КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/3972/20
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Петренка В.С.
за участю секретаря - Ратовської А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом
до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Київської районної адміністрації Одеської міської ради як Орган опіки та піклування
про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
17.09.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , в якій просить визнатиОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначає, що, на підставі договору купівлі-продажу від 31 січня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріальної округу Дімітровою Т.А., зареєстрованого в реєстрі за № 54, вона - ОСОБА_1 є власником двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 49,7 кв.м., житловою - 31,1 кв.м., право власності на квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Однак, як зазначає позивач, відповідно з відомостей №П1-156778-ф/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку від 10 серпня 2020 року, які видані Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані невідомі їй особи - відповідачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - з 11 лютого 2009 року, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - з 16 вересня 2011 рок, які були зареєстровані у належному їй житловому приміщення до набуття нею права власності на це майно, зі згоди попереднього власника.
Як стверджує позивач, відповідачі не мешкають у належній їй квартирі, проте, їх реєстрація в ній позбавляє її можливості повноправно здійснювати свої права власника, на власний розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним їй майном для вільного використання та проживання в ньому.
Крім того, позивач зазначає, що вона вимушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за комунальні послуги здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою осіб.
З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що відповідачі зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 , однак фактично не проживають у ній, за комунальні послуги не сплачують, а позивач несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, утримує квартиру, ОСОБА_1 звернулася до суду із відповідним позовом.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С./
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 18.09.2020 рокубуло прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявоюОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Київську районну адміністрацію Одеської міської ради як Орган опіки та піклування.
У підготовчому засіданні 28.10.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання 24.11.2020 року позивач не з`явилась, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, однак її представник надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, а також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі - ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 про час та місце підготовчого та судового засідань повідомлялися належним чином, у підготовче та судове засідання не з`явились, про поважність причин відсутності не повідомили, відзив на позовну заяву не надали.
Крім того, відповідачі про час та місце підготовчого та судового засідань повідомлялися через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України.
Представник третьої особи - Київської районної адміністрації Одеської міської ради як Орган опіки та піклування про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне у матеріалах справи, у судове засідання 24.11.2020 року не з`явився, однак надіслав на електронну адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника третьої особи, у вирішенні всіх питань учасників процесу покладається на розсуд суду.
Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що позивач - ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 49,7 кв.м., житловою площею 31,1 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу від 31.01.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А., зареєстровано в реєстрі за № 54 (а.с. 7-8).
Право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 49,7 кв.м., житловою площею 31,1 кв.м., було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31.01.2019 року номер запису про право власності: 30096614 (а.с. 9).
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що договори з комунальними установами на надання житлово-комунальних послуг у квартиру АДРЕСА_1 , укладені з ОСОБА_1 (а.с. 14-16).
Оплату за надання житлово-комунальних послуг у квартиру АДРЕСА_1 здійснює ОСОБА_1 (а.с. 17-23).
З відомостей № П1-156770-ф/л від 10 серпня 2020 року про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - з 11.02.2009 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - з 11.02.2009 року, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - з 16.09.2011 року (а.с. 10).
З листа Київського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 02.09.2020 року за №П-2472 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , в усній бесіді сусіди пояснили, що більш ніж два року гр. ОСОБА_2 , 1978 р.н., гр. ОСОБА_3 , 2011 р.н., гр. ОСОБА_4 , 2002 р.н., не проживають в даній квартирі (а.с. 11).
Положеннями статей 317, 319, 321 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Таким чином, судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 49,7 кв.м., житловою площею 31,1 кв.м., у якому зареєстровані відповідачі - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак у квартирі не проживають.
Більш того, відповідачі були зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею 49,7 кв.м., житловою площею 31,1 кв.м., до набуття ОСОБА_1 права власності на неї.
Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Після спливу цього строку відповідно до ст. 72 ЖК України, особа, може бути визнана в судовому порядку такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.
Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.
Згідно ст. 6 зазначеного закону України громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
Щодо вимоги про визнання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Частиною 1 ст. 163 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними.
Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що малолітня дитина набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає.
Права малолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини не проживання малолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для малолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків.
Малолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками.
Проаналізувавши наведені правові норми, суд приходить до висновку, що інтереси дитини даним рішенням не порушуються з огляду на те, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у спірній квартирі не мешкає, а проживає разом із батьками.
Залишення малолітнього зареєстрованим в спірній квартирі суперечило б ст.9 Конвенції про права дитини та ст.160 СК України.
Відповідно до ст.1 та ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.
Згідно ч. 2 ст. 18 цього Закону, діти мають право користуватися займаним приміщенням як члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення.
Таким чином, системний аналіз цивільного та житлового законодавства дає підстави вважати, що малолітня дитина не може бути самостійним відповідачем за позовом про визнання її такою, що втратила права користування житлом, та зберігає або втрачає таке право автоматично разом з батьками.
У відповідності до ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Реєстрація відповідачів з малолітньою дитиною в помешканні за вищевказаною адресою фактично перешкоджає позивачу в реалізації її прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщенням.
При викладених обставинах, з урахуванням заочного розгляду справи, відсутності обґрунтованих заперечень відповідачів, встановлених судом обставин відносно того, що відповідачі у квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею 49,7 кв.м., житловою площею 31,1 кв.м., не мешкають, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Київської районної адміністрації Одеської міської ради як Орган опіки та піклування про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Оскільки позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладення цих витрат на відповідачів.
Керуючись ст.ст. 141, 258-260, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Київської районної адміністрації Одеської міської ради як Орган опіки та піклування про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 49,7 кв.м., житловою площею 31,1 кв.м.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Петренко В. С.