Справа № 243/8188/20
Провадження № 2/243/2560/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Фаліна І.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Коломієць К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 13 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, третя особа - Шоста дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, визнання відмови незаконною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

21.09.2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, третя особа - Шоста дніпровська державна нотаріальна контора, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на страхові виплати у зв`язку із травмою на виробництві, які залишилися недоотриманими після смерті чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати незаконною відмову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області нарахувати та виплатити позивачу недоотримані страхові виплати її померлого чоловіка ОСОБА_2 , зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області нарахувати та виплатити позивачу недоотримані страхові виплати у зв`язку із травмою на виробництві, які залишилися недоотриманими після смерті її померлого чоловіка ОСОБА_2 .

Позов обґрунтований тим, що чоловік позивачки ОСОБА_2 працював на шахті в місті Донецьку та отримав травму на виробництві, після чого перебував на обліку в Донецькому міському відділені в Петровському районі управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області як отримувач страхових виплат у зв`язку з травмою на виробництві. У зв`язку з тим, що з червня 2014 року по теперішній час м. Донецьк знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, відділення припинило свою діяльність та її чоловік перестав отримувати страхові виплати.

ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловік помер у місті Донецьку.

Для отримання спадщини, позивач, як особа, яка має право на отримання страхових виплат, які не отримав за життя її чоловік та входять до складу спадщини відповідно до ст. 1227 ЦК України, звернулась до нотаріуса.

Постановою державного нотаріуса від 01.04.2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з неможливістю встановити склад спадкового майна, з посиланням на лист Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області № 01-04/15-327 від 06.03.2019 року, відповідно до якого, страхові виплати перед ОСОБА_2 відсутні.

Листом відповідача від 24.09.2019 року позивачу відмовлено у нарахуванні та виплаті недоотриманих страхових виплат після смерті чоловіка.

У зв`язку з викладеним, позивач з посиланням на статтю 1227 ЦК України, статтю 47 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування», статтю 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини (Сорінг проти Сполученого Королівства, Ріс проти Сполученого Королівства, Суханов та Ільченко проти України), вважає, що не може бути позбавлена права на одержання належних її чоловіку страхових виплат.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому останній посилається на те, що оскільки ОСОБА_2 за життя не скористався правом на отримання належних йому сум страхових виплат та не звернувся до робочих органів виконавчої дирекції Фонду з заявою про продовження страхових виплат як внутрішньо переміщена особа, тому відсутні кошти, які належали спадкодавцю та можуть бути включені до складу спадщини, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Позивачем до суду надано відповідь на відзив відповідача, в якій викладені доводи аналогічні позовній заяві.

Сторони в судове засідання не з`явились, просили розглянути справу без їх участі.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін по справі, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу № НОМЕР_1 від 23.09.1978 року, 23.09.1978 року укладено шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_1 » (а.с. 15).

Згідно свідоцтва про смерть № НОМЕР_2 від 25.04.2018 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер в місті Донецьку Донецької області 11.03.2018 року (а.с. 17).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2019 року у справі № 202/1725/19 встановлено факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утриманні ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 19).

Постановою державного нотаріуса Гайворонською Т.О. від 01.04.2020 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловіка ОСОБА_2 на недоотримані страхові виплати у Донецькому міському відділені у Петровському районі управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (а.с. 21).

В постанові зазначено, що відповідно до листа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області № 01-04/15-327 від 06.03.2019 року, страхові виплати перед ОСОБА_2 відсутні, а тому державний нотаріус вважає, що нотаріальна дія не може бути вчинена у зв`язку з неможливістю встановити склад спадкового майна.

З відповіді відповідача № М-01-04/19-473 від 24.09.2019 року на звернення позивача від 17.09.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 , як потерпілий на виробництві, перебував на постійному обліку та отримував щомісячні страхові виплати у Донецькому міському відділені у Петровському районі управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області з 01.04.2001 року. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р місто Донецьк віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Для реалізації свого права на страхові виплати, ОСОБА_2 необхідно було переміститися на територію, підконтрольну органам державної влади України, отримати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та звернутися до робочих органів виконавчої дирекції Фонду із заявою про призначення (продовження) страхових виплат. Протягом періоду з 01.07.2014 року по день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 за продовженням щомісячних страхових виплат до відділень управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України не звертався, а отже суми, що йому були нараховані та не виплачені Фондом за цей період відсутні. З огляду на викладене, відсутні підстави для задоволенні вимог ОСОБА_1 , оскільки відсутні кошти, що можуть бути включені до складу спадщини (а.с. 22).

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

Проте, існують такі спадкові права, які можуть переходити у порядку спадкування, але їхній перехід може бути обмежений на підставі прямої вказівки закону.

Так у відповідності до статті 1227 ЦК України, згідно з якою суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя (виплати нараховані, але не отримані спадкодавцем), передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Системний аналіз положень статей 1219 ЦК України та статті 1227 ЦК України, при застосуванні до встановлених у цій справі обставин, дає підстави для висновку, що потрібно розрізняти: право на відшкодування у зв`язку з трудовим каліцтвом, каліцтвом як об`єкт цивільних прав), яке нерозривно пов`язане із особою і яке, відповідно не входить до складу спадщини та припиняється зі смертю особи, яка мала таке право; та право на суми відшкодування у зв`язку з трудовим каліцтвом, нараховані за життя спадкодавцю, тобто належали йому, але не отриманні ним за життя, які передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України).

Отже, право на відшкодування у зв`язку з трудовим каліцтвом не входить до складу спадщини. Право на нараховані за життя суми відшкодування у зв`язку з трудовим каліцтвом, але не отримані спадкодавцем входять до складу спадщини за умови, що на час відкриття спадщини відсутні члени сім`ї спадкодавця.

При вирішенні спорів про право на спадщину на належні спадкодавцю за життя суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, визначальним є те, чи були такі виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, вони можуть увійти до складу спадщини.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 243/2404/19 та від 14 квітня 2020 року у справі № 431/6232/18.

Як встановлено судом, померлий ОСОБА_2 у період з 01.07.2014 року по день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 , за продовженням щомісячних страхових виплат до відділень управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України не звертався, страхові виплати йому за цей період не нараховувалися та не виплачувались, дії Фонду щодо не нарахування та не виплати цих виплат ОСОБА_2 за життя не оскаржував.

Зворотного позивачем не доведено.

Таким чином, оскільки у період з 01.07.2014 року по день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 страхові виплати не нараховувались, тому вони не можуть входити до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 , а тому позовні вимоги позивача про визнання за нею в порядку спадкування за законом право власності на спірні страхові виплати після смерті чоловіка ОСОБА_2 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Вимоги позивача про визнання незаконною відмову відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоотримані страхові виплати її померлого чоловіка ОСОБА_2 та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу такі виплати, суд також вважає безпідставними, оскільки право на нарахування та виплату щомісячної страхової суми у випадку трудового каліцтва в розумінні статті 1219 ЦК України до складу спадщини не входить.

Доводи позивача про те, що вона не може бути позбавлена права на одержання належних її чоловіку страхових виплат з посиланням на статтю 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини (Сорінг проти Сполученого Королівства, Ріс проти Сполученого Королівства, Суханов та Ільченко проти України), спростовуються вищенаведеними висновками суду, та крім того, у вказаних позивачем рішеннях мова йде про інші обставини справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 128, 131, 133, 141, 259, 264, 265, 268, 280-283 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, третя особа - Шоста дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, визнання відмови незаконною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 23 листопада 2020 року.

Суддя І.Ю. Фалін