Справа № 362/2143/20
Провадження № 2/362/1694/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2020 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Кравченко Л.М.,
за участю секретаря Яренко Н.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу,
11.06.2020 року суд відкрив провадження у цій справі та вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.
Сторони, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про призначення судового засідання у спрощеному провадженні з викликом сторін.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений судом через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а тому в силу вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим належним чином.
На підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Крім того, в силу вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Зважаючи на вищевикладене, суд ухвалив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, ухваливши заочне рішення на підставі наявних матеріалів справи.
Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, дійшов наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.
В силу вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Судом достовірно встановлено, що 23.03.2017 року о 12:00 в м. Біла Церква на перехресті вул. Фастівська - І.Мазепи, ОСОБА_1 керував автомобілем «Daimler Chrysler 313» д.р.н. НОМЕР_1 , не врахував безпечної швидкості руху, дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 2108» реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.
Згідно постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.04.2017 р. ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу.
Виконання вищевказаного звіту підтверджується актом виконаних робіт згідно рахунку 1459 від 21.06.2017 року на суму 671,60 грн., які відповідно до платіжного доручення № 1459рв від 13.07.2017 р. оплачені позивачем.
Згідно акту виконаних робіт відповідно до рахунку № 1655 від 19.07.2017 року проведено оплату з послуг аваркома (експерта) на суму 150 грн., що підтверджується квитанцією № 1236153 від 08.08.2017 року.
Зі змісту позову вбачається, що позивач звертався до відповідача з вимогою про відшкодування шкоди в добровільному порядку, однак вказана вимога залишилась без виконання, відповідач не вчинив жодної дії, спрямованої на врегулювання спору.
Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Аналогічне положення закріплено у ст. 27 Закону України«Про страхування», за змістом якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).
Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Відповідно до п. 41.1 а. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогампункту 1.7статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
В силу вимог ст.1191ЦК України та п. 38.2.1ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом.
Право зворотної вимоги (регресу) - це вимога кредитора до боржника (особи, яка завдала шкоду) про повернення сплаченого за його вини відшкодування потерпілому.
Регресна вимога носить похідний характер. Вона виникає тільки на основі виконання якогось іншого зобов`язання, що стосовно регресного може бути названо основним. Регресне зобов`язання завжди є похідним від основного, оскільки коли припиняє дію основне, то виникає регресне зобов`язання.
В регресному зобов`язанні беруть участь дві сторони - кредитор (регредієнт) і боржник (регресант). Особливість кредитора полягає в тому, що він, перш ніж стати кредитором у регресному зобов`язанні, був боржником в іншому зобов`язанні, виконання якого і породило регресне зобов`язання.
Регресна вимога завжди спрямована на відшкодування втрат, понесених за рахунок або з вини іншої особи, а тому вона, по суті, є зобов`язанням по відшкодуванню шкоди й, отже, в більшості випадків є формою цивільно-правової відповідальності.
Об`єктом регресного зобов`язання є відшкодування, яке регресант зобов`язаний вчинити регредієнту. Зміст регресного зобов`язання становлять права і обов`язки сторін. У регресному зобов`язанні регредієнту належить право на одержання відшкодування, регресант зобов`язаний вчинити дії по відшкодуванню, тобто змістом регресного зобов`язання є стягнення сплаченого.
Крім того судом встановлено, що позивачем оплачено витрати експерта згідно платіжних доручень №1236153 від 08.08.2017 року в сумі 150 грн, та №1459рв від 11.07.2017 року в сумі 671,60 грн., на загальну суму 821,60 грн., які враховано в суму страхового відшкодування.
Разом з тим, відповідно до вимог п. 22.1. ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно з положеннями ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Отже, чинним законодавством не передбачено право страховика вимагати відшкодування вартості витрат за послуги аваркома (експерта), у зв`язку з тим, що такі витрати страховика не є страховим відшкодуванням, а спрямовані на визначення розміру збитків. Ці витрати належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню з особи, яка відповідальна за спричинену шкоду, а тому суд не вбачає підстав для відшкодування за рахунок відповідача вартості витрат за послуги аваркома (експерта) в сумі 821,60 грн., а тому відмовляє в задоволенні позову в цій частині.
Відповідно до вимогст. 141 Цивільного процесуального кодексу Українисудові витрати понесені позивачем в сумі 2102,00 гривень, слід стягнути з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 990, 993,1166,1187,1191 ЦК України, ст.ст.2,12,13,81,82,89,141,223,258,259,263-265,266,273,280-284,354,355 ЦПК України, суд -
Позов Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судові витрати пов`язані з оплатою судового збору в розмірі 2102 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Васильківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення його повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, якщо такі не було подано.

Суддя Л.М. Кравченко