Дата документу 17.11.2020
Справа № 334/5918/20
Провадження № 2/334/3642/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Ісакова Д.О.,

при секретарі Череп М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжя в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини разом з матір`ю.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.09.2017 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено шлюб, який був зареєстрований в Дніпровському районному у м.Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 459.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між подружжям припинені через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісність поглядів на спільне життя і сімейні відносини. Подальше спільне життя з відповідачем не можливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересах дитини.

Дитина ОСОБА_3 від народження по теперішній час проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради.

22.11.2019 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя винесено судовий наказ № 334/7779/20 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 334/7781/19 від 03.06.2020 року, стягнуто з відповідача на користь позивача кошти на її утримання.

Дитині ОСОБА_3 виповнилося лише 1 рік, він перебуває виключно на грудному вигодовуванні.

Квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить позивачу на праві спільної часткової власності відповідно до свідоцтва № НОМЕР_1 від 21.06.2000 року про право власності на житло.

Позивач має постійне місце роботи, наразі знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення останнім трирічного віку.

Розпорядженням Голови районного адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району № 619р від 28.11.2019 року визначено порядок участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_2 з малолітнім сином ОСОБА_3 . На даний час ОСОБА_2 має можливість безперешкодного спілкування з сином у будь-який зручний для нього час і день тижня за домовленістю з позивачем, навіть незважаючи на те, що у розпорядженні визначено лише середу, суботу та неділю з 10:00 до 12:00 години.

Між сторонами не досягнуто письмової, нотаріально посвідченої згоди що визначення місця проживання дитини.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити їй прізвище « ОСОБА_4 ».

В підготовче судове засідання сторони не з`явились, надали суду заяви в яких, просять суд розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримує, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши докази по справі, встановивши такі факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 23.09.2017 року Дніпровським районним у м.Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 459.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Згідно ч.3, ч.4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб. Оскільки позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідачка проти розірвання шлюбу не заперечує, то їх шлюб підлягає розірванню.

Крім того, у відповідності зі ст. 113 СК України, особа, що змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « ОСОБА_4 ».

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Судом також встановлено, що дитина ОСОБА_3 від народження по теперішній час проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради.

22.11.2019 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя винесено судовий наказ № 334/7779/20 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 334/7781/19 від 03.06.2020 року, стягнуто з відповідача на користь позивача кошти на її утримання.

Квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить позивачу на праві спільної часткової власності відповідно до свідоцтва № НОМЕР_1 від 21.06.2000 року про право власності на житло.

Позивач має постійне місце роботи, наразі знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення останнім трирічного віку.

Розпорядженням Голови районного адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району № 619р від 28.11.2019 року визначено порядок участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_2 з малолітнім сином ОСОБА_3 , з врахуванням режиму дня та стану здоров`я: кожні середу, суботу та неділю тижня з 10:00 до 12:00 години в присутності матері, місце зустрічі визначається за домовленістю між батьками з можливістю вільного пересування по місту.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Відповідно до роз`яснень, даних у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них залишається дитина, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке б відповідало інтересам неповнолітньої дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою. Велике значення мають не матеріальні обставини, а почуття і емоції батьків і дітей. Малолітні діти, як правило, більше потребують материнської турботи. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Відповідно до принципу ст. 6 Декларації з прав дитини від 20 листопада 1959 року, малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Таких обставин в судовому засіданні не встановлено.

У відповідності до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Встановивши, що сторони створили належні умови для проживання та виховання дитини, врахувавши розпорядженням Голови районного адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району № 619р від 28.11.2019 року, яким визначено порядок участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_2 з малолітнім сином ОСОБА_3 , враховуючи інтереси дитини, які переважають над інтересами батьків, думку відповідача, який не заперечує проти визначення місця проживання дитини разом матір`ю, суд вважає, що проживання малолітньої дитини з матір`ю буде відповідати її інтересам, а тому слід визначити місце проживання дитини з матір`ю.

При цьому суд відмічає, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків, приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини.

Керуючись статтями: 110-112, 113, 121, 150, 160, 161 Сімейного кодексу України, статтями: 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 23.09.2017 року Дніпровським районним у м.Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 459.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « ОСОБА_4 ».

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 за місцем реєстрації та проживання матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д.О.Ісаков