РІШЕННЯ

іменем України

23 листопада 2020 рокуСправа №451/1226/19
Провадження № 2/451/322/20

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Сахаревич М.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/1226/19 за позовом ОСОБА_1 до Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в:

12 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, ОСОБА_3 , її чоловік, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Павлівською сільською радою Радехівського району Львівської області, 04.06.2000 р. Після смерті ОСОБА_3 , спадкове майно фактично прийняла вона, його дружина, ОСОБА_1 , що на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем. Родинні відносини та проживання зі спадкодавцем підтверджують свідоцтво про одруження, серії НОМЕР_2 , виданим Павлівською сільською радою Радехівського району Львівської області 20.11.1966 року та довідка №1279 видана Павлівською сільською радою Радехівського району Львівської області 02.09.2019 року. Спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавця становить земельна ділянка площею 1,5870 га, яка складається із чотирьох земельних ділянок: ділянка НОМЕР_3 площею 0,7750 га, ділянка НОМЕР_4 площею 0,2262 га, ділянка НОМЕР_5 площею 0,4432 га, ділянка 4 площею 0,1426 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Павлівської сільської ради Радехіського району Львівської області, та належали ОСОБА_3 , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серії IV-ЛВ №009104, виданого Радехівського районною державною адміністрацією 10.08.2000 року, на підставі розпорядження Радехівської РДА Львівської області №197 від 15.05.2000 року і зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №9756. Фактично прийнявши спадщину та маючи намір оформити свої права на спадкове майно, вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку відсутності належним чином оформленого правовстановлюючого документа на право власності на земельну ділянку. Відсутність у неї, належним чином оформлених правовстановлюючих документів, унеможливлює реалізацію майнових прав, як спадкоємця, у позасудовому порядку. Станом на сьогоднішній день вона вимушена звернутися в суд з даним позовом. Просить ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 , право власності на земельну ділянку площею 1,5870 га яка складається із чотирьох земельних ділянок: ділянка НОМЕР_3 площею 0,7750 га, ділянка НОМЕР_4 площею 0,2262 га, ділянка НОМЕР_5 площею 0,4432 га, ділянка 4 площею 0,1426 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Павлівської сільської ради Радехіського району Львівської області, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4-5).

14 травня 2020 року представником позивача ОСОБА_5 подано заяву про збільшення позовних вимог, окрім визнання права власності, просив суд встановити факт, що ОСОБА_1 , прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.29).

Позивач та його представник в підготовче судове засідання не з`явився. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Відносно заочного рішення не заперечують (а.с.23).

Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Щодо задоволення позову не заперечує (а.с.39).

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористався представник відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Павлів Радехівського району Львівської області помер чоловік позивача ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданим 04 червня 2000 року Павлівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.7).

Згідно з Свідоцтвом про одруження, серії НОМЕР_2 , виданим Павлівською сільською радою Радехівського району Львівської області 20.11.1966 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 одружилися та після реєстрації одруження присвоєні прізвища: « ОСОБА_1 » (а.с.8).

Спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавця становить земельна ділянка площею 1,5870 га, яка складається із чотирьох земельних ділянок: ділянка НОМЕР_3 площею 0,7750 га, ділянка НОМЕР_4 площею 0,2262 га, ділянка НОМЕР_5 площею 0,4432 га, ділянка 4 площею 0,1426 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Павлівської сільської ради Радехіського району Львівської області, та належали ОСОБА_3 , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серії IV-ЛВ №009104, виданого Радехівського районною державною адміністрацією 10.08.2000 року, на підставі розпорядження Радехівської райдержадміністрації від 15.05.2000 року №197 і зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №9756 (а.с.9-9 зворот).

Відповідно до довідки Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області від 02.09.2019 року №1279, ОСОБА_3 до дня смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Разом з померлим були зареєстровані: ОСОБА_1 , (дружина), ОСОБА_8 (дочка), ОСОБА_9 (зять), ОСОБА_10 , (внучка), ОСОБА_11 , (внучка) (а.с.10).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР.

Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР).

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом встановлення факту та визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,211,258-259,263-265,315 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на земельну ділянку площею 1,5870 га, яка складається із чотирьох земельних ділянок: ділянка НОМЕР_3 площею 0,7750 га, ділянка НОМЕР_4 площею 0,2262 га, ділянка НОМЕР_5 площею 0,4432 га, ділянка 4 площею 0,1426 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Павлівської сільської ради Радехіського району Львівської області, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, місцезнаходження в с. Павлів, вул.Зелена, 61, Радехівського району Львівської області, в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , проживає в АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлене в нарадчій кімнаті 23 листопада 2020 року.