положень статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Статтею 199 СК України установлено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання.

Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15.

Стаття 184 сімейного кодексу України передбачає що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Суд враховує положення ст.ст. 199, 200, 182 СК України, приймає до уваги матеріальне становище платника аліментів.

Суд зважає, що обов`язок з утримання дитини, в тому числі і до досягнення нею 23 річного віку у зв`язку з навчанням, покладений на обох батьків.

Стан здоров`я та матеріальний стан відповідача дозволяють йому утримувати свого сина що продовжує навчання.

Доказів про сплату на інших дітей аліментів або стягнень за виконавчими документами відповідачем не надано.

При цьому суд звертає увагу на правову природу даного роду аліменти, які пов`язуються не тільки з сплатою вартісних послуг за навчання дитини, а і її утримання в цілому у зв`язку з необхідністю отримання матеріальної допомоги пов`язаної з харчуванням, одягом, транспортними витратами.

За таких умов, суд, приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, та стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 (три тисячі гривень) щомісячно, починаючи з 27.03.2020 року і до закінчення ним навчання, але не більше, ніж до 23-х років.

Що стосується вимог позову про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витратах на дитину, то суд відмовляє в повному обсязі в даних вимогах, оскільки здобуття сином сторін вищої освіти та витрати позивача на оренду житла, не є особливими обставинами в силу ст. 185 СК України що зумовлюють понесення додаткових витрат.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати що складаються із судового збору, суд покладає на відповідача.

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 50 000 грн.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

При цьому, суд враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Разом з тим, позивачем не було надано суду доказу про сплату відповідної суми у розмірі 50 000 грн. на виконання договору про надання правової допомоги від 10 березня 2019 року. Отже позивачем не було доведено факту понесення витрат на професійну правничу допомогу.

Судові витрати що складаються із судового збору суд стягує з відповідача в дохід держави в силу ст. 141 ЦПК України.

Керуючись п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 6, 141, 166, 182, 183, 185, 191, 199, 200 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 141, 223, 258, 263, 264, 265, 273, 354, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 (три тисячі гривень) щомісячно, починаючи з 27.03.2020 року і до закінчення ним навчання, але не більше, ніж до 23-х років.

В решті вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень та сорок копійок) в дохід держави.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Інформація про сторін:

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса проживання АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_2 ).

Відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса проживання АДРЕСА_3 , ІПН: НОМЕР_3 ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Дубас Т.В.