Ухвала

17 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 753/494/19

провадження № 61-10394ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Штелик С. П.,

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Буддизайн-21» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 червня 2020 року за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Буддизайн-21», третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Буддизайн-21», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з ТОВ «Буддизайн-21» матеріальний збиток в розмірі 201 350,57 грн, інфляційні втрати в розмірі 10 234,95 грн, три відсотки річних в розмірі 1 787,32 грн, витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 2 500,00 грн, витрати за стоянку автомобіля 1 039,60 грн та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04 вересня 2018 року приблизно о 13 год. 25 хв. в м. Києві по пр-т. Перемоги 6, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «DAF CF 85.460», д.н. НОМЕР_1 при перестроюванні, не надав перевагу автомобілю «ToyotaCorolla», д.н. НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку по тій самій смузі, на яку він мав намір перестроїтись та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого автомобіль «ToyotaCorolla», д.н. НОМЕР_2 відкинуло на тротуар, де відбулось зіткнення з припаркованим автомобілем «DaewooNexia», д.н. НОМЕР_3 та автомобілем «DaewooNexia», д.н. НОМЕР_4 . В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Позивач зазначив, що водій ОСОБА_2 станом на момент ДТП працював в ТОВ «Буддизайн-21», а тому, згідно положень статті 1172 ЦК України матеріальну шкоду відшкодовує його роботодавець.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 20 листопада 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ТОВ «Буддизайн-21» на користь ОСОБА_1 матеріальний збиток в розмірі 201 350,57 грн, 3 відсотки річних в розмірі 1 787,32 грн, інфляційні збитки в розмірі 10 234,95 грн, витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 2 500,00 грн, витрати за зберігання автомобіля в розмірі 1 039,60 грн, а всього - 216 912,44 грн, а також судовий збір у розмірі 2 169, 12 грн.

Постановою апеляційну скаргу ТОВ«Буддизайн-21» залишено без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 листопада 2019 року залишено без змін.

У липні 2020 року, засобами поштового зв`язку, до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «Буддизайн-21» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 червня 2020 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 липня 2020 року визначено суддю-доповідача Петрова Є. В., суддів, які входять до складу колегії: Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М.

Ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, зокрема для надання уточненої касаційної скарги, яка відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

На виконання вимог вказаної ухвали ТОВ «Буддизайн-21» подало уточнену касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 23 вересня 2020 року продовжено заявнику строк у зв'язку із усуненням недоліків касаційної скарги не в повному обсязі.

У жовтні 2020 року від ТОВ «Буддизайн-21»на адресу Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків, до яких представником заявника додана нова уточнена редакція касаційної скарги, в якій заявником не сформульовано належним чином процесуальну вимогу касаційної скарги, що має відповідати статті 409 ЦПК України щодо повноваження касаційного суду.

Ухвалою Верховного Суду від 27 жовтня 2020 року заявнику продовжено строк на усунення недоліків касаційної скарги.

У встановлений Верховним Судом строк від ТОВ «Буддизайн-21» надійшли матеріали, яких достатньо для вирішення питання щодо відкриття касаційного провадження у справі.

Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2020 року № 2853/0/226-20 призначено повторний автоматичний розподіл судової справи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Мартєва С. Ю. та обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Сімоненко В. М. та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу № 753/494/19 (провадження № 61-10394ск20) 17 листопада 2020 року призначено судді-доповідачеві Петрову Є. В. у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Калараша А. А., Штелик С. П.

В касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати повністю та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2020 року (на час подання касаційної скарги) - 2 102,00 грн.

Ціна позову у даній справі становить 216 912,44 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує двісті п`ятдесятрозмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00 грн х 250 = 525 500,00 грн).

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому, згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та судову практику у цій категорії справ.

Доводи касаційної скарги не свідчать про наявність випадків, що передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, і суд касаційної інстанції їх не встановив.

Наведені заявником у скарзі доводи полягають у його незгоді з оцінкою судом зібраних у справі доказів та встановлених обставин.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

З урахуванням наведеного, оскільки ТОВ "Буддизайн-21" подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суду складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Буддизайн-21» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 червня 2020 року за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Буддизайн-21», третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. А. Калараш

С. П. Штелик