Справа № 229/1590/13-ц
Провадження №2/229/1453/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 р. м.Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

за участю секретаря

судового засідання Гумірової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що відповідно до укладеного договору № КТХRRХ08111122 від 10.12.2007р ОСОБА_1 10 грудня 2007р отримав кредит у розмірі 8 880грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана разом з Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка" складає між ним та Банком договір, про що свідчить підпис відповідача в заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісячно.

Відповідач зобов"язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв"язку з чим станом на 19.03.2013року має заборгованість 61 577,11грн, яка складається з наступного:

8880грн - заборгованість за кредитом;

1192,55грн заборгованість по процентам за користування кредитом;

2557,44грн - заборгованість по комісії за користування кредитом;

45538,69грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором;

також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг;

500грн - штраф (фіксована сумма);

2908,43грн - штраф (процентна складова).

Просять стягнути з відповідача заборгованість в сумі 61577,11грн та судові витрати в розмірі 615,77грн.

Ухвалою суду від 05 жовтня 2020року заочне рішення Дружківського міського суду від 30.05.2013року у справі №229/1590/13-ц за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано та призначено підготовче засідання (а.с.63-65) .

Ухвалою суду від 23 жовтня 2020року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с.70)

В судове засідання сторони не з"явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідач надав суду заяву про застосування строку позовної давності, в якій зазначає, що дійсно, 10 грудня 2007року банк надав йому строковий кредит на визначений термін з 10.12.2007р по 10.12.2009р.

Початком перебігу строку позовної давності є момент порушення права кредитора, те, коли він довідався або міг довідатися про його порушення.

Своїми діями він не переривав перебіг строку позовної давності за кредитним договором. З позовом банк звернувся до суду 05 квітня 2013року . Договору про збільшення позовної давності у письмовій формі з підписами обох сторін у відповідності до вимог ст. 259 ЦК України він з позивачем не укладали.

Вважає, що строк позовної давності для звернення банку до суду з позовом до нього , банком пропущений . Тому просить відмовити банку у задоволенні позову, розглянути справу без його участі. (а.с.79)

Суд прийняв рішення про розгляд справи у відсутність сторін.

Дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким , що не підлягає задоволенню.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Суд встановив, що між ЗАТ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № КТХRRX08111122 від 10.12.2007р, відповідно до якого, Банк надав відповідачу строковий кредит в сумі 8 880грн на строк з 10.12.2007р по 10.12.2009р з умовами сплати за користування Кредитом відсотків у розмірі 1% у місяць на суму залишку заборгованості по кредиту із зобов`язанням повернення наданого кредиту .

Відповідач зобов`язаний погашати заборгованість щомісячно в період сплати, за який приймається період з 10 по 15 число кожного місяця у сумі 525,26грн., яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії та інше.

При порушенні позичальником зобов"язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню , розмір якої зазначений у пункті 5.1 Умов за кожний день прострочки. (а.с.19)

Згідно п. 5.1 Умов надання споживчого кредитуц фізичним особам ("Розстрочка"),(Стандарт) при порушенні позичальником будь-якого із зобов"язань, передбачених Заявою та п.п. 3.2.2,3.2.3 даних Умов, Банк має право нарахувати, а позичальник зобов"язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1грн за кожний день прострочки платежу. (а.с.77)

Суд встановив, що відповідач ОСОБА_1 не виконував належним чином умови кредитного договору щодо погашення кредиту і відсотків за ним, у зв`язку з чим, станом на 19.03.2013 року має заборгованість за кредитом 8 880грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 1 192,55грн., заборгованість по комісії 2 557,44грн, пеня в сумі 45 538,69грн, штраф в сумі 3408,43грн. (а.с.18).

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

За умовами договору між сторонами, які викладені зокрема у заяві позичальника №КТХRRX08111122 від 10 грудня 2007 року, яка підписана боржником і представником банку, сторони домовилися, що строк погашення щомісячних платежів встановлений до з 10 по 15 число кожного місяця. Отже, ОСОБА_2 повинен був оплачувати банку щомісячно у період з 10по 15 число 525,26грн .

Оскільки договір, який переглядається у зв`язку з позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16.

Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, зі сплати 525,26грн з 10 по 15 число кожного місяця впродовж строку кредитування, який закінчується 10.12.2009р, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу.

Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення.

Зі справи вбачається, що позичальник взагалі не здійснив платежів на погашення заборгованості за кредитом. Отже, право на пред`явлення вимог до ОСОБА_2 виникло у банку після 15 січня 2008 року, оскільки черговий платіж у період з 10 по 15 січня 2008 року боржник не вніс . Кінцевий строк кредитування 10.12.2009року (а.с.18-19).

Проте даний позов пред`явлено до суду лише у квітня 2013 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності про застосування якого просив відповідач у своїй заяві до суду.

Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Пунктом 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) передбачено , що термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки -пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У зв"язку із відсутністю підпису позичальника ОСОБА_2 про ознайомлення з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам останній своєї згоди на збільшення трирічного строку позовної давності не дав.

Таким чином, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитом в сумі 8880грн, за процентами за користування кредитом в сумі 1192,55грн, а також заборгованості за пенею в розмірі 45538,69грн і штрафів - 500 грн. (фіксована частина) і 2908,43 грн. (процентна складова) на підставі ст.266 ЦК України.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, не підлягають задовленню і вимоги позивача щодо стягнення судового збору.

Керуючись ст.ст. 2,4,5,10-13,76-81,89,263-265,268,273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання в 30денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 17 листопада 2020року.

Суддя: Т.Л. Панова

повний текст рішення складено 25 листопада 2020року

Суддя: Т.Л. Панова