Справа № 161/6629/19 Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М.
Провадження № 22-ц/802/1074/20 Категорія: 53 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Бовчалюк З. А., Федонюк С. Ю.,

з участю секретаря судового засідання - Лимаря Р. С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Богдана А. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Волинській області, Дочірнього підприємства «Волинський автодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 червня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Служби автомобільних доріг у Волинській області, Дочірнього підприємства «Волинський автодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі ДП «Волинський автодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою (далі ДТП).

Позовні вимоги мотивував тим, що 09 грудня 2018 року близько 10.20 год. на 98 км +700 м траси сполученням Устилуг-Луцьк-Рівне мала місце ДТП, внаслідок якого транспортний засіб марки «Opel Vivaro», р.н.з. НОМЕР_1 , під його керуванням, отримав механічні ушкодження.

Позивач зазначав, що дорожнє покриття було слизьким, на дорозі була ожеледиця, внаслідок чого транспортний засіб почало заносити і як наслідок сталася ДТП.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 лютого 2019 року у справі № 161/720/19 посадову особу начальника філії «Луцька ДЕД» ДП «Волиньоблавтодор» ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП та піддано адміністративному стягненню. Даним судовим рішенням встановлено факт порушення ОСОБА_3 , як посадовою особою, правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільної дороги, а саме він допустив утворення зимової слизькості, що 09 грудня 2018 року призвело до ДТП за участю «Opel Vivaro», який отримав механічні ушкодження.

Висновком експертного дослідження № 32/17 від 25 липня 2017 року Рівненського НДЕКЦ МВС України встановлено, що матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу «Opel Vivaro» в результаті ДТП, складає 199 117 грн 54 коп.

Оскільки причиною ДТП стало порушення правил норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг, а також вимог Закону України «Про дорожній рух», внаслідок чого не ліквідовано зимову слизькість, позивач вважає, що солідарну відповідальність за завдану шкоду повинні нести Служба автомобільних доріг у Волинській області, яка здійснює управління та обслуговування автомобільної дороги Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне та ДП «Волинський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», що на підставі укладених договорів несе обов`язок по утриманню вказаної дороги.

Ураховуючи наведене, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь 199 117 грн 54 коп. завданої майнової шкоди, 1 015 грн 20 коп. понесених витрат на проведення автотоварознавчої експертизи, а також судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 червня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДП «Волинський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 5 495 грн.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним і необґрунтованим, представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій покликаючись на неправильну оцінку судом зібраних доказів та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки судом не взято до уваги, що постановою суду встановлений факт порушення начальником філії «Луцька ДЕД» ДП «Волиньоблавтодор» ОСОБА_3 , як посадовою особою, правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, а також невжиття заходів своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху. У зв`язку з тим, що дорожнє покриття було слизьким, на дорозі була ожеледиця, транспортний засіб позивача почало заносити і як наслідок сталася ДТП. Тому вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ДП «Волинський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», вважаючи рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін, залишивши без задоволення подану представником позивача апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, а також представника відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, виходячи з таких мотивів.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що провадження у справі за ст. 124 КУпАП відносно позивача ОСОБА_1 постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 березня 2019 року закрито за спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності, тобто з нереабілітуючих підстав, а тому враховуючи висновок експерта про спричинення ДТП через недотримання водієм Правил дорожнього руху, вважав, що підстави для стягнення з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача шкоди, завданої ДТП, відсутні.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 лютого 2019 року у справі №161/720/19 посадову особу начальника філії «Луцька ДЕД» ДП «Волиньоблавтодор» ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП та піддано адміністративному стягненню (а.с.85-86).

Даною постановою суду встановлено факт порушення ОСОБА_3 , як посадовою особою, правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільної дороги, а саме: допустив утворення зимової слизькості, що 09 грудня 2018 року призвело до ДТП за участю автомобіля марки «Opel Vivaro», р.н.з. НОМЕР_1 , який отримав механічні ушкодження.

Судом також встановлено, що постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 березня 2019 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП (а.с.165).

Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Внаслідок ДТП позивачу ОСОБА_1 була завдана майнова шкода у розмірі 199 117 грн 54 коп., що підтверджується висновком експертного дослідження № 45/18 від 28 грудня 2018 року (а.с.15-20). За проведення вказаного експертного дослідження позивачем згідно рахунку № 451 від 29 грудня 2018 року було сплачено 1 015 грн 20 коп. (а.с.28).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 вересня 2019 року у даній справі призначено автотехнічну експертизу з метою з`ясування всіх обставин ДТП, визначення ступеня вини позивача та причинно-наслідкового зв`язку (а.с.182).

З висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № 8748 від 13 грудня 2019 року вбачається, що з технічної точки зору, в діях водія автомобіля марки «Opel Vivaro», р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 вбачається невідповідність вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху і знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП (а.с.190-193).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи, несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

За ст. 10 Закону України «Про автомобільні дороги» державне керування автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якої направляється й координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади в області транспорту і який має свої органи керування на місцях.

У Волинській області органом державного керування автомобільними дорогами загального користування є Служба автомобільних доріг у Волинській області, у власності якої перебувають всі автомобільні дороги загального користування області.

Балансоутримувачем автомобільної дороги Устилуг-Луцьк-Рівне на ділянці км 0+420 км 130+000, на якій сталася ДТП, в межах Волинської області є Служба автомобільних доріг у Волинській області. Експлуатаційне утримання даної ділянки дороги на підставі договору № 01.4/3/18 від 12 лютого 2018 року здійснює ДП «Волинський облатодор» (а.с.42).

12 лютого 2018 року між Службою автомобільних доріг у Волинській області і ДП «Волинський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» укладений договір на 2018 рік, відповідно до умов якого ДП «Волинський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (виконавець) зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, своїми силами і засобами на власний ризик та/або з залученням субпідрядних організацій надати послуги з обслуговування наземних видів транспорту (Послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Волинської області протяжністю 1683,0 км).

Пунктом 1.7. зазначеного договору передбачено, що виконавець на період дії договору та протягом гарантійного періоду в повній мірі відповідає за належне утримання доріг, забезпечення умов безпеки руху, і несе повну безумовну майнову та іншу юридичну відповідальність в частині відшкодування майнової і немайнової (в т.ч. моральної) шкоди та компенсації витрат власникам транспортних засобів, іншим учасникам дорожнього руху, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася з причини незадовільного експлуатаційного утримання, допущеного з вини виконавця, а також забезпечує повне майнове відшкодування Замовнику у разі заподіяння збитків користувачами доріг, та/або в процесі використання смуги відведення юридичними чи фізичними особами на мережі автомобільних доріг, якщо такі збитки завдані з вини Виконавця.

Згідно із ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить:

- компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів;

- забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху;

- забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов;

- вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях;

- термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах;

- своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами;

- організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до вимог п. 11 «Єдиних Правил ремонту й змісту автомобільних доріг» № 198 від 30 березня 1994 року власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, шляхо-експлуатаційні організації зобов`язані:

- вчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил, з дотриманням норм і стандартів по безпеці руху.

Позивач посилався на те, що відповідачами не зроблено обробку покриття дороги протислизькими матеріалами, де мала місце ожеледиця, яка спричинила ДТП та заподіяла йому шкоду, чим порушили Єдині правила зимового утримання автомобільних доріг ПГ. 1-218-118:2005, затверджені Наказом Державної служби автомобільних доріг України (УКРАВТОДОР) № 5252 від 15 листопада 2005 року.

На підтвердження цієї обставини позивач ОСОБА_1 посилається на акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 09 грудня 2018 року, відповідно до якого проїзна частина дороги на якій сталася ДТП, була вкрита ожеледицею (а.с.120).

За даними Волинського обласного центру з гідрометеорології за №21/01-49/232 від 05 червня 2019 року в період 06.00 - 10.00 годин 09 грудня 2018 року у с. Струмівка Луцького району Волинської області спостерігалися наступні погодні умови: хмарна погода без опадів, температура повітря 0 градусів, відносна вологість повітря 95%, спостерігався серпанок з видимістю 2 км, снігового покриву та опадів не відмічалося.

Дорожньо-транспортна пригода мала місце 09 грудня 2018 року о 10 год. 20 хв.

Пунктом 3.1.18 ДСТУ 3587-97 передбачено, що усунення зимової слизькості на автомобільних дорогах загального користування здійснюється з моменту її виявлення до повної ліквідації.

Відповідно до додатку Б до цього документу строки ліквідації складають не більше 4 години на 100 км протяжності дороги загального користування. Протяжність доріг, які обслуговуються, складає 48,4 км автодороги другої технічної категорії (в одну нитку), а це означає, що час ліквідації зимової слизькості не повинен перевищувати двох годин з моменту виявлення ожеледиці.

ДТП мала місце 09 грудня 2018 року о 10 год. 20 хв., а тому в цей час при зазначених погодних умовах відбулося утворення ожеледиці, що підтверджується згаданим актом від 09 грудня 2018 року, а час ліквідації зимової слизькості не повинен перевищувати двох годин з моменту виявлення ожеледиці.

Згідно із висновком експерта судової автотехнічної експертизи № 8748 від 13 грудня 2019 року швидкість руху автомобіля марки «Opel Vivaro», номерний знак НОМЕР_1 , перед початком гальмування, виходячи з величини втрат кінетичної енергії на гальмування, становила не менше 22 км/год. Розрахована величина швидкості руху автомобіля марки «Opel Vivaro», номерний знак НОМЕР_1 , є мінімально можливою, оскільки в даному випадку неможливо визначити витрати кінетичної енергії на деформацію деталей та переміщення автомобіля марки «Opel Vivaro», номерний знак НОМЕР_1 , від краю проїзної частини до місця кінцевого розташування. У ситуації, що розглядається, водій автомобіля марки «Opel Vivaro», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.4. та п. 12.1. Правил дорожнього руху України, а саме: рухаючись з також безпечною швидкістю руху, не більшою 50 км/год, та застосовувати такі прийоми керування, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним. При наданих судом даних, з технічної точки зору в діях водія автомобіля марки «Opel Vivaro», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 вбачається невідповідність вимогам п. 12.1. Правил дорожнього руху України. При наданих судом даних, з технічної точки зору, невідповідність дій водія марки «Opel Vivaro», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 вимогам п. 12.1. Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП (а.с.190-193).

Відповідно до п. 12.1. Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 12.3 Правил дорожнього руху передбачено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості або до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року передбачено, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступені вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (але не може бути повністю відмовлено у відшкодуванні шкоди).

Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (ч. 2 ст. 1193 ЦК), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року передбачено: якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступені вини потерпілого, коли іншого не встановлено законом, розмір належного з володільця джерела підвищеної небезпеки відшкодування має бути зменшений або у відшкодуванні шкоди має бути відмовлено.

Правила про зменшення розміру відшкодування або відмову у відшкодуванні шкоди з врахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках заподіяння шкоди майну, а також особі громадянина, однак у кожному разі підставою до цього може бути груба необережність потерпілого (знаходження в нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху і т.п.), а не проста необачність.

Судом встановлено, що дії позивача ОСОБА_1 , як водія автомобіля, не відповідали вимогам пункту 12.1. Правил дорожнього руху України і знаходяться у причинному зв`язку з пригодою, що свідчить про наявність також і його вини в ДТП.

Одночасно колегія суддів враховує ту обставину, що працівник ДП «Волинський автодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 140 КУпАП, відповідно до якої до адміністративної відповідальності може бути притягнута особа за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Притягнення працівника ДП «Волинський автодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, також свідчить про наявність і вини цього відповідача у незабезпеченні безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг.

Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Встановлено, що станом на час ДТП ОСОБА_3 працював начальником філії «Луцька ДЕД» ДП «Волиньоблавтодор» та був особою відповідальною за утримання ділянки дороги, на якій відбулася ДТП.

Виходячи із встановлених обставин, наданих сторонами доказів в сукупності та вимог закону, колегія суддів дійшла висновку, що у даній ДТП винними є позивач, який порушив Правила дорожнього руху, та відповідач ДП «Волинський автодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», працівник якого був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Для настання відповідальності за спричинення шкоди необхідна наявність чотирьох умов: наявність шкоди, противоправне діяння (дія або бездіяльність), причинний зв`язок між діянням та спричиненою шкодою, вина.

Із матеріалів справи вбачається наявність чотирьох обов`язкових умов для настання відповідальності, як в діях самого позивача, так і в діях працівника ДП «Волинський автодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» ОСОБА_4 , а саме: протиправність дій, вина, спричинення шкоди і причинний зв`язок із діями та настання шкоди.

Встановлюючи ступінь вини кожного із цих осіб, апеляційний суд враховує, наступне.

Позивач, як водій автомобіля, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху повинен був урахувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, а у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, повинен був негайно вжити заходів для зменшення швидкості або до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, чим порушив пункти 12.1., 12.3. Правил дорожнього руху.

Вирішуючи питання щодо ступеню вини ОСОБА_3 , апеляційний суд враховує постанову суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 140 КУпАП, а також:

- час скоєння дорожньо-транспортної пригоди (10 год. 20 хв.);

- інформацію Волинського обласного центру з гідрометеорології за №21/01-49/232 від 05 червня 2019 року;

- акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 09 грудня 2018 року, відповідно до якого проїзна частина дороги на якій сталася ДТП, була вкрита була ожеледицею.

Виходячи із встановлених судом обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що ступінь вини, як позивача ОСОБА_1 , так і відповідача ДП «Волинський автодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в ДТП є рівною, а тому є підстави для застосування ч. 2 ст. 1193 ЦК України та зменшення суми відшкодування до 99 558 грн 77 коп(199 117 грн 54 коп. х 100) : 50, виходячи із 50% вини сторін у ДТП.

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, у зв`язку з чим оскаржуване рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з ДП «Волинський автодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_1 99 558, 77 грн на відшкодування майнової шкоди.

Виходячи із встановлених обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону, апеляційний суд вважає за необхідне у задоволені позову до Служби автомобільних доріг у Волинській області відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на те, що апеляційним судом у цій справі ухвалюється нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , то відповідно до наведених вище положень ЦПК України на його користь з відповідача ДП «Волинський автодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог понесені позивачем судові витрати за проведення експертного дослідження, по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, що становить 3 009 грн 26 коп. (1 015 грн 20 коп. + 2 001 грн 33 коп. + 3 011 грн 99 коп.) / 50%).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Волинський автодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в користь ОСОБА_1 99 558 (дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят вісім тисяч) грн 77 коп. на відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Волинський автодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в розмірі 3 009 (три тисячі дев`ять) грн 26 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: