Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м.Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючої судді Писанець Н.В.,

при секретарі судових засідань Гуровій Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Волноваха у загальному позовному провадженні цивільну справу №221/5347/20 за позовом ОСОБА_1 до Заводського відділу Державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) про зняття арешту з нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача - адвокат Біцулова А.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом до відповідача та просила скасувати арешт на майно ОСОБА_1 .. В обґрунтування вимог зазначила, що ОСОБА_1 , 03.05.2017 року уклала шлюб з ОСОБА_2 та змінила прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 . У червні 2020 року позивач дізналась, що на майно яким я володію накладено арешт. 25 червня 2020 року направлено адвокатський запит №12 до відповідача у справі про з`ясування підстав накладання обтяжень з надання матеріалів виконавчого провадження та зняття арешту з нерухомого майна. У відповіді відповідача №28988 від 15.07.2020 року на адвокатський запит повідомлено, що згідно даних Єдиного Державного реєстру (спецрозділ) виконавчих проваджень 23.07.2015 р., виконавчий документ, а саме виконавчий лист №242/2180/15-ц від 30.09.2015 року, виданий Селидівськимр/с Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» суми боргу в розмірі 16730 грн. 24 коп. надійшов до Заводського ВДВС м. Запоріжжя на виконання. 22.07.2016 р. керуючись cт. cт. 3,4,24,25,26,27 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 29.09.2016 р. в порядку п.5 cт. 47 винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувану. Позивач зазначає, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.06.2020 року, накладений арешт на все нерухоме майно на підставі постанови державного виконавця від 22.07.2016 року № 51751909. На даний час, строк пред`явлення до виконання виконавчого листа *№242/2180/15-ц від 30.09.2015 року сплинув. Отже, наявність обтяження майна, накладеного постановою державного виконавця від 22.07.2016 року, чинить перешкоди мені у вільному здійсненні права власності. Також зазначає, що ніяких документів протягом усього часу стосовно виконавчого провадження вона не отримувала, зокрема і постанови про відкриття виконавчого провадження по справі. Вважає, що дане виконавче провадження відкрите помилково і є таким що порушує мої права. Постановою накладено арешт на все майно, яке належить позивачу на праві власності. Просить позов задовольнити.

Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 25.08.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 18.09.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, на заявлених позивних вимогах наполягала.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомил.

З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задоволити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, відповідно до вищенаведених положень Конституції України та Конвенції кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачені способи захисту цивільного права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно до ч.ч. 4, 5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Право на захист власності викладено у ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно бути виправданим, а таким воно є, якщо здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу» та з дотриманням «справедливого балансу». У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес» ; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної спільно часткової власності на підставі свідоцтва про право власності від 24.11.2006 року, виданої Волноваською міською радою на підставі рішення від 18.10.2006 року №192, належить ј частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з единого реєстру речових прав на нерухоме майно №213821755 від 24.06.2020 року (а.с. 8,9).

З копії свідоцтва про укладання шлюбу серії НОМЕР_1 виданого 03.05.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 , 03.05.2017 року уклала шлюб з ОСОБА_2 та змінила прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_1 (а.с. 7).

Згідно з довідки про реєстрацію місце проживання особи вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №213821755 від 24.06.2020 року на нерухоме майно ОСОБА_1 накладено арешт (обтяження №17586696) на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження головного державного виконавця Заводського ВДВС м. Запоріжжя Кеніх О.Й. від 22.07.2016 року (а.с. 8-9).

Представник позивача-адвокат Біцулова А.А. звернулась до Заводського ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області із заявою про зняття арешту з майна ОСОБА_1 .

Однак їй було відмовлено. Зокрема, згідно відповіді Заводського ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області № 28988 від 15.07.2020 року вбачається, що 29.09.2016 року була винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу. Станом на 14.07.2020 року виконавчі провадження відносно боржника ОСОБА_1 на виконанні у відділі відсутні.

Згідно із ч.2 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

За викладених обставин суд дійшов висновку, що позивач правомірно обрала спосіб захисту шляхом подання позову про зняття арешту з майна, який передбачено ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки збереження арешту майна за відсутності підстав для цього є порушенням права власності позивача.

За викладених обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині зняття арешту з усього майна, що належить ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовну заяву необхідно задовольнити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.50, 59 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст.12, 13, 76, 81, 141, 258-260, 263-265, 268, 353, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Заводського відділу Державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) про зняття арешту з нерухомого майна - задовольнити.

Зняти арешт з майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ), який накладено Заводським відділом Державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) (69067, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Сеченова, 25 А) від 22.07.2016 року виконавчим документом №242/2180/15-ц.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення подається до Донецького апеляційного суду через Волноваський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Писанець