КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/6377/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Голопапи Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Правекс-Банк" на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2016 року, ухваленого під головуванням судді Таран Н.Г.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Правекс-Банк" про стягнення сум доплати за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника, суми компенсації втрати частини заробітної плати у вигляді доплати за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника, суми середнього заробітку за весь період затримки розрахунку, відшкодування моральної шкоди,-

встановив:

В жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який неодноразово уточнював, та просив ухвалити рішення, яким стягнути з ПАТ КБ "Правекс-Банк" доплати за виконання обов`язків тимчасово відсутнього директора відділення "Візовий центр" ПАТ КБ "Правекс-Банк" у сумі 229090,15 грн.; компенсацію втрати частини заробітної плати у вигляді доплати за виконання обов`язків тимчасово відсутнього директора відділення "Візовий центр" ПАТ КБ "Правекс-Банк" у сумі 162967,23 грн.; середній заробіток за весь період затримки розрахунку в сумі 132787,45 грн.; у рахунок відшкодування моральної шкоди 30000 грн.

Вимоги обґрунтовує тим, що в період з 08 квітня 2013 року по 01 квітня 2015 року тимчасово виконував обов`язки директора відділення "Візовий центр" ПАТ КБ "Правекс-Банк", але відповідачем не здійснено нарахування та виплату належних йому сум доплат за виконання обов`язків директора відділення "Візовий центр" ПАТ КБ "Правекс-Банк".

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2016 року позовні вимоги задоволено частково, вирішено:

Стягнути з ПАТ КБ "Правекс-Банк" на користь ОСОБА_1 доплату за виконання обов`язків тимчасово відсутнього директора відділення "Візовий центр" ПАТ КБ "Правекс-Банк" у сумі 229090,15 грн.; компенсацію втрати частини заробітної плати в сумі 162967,23 грн.; середній заробіток за весь період затримки розрахунку в сумі 132787,45 грн.; моральну шкоду в сумі 5000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ПАТ КБ "Правекс-Банк" подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати, у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі посилається на те, що судом не враховано довідку про те, що з 08 квітня 2013 року при призначенні позивача на посаду директора Комінтернівського відділення та покладенні на нього тимчасового виконання обов`язків директора відділення "Візовий центр" банку, на підставі наказів №1]67-к від 04 квітня 2013 року та №1200-к від 08 квітня 2013 року йому збільшено посадовий оклад, а саме встановлено посадовий оклад у розмірі 9763 грн. До 08 квітня 2013 року посадовий оклад становив 4849 грн., посадовий оклад директора Комінтернівського відділення та відділення "Візовий центр" становив 6102 грн. Таким чином позивачу здійснено доплату за тимчасове виконання обов`язків директора іншого відділення.

Зазначає, що судом не враховано невеликий обсяг робіт, який виконував позивач протягом роботи в ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК" для визначення розміру доплати.

Вказує, що суд першої інстанції в рішенні посилається на те, що розмір доплати встановлено колективним договором від 2008 року, проте, ураховуючи, що у 2008 році банк придбано італійською групою Інтеза Санпаоло, а також, враховуючи положення частини 6 статті 9 Закону України "Про колективні договори і угоди" (у разі зміни власника підприємства чинність колективного договору зберігається протягом строку його дії, але не більше одного року), колективний договір припинив свою дію. Суд таких заперечень банку не врахував.

Зазначає, що судом не з`ясовано скільки часу протягом робочого дня позивач безпосередньо виконував обов`язки за сумісною посадою; суд не дослідив надану банком інформацію, що за 2 роки було укладено лише 2 договори, тоді як за період з 01 квітня 2013 року по 01 квітня 2015 року на Комінтернівському відділенні за цей же період відкрито 309 рахунків.

Зазначає, що відділення "Візовий центр" відкривалося для обслуговування клієнтів, які оплачують послуги компанії "Віза менеджмент сервіс" та потрапити до відділення можуть лише особи, які записані на прийом у візовий центр. Основний обсяг послуг, які здійснює/надає це відділення є прийом платежів від осіб, які оформлюють візи в Італію. При наданні таких послуг роль директора відділення виключається, оскільки приймають платежі бухгалтери-касири.

Посилається на неврахування судом того, що фактично перевірки на відділенні Візовий центр за період квітень 2013 - квітень 2015 не проводилися в регулярності, зазначеної позивачем та встановленої внутрішніми документами банку; ОСОБА_1 , як тимчасово виконуючим обов`язки директора відділення Візовий центр, був проведений лише один Інструктаж з питань охорони праці та протипожежної безпеки.

-

- Вказує, що позивач неналежно виконував свої основні обов`язки.

Зазначає, що пунктом 2.2.1 трудового договору, укладеного 16 січня 2008 року між сторонами, співробітник зобов`язаний виконувати доручену йому роботу у відповідності із своїми посадовими обов`язками; зазначений перелік обов`язків співробітника у посадовій інструкції не є вичерпним, банк вправі покласти на співробітника виконання інших обов`язків відповідно до його кваліфікації.

Звертає увагу на те, що здійснений позивачем розрахунок суперечить діючому законодавству, а рішення суду згідно із пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" не містить розрахунків суду, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Вказує, що оклад позивача на посаді директора Комінтернівського відділення за період з квітня 2013 року по квітень 2015 року з урахуванням доплати за тимчасове виконання обов`язків відсутнього директора відділення "Візовий центр" становив 9763 грн.; посадовий оклад директора відділення "Візовий центр" за період з квітня 2013 року по квітень 2015 року становив 6102 грн., розрахунок позивача здійснений, виходячи із стопроцентного посадового окладу директора Комінтернівського відділення.

Посилається на те, що судом не враховано, що в період з 08 квітня 2013 року по 01 квітня 2015 року позивач шість разів знаходився у відпустці та два рази на лікарняному, що впливає на здійснення розрахунків за позовними вимогами.

Зазначає, що згідно із пунктом 6 постанови Ради Міністрів СРСР "Про порядок і умови суміщення професій (посад)" від 04 грудня 1981 року №1145 доплата за тимчасове виконання обов`язків відсутнього працівника не може перевищувати 50% окладу відсутнього працівника.

Вказує на безпідставність висновків суду, що працівниками банку не внесено позивача, як особу на яку покладено обов`язки директора відділення "Візовий центр", до табелю обліку робочого часу. Скаржник зазначає, що відповідно до Процедури табельного обліку використання робочого часу, затвердженого рішенням банку від 19 грудня 2011 року №307, складання табеля покладається на керівника відділення, тобто цю дію мав забезпечити позивач.

Щодо моральної шкоди зазначає, що рішення суду не містить обґрунтування в цій частині на підставі доказів.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 13 березня 2017 року апеляційну скаргу задоволено, рішення Деснянського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2016 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року рішення Апеляційного суду міста Києва від 13 березня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В судовому засіданні представник відповідача Мельник В.В. доводи апеляційної скарги підтримала.

Позивач та представник позивача ОСОБА_3 проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач з 08 квітня 2013 року по 01 квітня 2015 року виконував обов`язки директора відділення "Візовий центр" без звільнення від своєї основної роботи - директора Комінтернівського відділення, то на відповідача згідно зі статтею 105 КЗпП України покладений обов`язок виплатити відповідні доплати. Оскільки відповідач таких доплат за виконання обов`язків директора відділення "Візовий центр" не здійснив, суд дійшов висновку, що позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди. Судом відхилено заяву відповідача про пропуск строків звернення до суду для вирішення трудового спору.

Проте колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

ОСОБА_1 з 16 січня 2008 року перебував у трудових відносинах з ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК", з 08 квітня 2013 року на підставі наказу №1167-к від 04 квітня 2013 року переведений на посаду директора Комінтернівського відділення ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК" з посадовим окладом згідно з додатком до наказу, з правом використання контрольного електронно-цифрового підпису (згідно особисто поданої заяви від 03 квітня 2013 року).

Відповідно до додатку до наказу №1167 від 04.04.2013 року посадовий оклад директора Комінтернівського відділення ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК" ОСОБА_1 змінено 08 квітня 2013 року та установлено в розмірі 9763 грн.

На підставі заяви ОСОБА_1 від 08 квітня 2013 року з 08 квітня 2013 року згідно наказу №1200-к від цієї ж дати на Бонюка Р.В. - директора Комінтернівського відділення ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК" покладено тимчасове виконання обов`язків директора "Візовий центр" ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК", у зв`язку з виробничою необхідністю, з правом використання контрольного електронно-цифрового підпису, на умовах повної індивідуальної матеріальної відповідальності.

Тимчасові обов`язки ОСОБА_1 виконувались по 01 квітня 2015 року та були припинені наказом банку від 01 квітня 2015 року №1241/к.

Згідно штатного розпису станом на 02 січня 2013 року посадовий оклад директора відділення "Візовий центр" ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК" установлено 6102 грн.

Такий же розмір посадового окладу 6102 грн. установлено директору Комінтернівського відділення ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК" відповідно до вказаного штатного розпису.

Статтею 105 КЗпП України визначено, що працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов`язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника. Розміри доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі.

Статтею 21 Кодексу законів про працю України установлено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про оплату праці" встановлено структуру заробітної плати, до якої відносяться в тому числі: 1) Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки; 2) Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Верховний Суд у постанові від 14 листопада 2018 року у справі №804/3583/17 навів такі висновки:

"суміщення професій/посад розцінюється як виконання працівником на тому ж підприємстві поряд із основною роботою, встановленою його трудовим договором, додаткової роботи за іншою професією (посадою) ... Водночас, слід зауважити, що суміщення професій (посад) має такі особливості: робота за другою посадою не відображається в табелі обліку використання робочого часу; друга посада залишається вакантною; для допущення працівника до роботи за суміщенням посад, за загальним правилом, достатньо подання заяви працівником та видачі керівником наказу про суміщення; окремий трудовий договір не укладається, запис у трудову книжку про суміщення не вноситься; порядок оплати праці встановлюється на підставі положень колективного договору та вказується у наказі про суміщення; оплата роботи за другою посадою на законодавчому рівні класифікується як надбавка до заробітної плати … Щодо питання оплати праці при суміщенні професій (посад) і виконанні обов`язків тимчасово відсутнього працівника, перш за все, необхідно зауважити, що в обов`язковому порядку до звичайної заробітної плати відповідного працівника здійснюється нарахування відповідної доплати. На відміну від роботи за сумісництвом, що оплачується пропорційно відпрацьованому часу, доплати при суміщенні професій (посад) і виконанні обов`язків тимчасово відсутнього працівника встановлюються у фіксованих відсотках до тарифної ставки (окладу). Що стосується розміру доплат, в ідеальному варіанті їх конкретні розміри деталізуються у колективному договорі підприємства або в іншому локальному акті, що регулює питання оплати праці (наприклад положення про оплату праці). Чинне законодавство України не деталізує конкретні розміри відповідних доплат для приватної (небюджетної) сфери та у цілому залишає це питання на розсуд роботодавця".

Узагальнюючи, можна зробити висновок про те, що суміщення передбачає виконання працівником поряд зі своєю основною роботою, що обумовлена трудовим договором, додаткової роботи за іншою професією (посадою) протягом встановленої законодавчо тривалості робочого дня (робочої зміни). Як правило, суміщення професій (посад) дозволяється в межах категорії персоналу, до якої належить працівник (робітники, професіонали, фахівці тощо). Суміщення встановлюється наказом про покладання обов`язків у порядку суміщення за певною вакантною посадою За суміщення професій провадиться доплата (стаття 105 КЗпП). Суміщення професій (посад) ґрунтується на тому, що суміщувана посада є в штатному розписі організації, але залишається вакантною, отже за посадою утворюється економія фонду заробітної плати, за рахунок якої і встановлюють доплату. Робота за суміщенням у табелі обліку використання робочого часу не відображається.

Установлено, що Колективний договір між Правлінням банку та трудовим колективом АКБ "ПРАВЕКС-БАНК", схвалений на конференції трудового колективу 15 травня 2008 року, припинив свою дію та на час спірних правовідносин іншого Колективного договору укладено не було.

Отже є помилковим посилання рішення суду першої інстанції на умови цього договору, зокрема на пункти 3.6, 3.8, цитуючи які, суд не звернув уваги, що примірник Колективного договору взагалі відсутній в матеріалах справи.

Натомість з матеріалів справи убачається, що рішенням ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК" від 02 січня 2013 року №1/1 затверджено штатний розпис цієї установи, який введено в дію з 02 січня 2013 року.

Згідно листа Мінпраці від 27 червня 2007 року №162/06/187-07 штатний розпис - це документ, що встановлює для даного підприємства, установи, організації структуру, штати та посадові оклади працівників. У штатному розпису містяться назви посад, чисельність персоналу і оклади щодо кожної посади.

Установлено також, що згідно штатного розпису станом на 02 січня 2013 року посадовий оклад директора відділення "Візовий центр" ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК" установлено 6102 грн. Такий же розмір посадового окладу 6102 грн. установлено директору Комінтернівського відділення ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК" відповідно до вказаного штатного розпису.

З 08 квітня 2013 року ОСОБА_1 переведений на посаду директора Комінтернівського відділення ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК", з цієї ж дати на нього покладено тимчасове виконання обов`язків директора "Візовий центр" ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК". При цьому згідно додатку до наказу №1167 від 04 квітня 2013 року посадовий оклад директора Комінтернівського відділення ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК" ОСОБА_1 змінено 08 квітня 2013 року та установлено в розмірі 9763 грн.

Матеріали справи не містять даних про те, що до штатного розпису підприємства внесено відповідні зміни шляхом видання наказу про внесення цих змін або шляхом затвердження нового штатного розпису із визначенням інших посадових окладів.

З огляду на те, що зміни до штатного розпису щодо встановлення посадового окладу директора Комінтернівського відділення ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК" не вносились, проте ОСОБА_1 нараховувалась і виплачувалась заробітна плата у збільшеному розмірі, колегія суддів погоджується з аргументами відповідача щодо здійснення в такий спосіб доплати за виконання обов`язків в порядку суміщення, а висновок суду першої інстанції про те, що загальна сума доплат за виконання обов`язків тимчасово відсутнього директора відділення "Візовий центр" не може бути визначена інакше як на рівні 100% відповідної суми доходу у вигляді посадового окладу директора Комінтернівського відділення за відповідній період, не відповідає установленим обставинам справи.

Зазначене дає підстави для висновку про те, що позивач отримував доплату за суміщення посад у розмірі, визначеному відповідним наказом уповноваженої особи, факту заподіяння моральної шкоди не установлено, відтак позовні вимоги про стягнення сум доплати за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника, суми компенсації втрати частини заробітної плати у вигляді доплати за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника, суми середнього заробітку за весь період затримки розрахунку, відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції навів необхідні та основоположні висновки стовно правовідносин сторін, поданого позову та доводів апеляційної скарги, які спростовують висновки суду першої інстанції. Інші доводи апеляційної скарги, зокрема, в частині обсягів виконуваної за суміщенням роботи, на вирішення справи не впливають, отже апеляційний суд не убачає підстав надавати відповідь на ці аргументи.

Окрім того, ураховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні позовних вимог по суті, відсутні підстави для вирішення питання в частині застосування позовної давності.

Відповідно до статті 376 ЦПК України неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи є підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Правекс-Банк" задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Правекс-Банк" про стягнення сум доплати за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника, суми компенсації втрати частини заробітної плати у вигляді доплати за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника, суми середнього заробітку за весь період затримки розрахунку, відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 листопада 2020 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова