РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року Київський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді Бородіної Н.М.

за участю секретаря Кострової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування збитків, в результаті вилучення за рішенням суду товару у покупця, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_4 , звернувся у суд із позовом до відповідачів, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення в солідарному порядку збитків, що виникли в результаті вилучення за рішенням суду на користь третьої особи придбаного автомобіля , в сумі 37 000 дол. США.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 16.03.2016р. він придбав автомобіль Toyota Land Cruiser Prado 150 номер кузова НОМЕР_1 за договором купівлі-продажу та зареєстрував своє право власності. В договорі продавцем зазначений ОСОБА_3 , але фактичним продавцем автомобіля був ОСОБА_2 , який написав розписку про отримання 37000 дол. США за продаж автомобіля. Після цього він почав користуватися автомобілем, однак у квітні 2016р. на посту ДАІ автомобіль був зупинений та вилучений . Він звернувся із заявою до поліції про вчинення злочину, яка зареєстрована в ЄРДР. В рамкам проведення досудового розслідування на автомобіль накладений арешт, також з`ясувалось, що придбаний ним автомобіль є в угоні, угнаний у ОСОБА_5 , яка звернулась до правоохоронних органів. 24.06.2016р. за клопотанням ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Валківського районного суду Харківської області був скасований арешт накладений на автомобіль . Під час розгляду клопотання ОСОБА_5 у судовому засідання він зрозумів, що придбав у шахраїв автомобіль, який за рішенням суду у нього вилучений та який законно належить іншому власнику, тому йому спричинені збитки, які підлягають відшкодування на підставі ч.1 ст. 661 ЦК України.

Відповідач - ОСОБА_2 , у поданому відзиві та представник у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначаючи, що він не є стороною договору. Позивач не надав доказів наявності між ними правовідносин для відповідальності за ст. 661 ЦК України . Також позивач пропустив строк позовної давності.

Співвідповідач - ОСОБА_3 , у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав.

Судом ухвалами суду було відкрито провадження у справі, проведено підготовче засідання, справа призначена до судового розгляду.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, свідчення свідка ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, судом встановлено, що в березні 2016р. між позивачем та ОСОБА_3 , який діяв на підставі довіреності , виданої ОСОБА_7 , був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу №ТСЦ6341/1/1542. За умовами якого ОСОБА_3 продав, а позивач придбав за 120000 грн. автомобіль Toyota Land Cruiser Prado 150 номер кузова НОМЕР_2 (надалі автомобіль)

На підставі вказаного договору за позивачем 17.03.2016р. був зареєстрований автомобіль та видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу р.н. НОМЕР_3 .

Також, до суду надана розписка (в копії) від 16.03.2016р. про те, що ОСОБА_2 продав автомобіль Toyota Prado р.н. НОМЕР_3 , належний ОСОБА_7 , ОСОБА_4 в еквіваленті 37000 дол.США , суму отримав повному обсязі.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 зазначив, що розписка була написана на прохання позивача, для отримання коштів як посередника у купівлі-продажу автомобіля. Кошти в сумі 37000 дол. США він не отримував.

Будучи допитаним у якості свідка ОСОБА_6 , зазначив, що був присутній коли біля сервісного центру у березня 2016р. оглядали автомобіль Toyota Land Cruiser Prado 150. Після чого ОСОБА_4 разом із раніше не знайомим йому ОСОБА_3 пройшли до сервісного центру де оформляли договір купівлі-продажу та здійснювали перереєстрацію автомобіля. Також, під час огляду автомобіля був присутній ОСОБА_2 , як передавались кошти за автомобіль він безпосередньо не бачив.

Згідно витягу з ЄРДР №0000380 від 22.03.2016р., внесеного за заявою ОСОБА_5 , в період часу з 14.02.2016р. по 15.02.2016р. невстановлена особа здійснила незаконне заволодіння автомобілем Toyota Prado р.н. НОМЕР_4 , належного ОСОБА_5 .

За ухвалою Шостінського міськрайонного суду Сумської області від 02.04.2016р., постановленої в рамках кримінального провадження №0000380 - 01.04.2016 року автомобіль Toyota Land Cruiser Prado 15C реєстраційний номер НОМЕР_3 2014 року випуску, вилучений Шостінським відділом поліції ГУНП в Сумській області та поміщений на майданчик тимчасового зберігання автомобілів. Після чого слідчий звернувся із клопотанням про арешт автомобіля та вказаною ухвалою слідчого судді накладений арешт на автомобіль Toyota Land Cruiser Prado 150 , номер кузова НОМЕР_2 , місцем зберігання визначено територію Шостінського відділу поліції ГУНП в Сумській області

Позивач також звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину - заволодіння чужим майном при продажу автомобіля Toyota Land Cruiser Prado 150 р.н. НОМЕР_3 , про що 02.04.2016р. внесені відомості до ЄРДР за №0000203.

В рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000203 приймались ухвали про арешт автомобіля Toyota Land Cruiser Prado 150 , номер кузова НОМЕР_2 .

Ухвалою слідчого судді Валківського районного суду Харківської області від 16.06.2017р. , прийнятою по кримінальному провадженню №0000203, накладений арешт на автомобіль Toyota Land Cruiser Prado 150 , номер кузова НОМЕР_2 - скасований.

В ухвалі від 16.06.2017р. слідчий суддя зазначив, що арешт на автомобіль по кримінальному провадженню в рамках його викрадення було прийнято раніше ніж зареєстроване провадження про шахрайські дії стосовно ОСОБА_8 .

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на положення ч.1 ст. 661 ЦК України, яка передбачає, що у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.

При цьому позивач зазначає, що відповідним рішенням суду про вилучення автомобіля є ухвала слідчого судді Валківського районного суду Харківської області від 16.06.2017р.

Разом з тим, ухвалою суду від 16.06.2017р. автомобіль не вилучався, вказаною ухвалою лише скасований попередній арешт, який на нього накладений.

Також суд зазначає, що рішення суду про вилучення у позивача автомобіля на користь третьої особи, взагалі не приймалось.

З наданих документів вбачається, що автомобіль вилучений, в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000380, за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом, Шостінським відділом поліції ГУНП в Сумській області, а не за рішенням суду . Ухвалою слідчого судді в рамках кримінального провадження №0000380 лише накладений на нього арешт та автомобіль не переданий третій особі, а визначено його місце зберігання територія Шахтинського відділу поліції.

За положенням ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

На теперішній час по кримінальному провадженню №0000380, судове рішення не ухвалено.

З урахуванням викладеного підстави для застосування в даному випадку положення ч.1 ст. 661 ЦК України для відшкодування покупцеві збитків - відсутні.

Враховуючи необґрунтованість заявлених позовних вимог, підстави для застосування строку позовної давності - відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12,13, 43, 81, 82, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 ) про відшкодування збитків, в результаті вилучення за рішенням суду товару у покупця - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлений 23.11.2020р.

Суддя Бородіна Н.М.