Справа № 536/447/20
Провадження № 2/524/1825/20
05.11.2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі:
головуючого судді Кривич Ж.О.,
секретаря судового засідання Коваль Т.М.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Соната-Тревел» про стягнення заборгованості та відшкодування шкоди,
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом до ТОВ «Соната-Тревел», в якому просив стягнути з відповідача на його корить грошові кошти, сплачені за договором на туристичне обслуговування № 083/08-19 від 05.08.2019 року, в розмірі 27 150 грн. 00 коп., пеню в розмірі 166 972 грн. 00 коп. та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. 00 коп.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.08.2019 року він уклав договір на туристичне обслуговування № 083/08-19 з ТОВ «Соната-Тревел», за умовами якого туроператор відповідно до заявки, поданої туристом, за плату зобов`язався забезпечити надання туристу комплексу туристичних послуг, а саме: допомогти в отриманні бронювання готелю та переліт за маршрутом: Київ - Нью-Йорк на двох осіб. Він за умовами договору сплатив на користь відповідача грошові кошти в сумі 27 150 грн. 00 коп. Відповідач за вказаним договором умови не виконав, грошові кошти йому не повернув. Також, оскільки відповідач не виконує вимоги договору з 23.09.2019 року, то ОСОБА_1 просив стягнути з товариства пеню, передбачену ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» в розмірі 3% від суми заборгованості за кожен день прострочи в розмірі 166 972 грн. 00 коп. та відшкодувати завдану йому моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. 00 коп.
Ухвалою судді Кременчуцького районного суду м. Кременчука від 17.07.2020 року матеріали позовної заяви передано за підсудністю до Автозаводського районного суду м. Кременчука.
Справа надійшла до Автозаводського районного суду м. Кременчука 01.06.2020 року.
Ухвалою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 22.06.2020 року відкрито провадження по справі.
Ухвалою суду від 05.10.2020 року ухвалою суду здійснено виклик відповідача через оголошення на веб-сайті судової влади України.
Позивач у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив суд вирішити питання про розподіл судових витрат, подальший розгляд справи проводити без його участі.
Представник відповідача про дату, місце і час судового засідання був повідомлений належним чином через оголошення на веб-сайті судової влади України та поштою, у судове засідання не з`явився, відзиву на позов суду не направив.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Керуючись ст. 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи.
Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини:
05.08.2019 року ОСОБА_1 з ТОВ «Соната-Тревел», від імені якого діяла турагент фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , уклав договір на туристичне обслуговування № 083/08-19 (а.с. 10-11). За умовами договору туроператор відповідно до заявки, поданої туристом ОСОБА_1 , за плату зобов`язався забезпечити надання туристу комплекс туристичних послуг, а саме: допомогти в отриманні бронювання готелю та переліт за маршрутом: Київ - Нью-Йорк на двох осіб.
На виконання умовам договору позивач сплатив на користь відповідача грошові кошти в сумі 16 950 грн., 2 600 грн. 00 коп. та 7 600 грн. 00 коп., а всього 27 150 грн. 00 коп., що підтверджується розрахунковими квитанціями та платіжним чеком (а.с. 12).
Станом на 17.04.2020 року відповідач за вказаним договором умови не виконав, грошові кошти ОСОБА_1 не повернув.
Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного:
Відповідно до статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послугою вважається діяльність виконавця послуг з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Договором є усний чи письмовий правочин між споживачем і виконавцем.
Згідно зі статтею 20 Закону України «Про туризм» за договором про туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов`язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт).
Туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, коли це відбулося з вини туриста.
Права й обов`язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором, укладеним між ними, а також цим Законом.
Туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про туризм» порушеннями законодавства в галузі туризму є порушення умов договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг.
Згідно зі статтею 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб`єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини.
Статтею 33 Закону України «Про туризм» встановлено, що суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Агентські відносини регулюються главою 31 ГК України, відповідно до статті 297 ГК якого за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов`язується надати послуги другій стороні (суб`єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб`єкта і за його рахунок. Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов`язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно зі статтею 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням умов договору однією зі сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.
Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно зі статтею 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, установлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним у повному обсязі перед замовником за порушення договору.
За змістом частин першої, другої, десятої статті 20, частини другої статті 30, частин першої, другої статті 32, частини першої статті 33 Закону України від 15 вересня 1995 року «Про туризм», частини четвертої статті 10 Закону України від 12 травня 1991 року «Про захист прав споживачів», статей 610, 611, частини п`ятої статті 653, частини першої статті 901 ЦК України майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків.
Таким чином, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (турагент) діяла від імені туроператора ТОВ «Соната-Тревел» на підставі субагентського договору. Відповідальність за порушення істотних умов договору не може нести інший суб`єкт туристичної діяльності з надання туристичних послуг, ніж туроператор, яким у цій справі є ТОВ «Соната-Тревел».
Суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що саме відповідач як туроператор несе відповідальність за невиконання умов договору про надання туристичних послуг у спірних правовідносинах. Правовідносини, які виникли між відповідачем та третіми особами, не можуть впливати на права позивача, який належно виконав умови договору. Спір між туроператором та турагентом може бути вирішений в іншому провадженні. Такого висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 750/9028/15-ц.
Станом на день розгляду справи послуги відповідачем не надані та грошові кошти за оплачені туристичні послуги не повернуті.
Згідно статті 903 ЦК України замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Керуючись статтею 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статей 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч.І ст. 611 ЦК України). На підставі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Порушення законодавства в галузі туризму тягне за собою відповідальність згідно із законом. Порушеннями законодавства в галузі туризму, зокрема, є порушення умов договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг (ст. 30 Закону України «Про туризм»). Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 32 вищевказаного Закону, за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Також частина перша статті 33 вказаного Закону визначає, що суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Також в правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постановах від 03.07.2013р. справа № 6-42цс13, від 13.03.2019р. справа N 750/9028/15-ц й керуючись статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідач не надав суду доказів на спростування позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи викладені обставини, а також те, що на момент розгляду справи ТОВ «Соната-Тревел» не відшкодувало позивачу завдану матеріальну шкоду, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення сплачених грошових коштів, сплачених за договором на туристичне обслуговування № 083/08-19 від 05.08.2019 року ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і підтверджуються наданими суду доказами, які є належними та допустимими, в зв`язку з чим підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»" у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.
Оскільки відповідач не виконує зобов`язання з 23.09.2019 року, то він прострочив виконання своїх зобов`язань та пеня, передбачена ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»," буде становити: 27 150 грн. 00 коп. х 3% х 205 днів = 166 972 грн. 50 коп.
Суд, вважає за необхідне зменшити розмір пені, оскільки її сума у кілька разів перевищує розмір збитків.
Враховуючи викладене, позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені слід задовольнити в розмірі 27 150 грн. 00 коп.
Позивач ставить питання про відшкодування завданої йому моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. 00 коп.
Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Згідно з пунктом 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з доводами позивача щодо факту завдання йому моральної шкоди. Співмірним еквівалентом моральних переживань позивача суд визначає 2 500 грн. 00 коп.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
З відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (28,53% х 1 991 грн. 20 коп.) у розмірі 567 грн. 99 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3 100 грн. 00 коп.
На підставі викладеного, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.
-грошові кошти, сплачені позивачем за договором на туристичне обслуговування № 083/08-19 від 05.08.2019 року, в розмірі 27 150 грн. 00 коп.,
-пеню в розмірі 27 150 грн. 00 коп.,
-завдану моральну шкоду в розмірі 2 500 грн. 00 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення буде виготовлено - 10.11.2020 року.
Суддя Ж.О. Кривич