КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи № 754/5453/17

Апеляційне провадження №22-ц/824/6958/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Іванченко М.М.

суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П.

при секретарі: Гордієнко О.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Деснянського районного суду м. Києва ухваленого 13 січня 2020 року в приміщенні суду в складі судді Таран Н.Г., повний текст судового рішення складено 22 січня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_3 , з якого з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з відповідача на її користь завдану їй матеріальну шкоду у розмірі 138738 грн 05 к. та завдану маральну шкоду, яку позивач оцінює у 1500000 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що7 вересня 2013 року на 62-му км, автодороги «Київ - Кагарлик» біля села Леонівка в Кагарлицькому районі Київської області ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ВАЗ 21101 д.р.н. НОМЕР_1 , в порушення вимог ПДР України виїхав на зустрічну смугу та допустив зіткнення передньою частиною керованого ним транспортного засобу із передньою частиною автомобіля Hyundai д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , який рухався в зустрічному напрямку, в бік м. Києва.

Внаслідок указаної дорожньої транспортної пригоди постраждала позивач, яка знаходилась на пасажирському місці автомобіля Hyundai д.р.н. НОМЕР_2 . Тому оскільки внаслідок указаної дорожньої транспортної пригоди позивачу завдано матеріальні та моральні збитки ОСОБА_1 змушена була звернутись із даним позовом до суду.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13 січня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди завданої злочином 150000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішення суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та зменшити стягнуту суму моральної шкоди до 60000 грн.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції незаконне, та необґрунтоване, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.Також в обґрунтування вимог апеляційної скарги посилався на те, що моральна шкода має бути зменшена на 90385 грн 71 к., яку вона отримала без підтверджуючих документів. Вказує, що позивач отримала на відшкодування шкоди 85765грн 59 к. - від страхової компанії, 22200 отримала від відповідача, а також знищений автомобіль вартістю 55000 грн, що разом становить 162965 грн 59 к.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому вона просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін.

Відповідач та його представник у суді апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу та просили рішення суду змінити в частині визначеної суми коштів на відшкодування моральної шкоди.

Позивач та її представник у суді апеляційної інстанції заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили судове рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішення суду оскаржується в частині задоволених вимог про стягнення моральної шкоди, тому в іншій частині не переглядається.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 7 вересня 2013 року на 62-му км, автодороги «Київ - Кагарлик» біля села Леонівка в Кагарлицькому районі Київської області ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ВАЗ 21101 д.р.н. НОМЕР_1 , в порушення вимог ПДР України виїхав на зустрічну смугу та допустив зіткнення передньою частиною керованого ним транспортного засобу із передньою частиною автомобіля Hyundai д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , який рухався в зустрічному напрямку, в бік м. Києва.

За фактом ДТП внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000842 від вересня 2013 року.

За результатами судового розгляду згаданого кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, 27 березня 2017 року Кагарлицьким районним судом Київської області постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді забою грудної клітини, перелом 5-го ребра зліва, забій передньої черевної стінки, закритий перелом правої променевої кістки зі зміщенням відламків, перелом шиловидного відростку правої ліктевої кістки зі зміщенням, розрив дистального променевого ліктевого зчленування, закритий перелом обох міщелків правої великої гомілкової кістки зі зміщенням, великі гематоми правої та лівої гомілки та інші переломи кісток правої ноги. Отримані ушкодження призвели до комбінованої контрактури правого кистьового суглобу та нейродистрофічного синдрому правої верхньої кінцівки з порушенням функцій і як наслідок позивач отримала інвалідність 3-ї групи, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (а.с. 72-105, том 1).

Крім того в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди знищено автомобіль Hyundai д.р.н. НОМЕР_3 , що належав позивачу.

Задовольняючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди судом першої інстанції враховано рішення Європейського Суду з прав людини від 28 травня 1985 року справа Abdulaziz,Cabales and Balkandali v. United Kingdom, де враховано, що деякі форми моральної шкоди, зокрема емоційні страждання, за своєю природою не завжди можуть бути доведені чимось конкретним - суд розцінює як суттєві моральні страждання - отримання позивачем внаслідок ДТП тілесних ушкоджень середньої тяжкості, знищення її автомобіля, що у свою чергу спричинило моральні страждання позивача, порушення організації та устрою життя тому суд вважав за можливим стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди в розмірі 150000 грн.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 1 ч.2 ст.1167 ЦК України, визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Отже, враховуючи зміст позовних вимог, в даному випадку саме на відповідача покладається обов`язок спростувати заявлені позовні вимоги.

Відповідно до п.3 Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Судом при ухваленні оскаржуваного рішення вірно з`ясовано характер спірних правовідносин, вірно вказано, що суд розцінює як суттєві моральні страждання - отримання позивачем внаслідок ДТП тілесних ушкоджень середньої тяжкості, знищення її автомобіля, що у свою чергу спричинило моральні страждання позивача. При цьому, відповідачем не надано жодного аргументованого доводу, який би давав підстави для зменшення суми стягнутої моральної шкоди.

Доводи скаржника про те, що сума стягнутої моральної шкоди має бути зменшена на 90385 грн 71 к., які вона отримала, як відшкодування матеріальної шкоди апеляційним судом не приймається до уваги, оскільки отримана сума позивачем на відшкодування завданих матеріальних збитків та правильність їх нарахування, не може бути підставою для зменшення суми моральної шкоди.

У суді апеляційної інстанції сторона позивача просила зменшити суму на відшкодування моральної шкоди, врахувавши майновий стан відповідача, проте апеляційний суд вважає за необхідне вказати, що закон не пов`язує майновий стан заподіювача шкоди із розміром моральної шкоди завданої потерпілому.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування, а відтак відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25 листопада 2020 року.

Головуючий:

Судді: