Справа №442/3349/20
Провадження №2/442/945/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:
головуючого судді: Кучаковського Ю.С.,
за участю секретаря судового засідання: Кравців Х.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в режимі відеоконфенції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення інфліцяйних втрат та 3% річних,
за участю представників
від позивача: ОСОБА_4
від відповідачів: не з`явилися
До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області звернувся ОСОБА_1 із позовом, у якому просить на підставі ст.ст. 625 ЦК України стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь за прострочення виконання грошового зобов`язання інфляційні втрати у розмірі 23 998 грн 40 к. та 3% річних 13 810 грн 60 к., всього 37 809 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що відповідно до рішення Дрогобицького районного суду Львівської області від 17.09.2019, залишеного без змін постановою Львівського апеляційного суду від 05.03.2020, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно 212 000 грн суми основного боргу та за період з 08.04.2015 по 28.03.2018 інфляційні втрати у розмірі 118 380 грн 80 к. і 3% річних у розмірі 18 889 грн 20 к., всього стягнуто 349 270 грн. Наголошує, що станом на дату подання позову ОСОБА_2 своїх зобов`язань в частині оплати за надані позивачем послуги з охорони матеріальних цінностей не виконав, має місце заборгованість у розмірі 212 000 грн, а тому стягненню за період прострочення виконання зобов`язання з 29.03.2018 по 29.05.2020 підлягають інфляційні втрати у розмірі 23 998 грн 40 к. та 3% річних 13 810 грн 60 к.
Крім того, 29.09.2020 представник позивача подала клопотання, у якому просила стягнути з відповідачів витрати на професійну правничу допомогу.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився та про причини неявки суд не повідомив, хоча викликався в судові засідання шляхом надсилання повісток на останню відому адресу та шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті суду.
ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. За клопотанням його представника ОСОБА_5 на 24.11.2020 було призначено судове засідання в режимі відеоконференції за допомогою програми Zoom. Представник ОСОБА_5 приєдналася до відеоконференції через мобільний телефон, проте згодом сама від`єднанался, оскільки за її словами їй потрібні навушники для звука. Повідомила, що просить проводити судове засідання без її участі та просить розглянути клопотання про зупинення провадження по справі та про об`єднання справ.
Суд після обговорення з представником позивача ОСОБА_4 суд відхилив клопотання, оскільки підстав для зупинення немає.
Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
З огляду на принцип правомірності правочину (розписки на підставі якої було стягнено суму основного боргу) відсутня об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства № 442/3349/20.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 188 ЦПК України суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами:
1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача;
2) одного й того самого позивача до різних відповідачів;
3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.
Об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.
Оскільки дана справа та справа № 442/4379/20 про визання правочину (розписки) недійсним розглядаються за різними позовними провадженнями (спрощеним та загальним) та їх об`єжднання призведе до затягування розгляду справи, а так само клопотання про об`єднання заявлено після спливу не до початку розгляду справи в поярдку спрощеного позовного провадження, то у даному клопотанні слід відмовити.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17.09.2019 по цивільній справі № 442/2025/18 позов задоволено; стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 349 270 грн. Судом встановлено, що 03.04.2015 згідно з розпискою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , генеральний директор ЗАТ „Калушський машинобудівний завод взяв на себе зобов`язання повернути ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 212 000 грн, за надані ним послуги по охороні матеріальних цінностей ЗАТ „Калушський машинобудівний завод в період з 01.07.2014 по 07.04.2015. В свою чергу, ОСОБА_1 , надаючи вищевказані послуги з охорони матеріальних цінностей ЗАТ „Калушський машинобудівний завод в період з 25.02.2011 по 07.04.2015 несе повну матеріальну відповідальність за цілісність взятого ним під охорону майна товариства. У випадку виявлення фактів викрадення, самовільного використання, привласнення, заволодіння іншим способом, відчуження чи відсутності вказаних матеріальних цінностей ЗАТ „Калушський машинобудівний завод в період з 25.02.2011 по 07.04.2015 у сумі 212 000 грн, яку йому має повернути ОСОБА_2 , буде пропорційно зменшена до втрачених матеріальних цінностей ЗАТ „Калушський машинобудівний завод. Відповідно до договору поруки від 03.04.2015 поручитель ОСОБА_3 зобов`язується відповідати перед кредитором ОСОБА_1 за виконання зобов`язань боржника ОСОБА_2 по договору про надання послуг, який був укладений між кредитором та Боржником, зокрема щодо сплати кредитору коштів у розмірі 212 000 грн за надання останнім послуг з охорони матеріальних цінностей ЗАТ „Калушський машинобудівний завод (а.с. 8-11).
Згідно постанови Львівського апеляційного суду від 05.03.2020 апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_6 залишено без задоволення. Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 вересня 2019 року залишити без змін. В даній постанові суд апеляційної інстанції вказав, що оскільки свої зобов`язання відповідачі не виконали, заборгованість згідно розписки від 03 квітня 2015 року не повернули, суд обґрунтовано стягнув зазначену заборгованість у солідарному порядку. Згідно наданих позивачем розрахунків, які не спростовані відповідачами, втрати від інфляції за період з 08 квітня 2015 року по 28 березня 2018 року склали: 118 380 грн 80 к. та 3% річних 18 889 грн 20 к. (а.с. 12-15).
Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
У частині п. 1 ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І „Загальні положення про зобов`язання книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на не договірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).
Отже, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Згідно з розрахунком відсотків за користування грошовими коштами за період з 29.03.2018 по 29.05.2020 сума 3% річних за користування грошовими коштами складає 13 810 грн 61 к. (а.с. 4)
Згідно розрахунку інфляційних збитків за період з 29.03.2018 по 29.05.2020 сума інфляційних збитків складає 23 998 грн 40 к. (а.с. 5-6)
Враховуючи наведене, оскільки невиконання грошового зобов`язання відповідачами встановлено судовим рішенням, з відповідачів підлягають стягненню солідарно на користь позивача за час прострочення виконання грошового зобов`язання інфляційні втрати у розмірі 23 998 грн 40 к. та 3% річних у розмірі 13 810 грн 60 к.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій.
Відповідно до статті 30 Закону України „Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Між АО „Лемеха та Партнери та ОСОБА_1 укладено Договір-доручення про надання правової допомоги № 901 від 27.03.2018. (а.с. 57)
Згідно додатку № 1 до Договору-доручення про надання правової допомоги № 901 від 27.03.2018 сторони погодили вартість правових послуг у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, а саме ,вартість однієї години роботи адвоката становить 1 000 грн, завдаток по даній справі становить 5 000 грн (а.с. 58)
Відповідно до акту виконаних робіт № 1 від 11.09.2020 згідно Договору-доручення про надання правової допомоги № 901 від 27.03.2018 АО „Лемеха та Партнери виконано наступні роботи: аналіз поданих клієнтом документів та надання правових консультацій з питання стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання 1,5 год, підготовка до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області позовної заяви про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за невиконання грошового зобов`язання 3,5 год, всього 5 год. Розмір оплати за надану правову допомогу складає 5 год х 1 000 грн = 5 000 грн (а.с. 59)
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі по 420 грн 40 к. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі по 2500 грн з кожного.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 280-283, 289, 354, 355 ЦПК України, суд
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 за прострочення виконання грошового зобов`язання інфляційні втрати у розмірі 23 998 (двадцять три тисячі дев`ятсот дев`яносто вісім) грн 40 к. та 3% річних 13 810 (тринадцять тисяч вісімсот десять) грн 60 к.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн 40 к. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн 40 к. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ).
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 )
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 )
Повний текст судового рішення виготовлено 24.11.2020.
Суддя Ю.С. Кучаковський