ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/464/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2020 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Трусова Т.О., за участю секретаря судових засідань Кримчук Я.Р., розглянувши в судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 р. товариство з обмеженою відповідальністю «Новобудова» (далі по тексту - ТОВ «Новобудова», позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 32 886,77 грн.

Позов обґрунтований такими обставинами. ТОВ «Новобудова» є юридичною особою, предметом діяльності якої є надання житлово-комунальних послуг, експлуатація та обслуговування житлового фонду, внутрішньобудинкових інженерних мереж, систем та обладнання об`єктів соціально-побутового призначення. Відповідно до рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» № 142 від 16.06.2004 будинок за адресою: АДРЕСА_1 , був переданий ТОВ «Новобудова» для експлуатації та обслуговування. ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 у вищевказаному будинку. Позивачем безперебійно надавались та надаються послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, проте відповідач не сплачує за спожиті житлово-комунальні послуги, чим спричиняє збитки позивачу. За період з 14.03.2017 по 01.11.2019 у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 32 886,77 грн.

Ухвалою від 11.01.2020 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання на 12.05.2020.

Представник позивача Яценко Т.Ю. подала клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання якої невідоме, викликалась в судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, проте до суду вона не з`явився, відзив на позов не подала, направлені за адресою розташування належного їй об`єкту нерухомості повістка про виклик, копія ухвали про відкриття провадження та позовна заява з додатками повернулися до суду з відміткою «кінець терміну зберігання».

Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 статті 178 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини.

ТОВ «Новобудова» є юридичною особою, статутною метою діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг мешканцям будинків та іншим юридичним та фізичним особам, експлуатація та обслуговування житлового фонду, внутрішньобудинкових інженерних мереж, систем та обладнання об`єктів соціально-побутового призначення, в тому числі технічне обслуговування, реконструкція, капітальний і поточний ремонти та інше( а.с. 6-15)

Відповідно до рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» № 142 від 16.06.2004 будинок за адресою: АДРЕСА_1 , був переданий ТОВ «Новобудова» для експлуатації та обслуговування (а.с. 16).

Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 121918963 від 25.04.2018) ОСОБА_1 з 17.03.2017 є власником шестикімнатної квартири АДРЕСА_1 у вищевказаному будинку загальною площею 175,9 кв.м. (а.с. 18), а відтак є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються за вказаною адресою.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що в період з березня 2017 р. по жовтень 2019 р. відповідач не вносила плату за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, у зв`язку з чим станом на 01.11.2019 утворилась заборгованість в розмірі 32 886,77 грн. (а.с. 20).

За приписами статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна… (стаття 360 ЦК України).

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління, регулює Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», стаття 7 якого визначає, що кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат (частина 2 статті 12 Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

За нормами статей 151, 162 Житлового кодексу Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг на час виникнення спірних правовідносин визначав Закон України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 24.06.2004 р. № 1875-IV (надалі - Закон № 1875-IV).

Вищевказаний Закон містить визначення житлово-комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо-та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством, та покладає на балансоутримувача будинку обов`язок здійснювати розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечення управління майном (підпункти 1, 3, 10 пункту 1 частини 1 статті 1).

Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (стаття 19 Закону № 1875-IV).

Пунктом першим частини третьої статті 20 Закону № 1875-IV встановлено обов`язок споживача, а пунктом 3 частини другої статті 21 цього Закону - обов`язок виконавця, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг згідно з Типовим договором.

Форма і зміст Типового договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 529 «Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій», яка була чинною до 05.09.2018.

За приписом статті 32 Закону № 1875-IV розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, формуються у відповідності з Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги».

Відповідно до пункту 5 цього Порядку калькуляційною одиницею при нарахування плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є 1 квадратний метр загальної площі, що перебуває у власності фізичної особи.

Розмір та структура тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надавались позивачем для будинку АДРЕСА_1 в період з березня 2017 р. по жовтень 2019 р., затверджувались розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а саме: № 273 від 05.03.2013 (3,26 грн. за 1 кв.м. загальної площі); № 633 від 26.05.2017 (5,24 грн. за 1 кв.м. загальної площі); № 1207 від 05.10.2017 (5,69 грн. за 1 кв.м. загальної площі); № 937 від 01.06.2018 (7,26 грн. за 1 кв.м. загальної площі).

Аналізуючи вищенаведені положення закону та підзаконних актів в сукупності з загальними засадами цивільного законодавства та положеннями ЦК України про договір, суд дійшов висновку, що зобов`язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, а відтак відсутність оформленого між сторонами письмового договору на надання таких послуг в даному випадку на вирішення справи не впливає і не може бути підставою для звільнення відповідача від їх оплати.

Така правова позиція ґрунтується на правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 30.10.2013 по справі № 6-59цс13 та у постановах Верховного Суду від 15.03.2018 по справі № 401/710/15-ц.

Згідно з положеннями статей 526, 530, 611 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк (термін), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Визначаючи розмір заборгованості відповідача за оплату житлово-комунальних послуг, суд покладає в обґрунтування свого рішення наданий позивачем розрахунок як об`єктивний і належний доказ, що містить відомості щодо розміру нарахованих сум, здійснений на основі затверджених в установленому порядку норм та пропорційно до загальної площі належної відповідачу квартири.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте жодних доказів на спростування наданого позивачем розрахунку відповідач не надала.

Отже на підставі оцінки наведених позивачем аргументів та наданих ним доказів суд дійшов висновку про доведеність і обґрунтованість вимог ТОВ «Новобудова» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 32 886,77 грн.

З огляду на результат розгляду справи суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1 921 грн..

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (відомості про дату народження, зареєстроване місце проживання та реєстраційний номер облікової картки платника податків відсутні, адреса місцезнаходження майна відповідача: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» (місцезнаходження: 03028, м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, 10, рахунок у форматі IBAN № НОМЕР_1 , код ЄДР 32917247)заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в сумі 32 886 гривень 77 копійок та судові витрати в сумі 1 921 гривню, а усього 34 807 гривень 77 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з пп. 15.5 п. 15 частини першої Перехідних положень Розділу XIII ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: