Провадження № 2-з/522/686/20
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову до подачі позовної заяви

20 листопада 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б,

при секретарі судового засідання Шеян І.В.

розглянувши у судовому засіданні без повідомлення сторін заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подачі позовної заяви, за участі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 , за участі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , згідно якої просить суд вжити заходів забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви шляхом заборони державному нотаріусу Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі Пейчеву К.Л. видавати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , до розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на частку спадкового майна.

В обґрунтування заяви зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір заявника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Заявник посилається на той факт, що наразі слід заборонити державному нотаріусу Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі Пейчеву К.Л. видавати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , оскільки заявник має намір оспорити розмір частки в спадковому майні.

У відповідності до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, подану заяву, суд прийшов до висновку про відмову у його задоволенні, на підставі наступного.

За положенням ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права, щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до абз.1 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із матеріалів справи вбачається, що предметом майбутнього позову є вимога про визнання права власності в порядку спадкування за законом на частку спадкового майна.

Заявник вважає, що видача свідоцтва про право на спадщину може призвести до утруднення виконання судового рішення про визнання права власності в порядку спадкування за законом на частку спадкового майна, чи зробити неможливим його виконання. Слід вказати, що наведені підстави є лише припущеннями заявника, жодних доказів на підтвердження обставин, зазначених в заяві не додано.

Слід врахувати, що за змістом закону заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Суд вважає, що характер спірних правовідносин не свідчить про наявність спору між сторонами стосовно майна, що входить до спадщини після смерті ОСОБА_4 .

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача.

За таких обставин, суд вважає, що оскільки обраний позивачем спосіб забезпечення позову не можна визнати співмірним із можливими заявленими позовними вимогами у даній справі та враховуючи відсутність на даний час спору стосовно майна, в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Слід також вказати, що заборона вчиняти певні дії є видом забезпечення позову, передбаченим п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

У той же час, абз. 2 п. 1 глави 2 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено, що за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Наведене слід врахувати заявнику, та після відкриття провадження у справі звернутися з відповідною заявою до нотаріальної контори, в провадженні якої перебуває спадкова справа, що в свою чергу може унеможливити видачу свідоцтва про право на спадщину.

Виходячи з тих вимог, які заявлені у даній заяві, і обраного заявником заходу забезпечення позову, суд не вбачає відповідності обраного заявником заходу забезпечення заборони видавати свідоцтво про право на спадщину заявленим в майбутньому вимогам і обставинам справи. Відмовляючи заявнику у вжитті вказаного нею заходу забезпечення позову, суд не виходить за межі поданої заяви і не вирішує питання про можливість застосування інших можливих заходів забезпечення позову.

Таким чином, суд вважає недоведеним наявність обґрунтованих ризиків, співмірність обраних засобів забезпечення позову майбутнім позовним вимогам, внаслідок чого дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 89, 149-153, 157, 258-261, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подачі позовної заяви, за участі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Ю.Б. Свячена