Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-386/11

Номер провадження: 6/511/91/20

20 листопада 2020 року Роздільнянський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Ільяшук А. В. секретаря судового засідання Плохотнюк Н.С.,

за участю заявника ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_2 ,

державного виконавця Герасимчук І.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Роздільна Одеської області, заяву ОСОБА_1 , про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

10 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Роздільнянського районного суду Одеської області з заявою про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України в порядку статті 441 ЦПК України, по цивільній справі №1524/6-70/12.

Заявник в обґрунтування даної заяви зазначила, що ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.10.2012 року по справі №1524/6-70/12, було задоволено подання відділу державної виконавчої служби Роздільнянського районного управління юстиції, про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, та обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання виконавчого листа №2-386/2012, виданого Роздільнянським районним судом Одеської області 28.08.2012 року за вимогою про стягнення боргу в сумі 75033,16 гривень на користь ПАТ «Універсал Банк», без вилучення закордонного паспорту. При цьому в описовій частині цієї ухвали вказаний також номер виконавчого листа 2-386/2011. Ухвала Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.10.2012 року, про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України заявнику вручена не була. Копію вказаної ухвали заявник також не отримувала. Про існування вказаної ухвали заяник дізналась випадково 27.10.2020 року, коли від прикордонної служби отримала рішення про відмову в перетинанні держаного кордону України. При цьому в базі даних Держаної прикордонної служби України номер справи зазначений 1524-6-70-11, а не 1524/6-70/12 (як у Єдиному державному реєстрі судових рішень). Заявник вважає, що відсутні підстави для тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. Відділом державної виконавчої служби Роздільнянського районного управління юстиції в особі державного виконавця Герасимчук І.Є. не надані докази і не доведено, що заявник ухилялась від сплати боргу і приховувала місце роботи. На той час вона не мала місця роботи. Лише наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, не є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України. В даному випадку не може використовуватись посилання на статтю 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (в редакції станом на 16.10.2012 року), оскільки відділом державної виконавчої служби Роздільнянського районного управління юстиції в особі державного виконавця Герасимчук І.Є. не обгрунтовано і не доведено факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням. Оскільки вказане подання суд розглядав без виклику заявнику, то саме на державного виконавця покладався тягар доказування. Крім того, постановою державного виконавця від 14.09.2012 року вже було накладено арешт на все майно належне заявнику, а саме: АМТ АЗЛК 412 д/н НОМЕР_1 св. ОІС- 050311. Отже, відділом державної виконавчої служби Роздільнянського районного управління юстиції в особі державного виконавця Герасимчук І.Є. не було обгрунтовано необхідність застосування додаткового заходу впливу у вигляді тимчасового обмеження виїзду боржника за межі України.

Заявник не ухилялась і не ухиляється від виконання свої зобов`язань.

Протягом тривалого часу та на теперішній час ніяких виконавчих дій за виконавчим листом №2-386/2011 (№2-386/2012), виданим Роздільнянським районним судом Одеської області 28.08.2012 року не проводиться, ніякі документи з цього приводу від державного виконавця на адресу заявника не надходять. Це дає підстави вважати, що виконавче провадження закрито.

Таким чином, заявник вважає, що відсутні підстави для обмеження конституційних прав і свобод у вигляді обмеження її виїзду за межі України.

В судовому засіданні представник Роздільнянського міжрайонного відділу ДВС Південного МУ Міністерства юстиції (м. Одеса) заперечувала щодо задоволення даної заяви.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заяву підтримали, та просили її задовольнити.

Заінтересована особа належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду заяви. Проте до зали судових засідань представник не з`явився, заяв та клопотань не надходило.

Дослідивши матеріали заяви, вислухавши учасників справи, суд прийшов до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що 16 жовтня 2012 року постановлено ухвалу, згідно якої обемежено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України до виконання виконавчого листа №2-386/2012, виданого Роздільнянстьким районним судом Одеської області 28.08.2012 року за вимогою про стягнення боргу в сумі 75033,16 гривень на користь ПАТ "Універсал Банк", без вилучення закордонного паспорту.

19 листопада 2020 року на адресу суду надійшов відзив Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), згідно якого встановлено, що у відділі ДВС на примусовому виконанні перебувало: виконавче провадження ВП № 34294189 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-386/2011 виданого 28.08.2012 Роздільнянським районним судом про стягнення з ОСОБА_3 грошової суми 75153,16 грн. на користь ПАТ «Універсал Банк». Відповідно до вимог статей 17, 19, 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 1999р.) винесена Постанова про відкриття виконавчого провадження 14.09.2012 року. Постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 1999р.) винесена 04.12.2013 року; виконавче провадження ВП № 44871668 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-386/2011 виданого 28.08.2012 Роздільнянським районним судом про стягнення з ОСОБА_3 грошової суми 75153,16 грн. на користь ПАТ «Універсал Банк». Відповідно до вимог статей 17, 19, 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 1999р.) винесена Постанова про відкриття виконавчого провадження 25.09.2014 року. Постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 1999 року) винесена 24.11.2015 року; виконавче провадження ВП № 52332621 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-386/2011 виданого 28.08.2012 Роздільнянським районним судом про стягнення з ОСОБА_3 грошової суми 75153,16 грн. на користь ПАТ «Універсал Банк». Відповідно до вимог статей 17, 19, 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 1999 року) винесена Постанова про відкриття виконавчого провадження 26.09.2016 року. Постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 1999 р.) винесена 21.12.2016 року.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Підстави для скасування арештів, накладених на майно боржника, та скасування інших вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання рішення, на думку ДВС, відсутні.

Відповідно до пункту 2 розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 07.06.2017 №1829/5, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

Виконавчі провадження ВП № 34294189, ВП № 44871668, ВП № 52332621 знищені, у зв`язку з чим надати більш детальну інформацію на теперішній час унеможливлено.

Згідно з узагальненнями Верховного суду України від 01 лютого 2013 року «Про судову практику щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Відповідно до частини 1 статті 337-1 ЦПК України (в редакції, станом на 16 жовтня 2012 року), питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відносно аргументів заявника, щодо розгляду подання без її участі, суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 337-1 ЦПК України України (в редакції, станом на 16 листопада 2012 року), суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Тобто, дане подання відповідно до норм цивільно процесуального законодавства України (які діяли на час розгляду подання), розглядається без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб.

Згідно положень частини 1 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом . Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Згідно пункту 5 статті 6 Закону України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (в редакції, станом на 16 жовтня 2012 року), підставами для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон є ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання.

Відповідно до статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

В ухвалі Верховного Суду (справа № 910/8130/17) від 10 червня 2020 року, викладено висновок про те, що Верховним Cудом України при проведенні аналізу судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням, може полягати як в активних діях (нез`явлення на виклики державного виконавця, приховування майна, доходів тощо), так і в пасивних діях (невжиття будь-яких заходів для виконання обов`язку сплатити кошти).

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що державним виконавцем не доведено, що ОСОБА_1 на теперішній час ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням. Оскільки виконавчі провадження знищені, жодних виконавчих дій на час звернення до суду не проводиться.

Відповідно до частини 7 статті 441 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

На підставі викладеного, керуюсь статтями 441, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження фізичної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України до виконання виконавчого листа №2-386/2012, виданого Роздільнянським районним судом Одеської області 28.08.2012 року за вимогою про стягнення боргу в сумі 75033,16 гривень на користь ПАТ "Універсал Банк", без вилучення закордонного паспорту, встановлено ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.10.2012 року по справі №1524/6-70/12 (у базі даних Державної прикордонної служби України номер справи зазначений 1524-6-70-11).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області, шляхом подачі апеляційної скарги в 15-ти денний строк з дня винесення ухвали на підставі пункту 15.5 Розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: А. В. Ільяшук