ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 201/335/19
Провадження № 6/201/493/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Федоріщев С.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про зупинення стягнення за виконавчим листом у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його розподіл,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 24 листопада 2020 року надійшла заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його розподіл.

У вказаній заяві окремими пунктами представник заявника до розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню просить зупинити стягнення на підставі виконавчого листа № 201/335/19 від 02 листопада 2020 року та зупинити виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2020 року у цивільній справі № 201/335/19.

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що 14 вересня 2020 року у цивільній справі № 201/335/19 судом було ухвалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено. Вказане рішення ОСОБА_1 було отримано лише 21 листопада 2020 року. Згідно даних ЄДРСР дата набрання законної сили вказаним рішенням 16 жовтня 2020 року. Заявник зазначає, що у судовому засіданні 14 вересня 2020 року присутня не була, а тому виконавчий лист по вказаній справі та рішення суду, яке набрало законної сили видані безпідставно.

Суддя, вивчивши матеріали справи, вважає за можливе задовольнити заяву, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до ч.3 ст.432 ЦПК України, до розгляду заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позов, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом поданої заяви є визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у даній цивільній справі. З наданих заявницею доказів випливає, що вона отримала зазначене судове рішення вже після набрання ним законної сили та видачі виконавчого листа позивачу. Ця обставина у сукупності із фактом відсутності відповідачки в судовому засіданні при проголошенні рішення, унеможливили його оскарження у строк, передбачений ч.1 ст.354 ЦПК України.

Водночас, у відповідність до ч.2 ст.354 ЦПК України, відповідачка має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде нею подана протягом тридцяти днів з дня вручення їй повного рішення суду.

Зважаючи на те, що відповідачка не погоджується з вищевказаним рішенням суду, має намір його оскаржити, наразі питання про поновлення строку на апеляційне оскарження чи відмову в цьому судом апеляційної інстанції ще не вирішено, а невжиття заходів забезпечення її заяви у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого листа може утруднити подальше виконання рішення суду, у випадку прийняття його на користь відповідачки, суд вважає за необхідне заяву в частині зупинення стягнення за виконавчим листом задовольнити.

Що стосується прохання відповідачки про зупинення виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2020 року у цивільній справі №201/335/19, слід зазначити, що такими повноваженнями суд першої інстанції відповідно до чинного ЦПК України не наділений. Натомість, перереєстрація органами державної реєстрації права власності на спірне майно за вказаним рішенням суду, з яким відповідачка не згодна, є різновидом його виконання. У зв`язку з цим, суд вважає за можливе застосовати аналогію законуна підставі ч.9 ст.10 ЦПК України, - право суду першої інстанції своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання, передбаченогоч.3 ст.432 ЦПК України.

В даному конкретному випадку, з огляду на виключні обставини, пов`язані із запізнілим отриманням відповідачкою рішення суду вже після набрання ним законної сили, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін та запобігання порушенню конституційного права відповідачки на оскарження судового рішення, гарантованого п.8 ч.2 ст.129 Конституції України, суд вважає за можливе заборонити органам державної реєстрації проводити відповідні реєстраційні дії щодо спірного майна до розгляду по суті заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст.129 Конституції України, ст.ст.10, 149, 150,432ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про зупинення стягнення за виконавчим листом у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його розподіл - задовольнити.

До розгляду по суті заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його розподіл зупинити стягнення на підставі виконавчого листа № 201/335/19 від 02 листопада 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати на загальну суму 6746 грн. 53 коп., які складаються із сум сплачених судових зборів на загальну суму в розмірі 5346 грн. 53 коп. та витрат, пов`язаних з підготовкою справи до її розгляду, в розмірі 1400 грн.;

До розгляду по суті заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його розподіл заборонити органам державної реєстрації проводити будь-які реєстраційні дії з наступним майном:

1. Земельною ділянкою, кадастровий № :01:072:0042, площею 0, 0407 Га, цільове призначення: для колективного садівництва, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14);

2. Садовим будинком, загальної площі (кв.м): 63.1, Опис: садовий будинок А загальною площею 63,10 кв.м, вбиральня Б, сарай В, сарай Г, сарай Д, альтанка Е, навіс Ж, навіс З, колонка К, зливна яма З.я, огорожа № 1-4, замощення І, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14);

3. Квартирою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01);

4. Квартирою АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна: 23205398).

У відповідність до вимог ч.2 ст.261 ЦПК України ухвала набрала законної сили 26 листопада 2020 року, є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Виконання ухвали здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення. Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її постановлення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя С.С. Федоріщев