Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.11.2020 Справа №607/14135/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Грицай К.М.

за участю секретаря судового засідання Стус К.І.,

учасників справи: позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 4500 грн. 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 2016 року. У даному шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Вона не має можливості працювати, оскільки дитина, ще не досягла трьох років та потребує багато уваги та турботи. Відповідач не завжди вчасно надає кошти на утримання дитини та між ними не досягнуто згоди, щодо участі відповідача в утриманні їх малолітньої дочки. Вважає, що визначений нею розмір аліментів є достатнім для забезпечення належного матеріального утримання дочки та відповідач має можливість сплачувати вказану суму оскільки є працездатною молодою особою, інших утриманців не має та незважаючи на відсутність офіційного працевлаштування має достатній дохід. З врахуванням наведеного просить суд задовольнити позовні вимоги.

14 вересня 2020 року ухвалою судді відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

23 жовтня 2020 року відповідач ОСОБА_2 подав суду відзив на позовну заяву, згідно якого вказує на те, що він на даний час числиться як безробітний, а відтак не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 4500 грн., тому просить задовольнити позовні вимоги позивача частково, зокрема визначити розмір аліментів на утриманні дочки ОСОБА_4 в сумі 1500 грн., щомісячно.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала та просила задоволити позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Крім того, позивач не заперечила, що відповідач інколи надавав кошти на утримання дитини, однак їх не достатньо для забезпечення повноцінного розвитку дитини. Також, зазначила, що відповідач немає на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб, немає доказів про незадовільний стан його здоров`я, а тому може надавати допомогу, оскільки має неофіційний дохід.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 позовні вимоги визнали частково та просили стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1500 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, відповідач вказав, що періодично надає матеріальну допомогу на утримання дитини, не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Сума, яку просить стягувати позивач, на сьогоднішній день для відповідача є непосильною, оскільки він не працює, майна яке б приносило йому додатковий заробіток немає.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданим Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області.

На розгляді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області знаходиться цивільна справа № 607/9530/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, що підтверджується ухвалою суду від 15 липня 2020 року.

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 26.09.2017 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області, ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилася дочка ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 1898, яка видана 17.08.2020 року ПП «ТернопільКомСервіс».

Згідно довідки № 1692 виданої 04.08.2020 року Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради, ОСОБА_1 отримує державну соціальну допомогу при народженні дитини з 01.10.2017 року по 30.09.2020 року в розмірі 860,00 грн. на місяць.

ОСОБА_2 не зареєстрований в Підволочиській районній філії Тернопільського обласного центру зайнятості, як такий, що шукає роботу, що підтверджується довідкою №26-01/1828 від 20.10.2020 року.

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось стороною відповідача, що між сторонами не досягнуто згоди, щодо участі відповідача в утриманні їх малолітньої дочки.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Вимогами ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно із ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, а відповідач належним чином не виконує свій обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини, не надає їй достатньої матеріальної допомоги без поважних на те причин.

Також, судом встановлено, що відповідач періодично надавав матеріальну допомогу позивачу, однак суд вважає, що така допомога не забезпечить в повній мірі належний розвиток, виховання та утримання дитини.

В судовому засіданні позивачем доведено необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище, вік та потреби малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При вирішенні справи суд також враховує майновий стан відповідача, який є працездатним, судом не встановлено обставини про його незадовільний стан здоров`я, інших осіб на утриманні немає.

Крім того, суд бере до уваги той факт, що 22 вересня 2020 року дочці сторін виповнилося три роки та позивач ОСОБА_1 у повній мірі може нести обов`язок утримання дитини, а тому, доводи позивача про те, що вона немає можливості працювати, суд оцінює критично.

Врахувавши усі вищевикладені обставини, враховуючи рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини та право дитини на належне матеріальне забезпечення, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , необхідно визначити у розмірі 2000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

При цьому, визначений судом розмір аліментів у розмірі 2000 грн. є вищим, ніж мінімальний розмір визначений Законом та забезпечить дитині нормальний розвиток.

В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами відсутність у нього можливості сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн., щомісячно.

Необхідність стягнення аліментів у більшому розмірі, а саме - 4500 гривень щомісяця, позивачем не доведено, а менший розмір аліментів є недостатнім для належного виховання та утримання неповнолітньої дитини.

Разом з тим, позивачем не доведено те, що ОСОБА_2 отримує доходи на підставі яких спроможний сплачувати аліменти на дитину у більшому розмірі.

В силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 180-184 Сімейного кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи з 26 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Повний текст судового рішення складено 11 листопада 2020 року.

Головуючий суддяК. М. Грицай