Справа № 234/8361/20
Провадження № 2/234/2563/20
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області :

в складі: головуючого-судді Бакуменко А.В.

з участю секретаря Кісточка І.В.

представника позивача Писаренко Г.А.

представника відповідача ПАТ «ЕМСС» Нощенко Л.Г.

представника відповідача ПрАТ «НКМЗ» Рибалка В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Краматорську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод», Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Краматорського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної захворюванням на виробництві,-

Обставини справи:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод», Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної захворюванням на виробництві

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в період з 25.11.2003 року по 06.04.2011 року він перебував в трудових відносинах з ПАТ «ЕМСС», а з 11.04.2011 року по 13.04.2020 року в трудових відносинах з ПрАТ «НКМЗ».

Перебуваючи в трудових відносинах з обома підприємствами , працював на посаді обрубувача, зі шкідливими та небезпечними умовами праці, в умовах впливу небезпечних чинників, де концентрація шкідливих факторів , значно перевищувала гранично допустимий рівень пилу, шуму, вібрації, фізичних навантажень, низької температури в холодну пору року.

За час праці на ПАТ «ЕМСС» та ПрАТ «НКМЗ» отримав професійне захворювання: хронічний бронхіт, вібраційна хвороба та сенсоневральна приглухуватість, які йому вперше встановили 28.01.2020 року, а також купу супутніх захворювань.

Внаслідок професійного захворювання та погіршення стану здоров`я у квітні 2020 року він вимушений був звільнитись за власним бажанням.

У період з 20 січня 2020 року по 10 лютого 2020 року він вперше пройшов стаціонарне обстеження в клінічній лікарні профзахворювань м. Київа, де йому, згідно висновку лікарсько-експерної комісії за № 3/48 від 28.01.2020 року було вперше встановлено професійне захворювання:

хронічний бронхіт ІІ ст, фаза затихаючого загострення; дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ (першого-другого ст.) ;

хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким (ІІ) ступенем зниження слуху за класифікацією ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ;

вібраційна хвороба ІІст. (вегето-сенсорна поліневрапотія верхніх кінцівок у поєднанні з деформуючим артрозом І-ІІ ст. між фалангових, п`ястно-фалангових і променево - зап`ястних; І ст.- ліктьових суглобів).

Причинами виникнення професійного захворювання, згідно пункту 18 акту, стало: «тривалий період роботи, в умовах впливу шкідливих виробничих факторів» у продовж 16 років2 місяців, з них ПрАТ «НКМЗ» - 8 років 10 місяців.

09.04.2020 року обласна профпатологічна медіко-соціальна експертна комісія у м. Краматорськ, провела медичне обстеження та вперше визнала його захворювання професійним, з 65% втрати працездатності та встановила третю групу інвалідності (професійне захворювання.)

Він тривалий час перебував на лікуванні, лікування за наслідками професійних захворювань продовжує і зараз.

Стан його здоров`я залишається досить тяжким, в зв`язку з чим він відчуває великий дискомфорт. Він і надалі потребує лікування. Позивач вважає, що внаслідок професійних захворювань йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що він зазнав і продовжує зазнавати дуже сильного фізичного болю і страждань, після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму.

Заподіяну позивачу моральну шкоду він оцінює у 70 000 грн. Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, він виходив з тривалості та глибини моральних та фізичних страждань, тяжкості захворювань, з безлічі негативних наслідків для нього, які виникли внаслідок отримання професійних захворювань, а також незворотності значного погіршення стану його здоров`я.

Та просить стягнути з ПрАТ «НКМЗ» 40 000 грн., та з ПАТ «ЕМСС» - 30 000 грн., у відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою від 03.06.2020 року провадження по справі відкрито.

16.06.2020 року надійшли пояснення третьої особи - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Краматорського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, згідно до котрого зазначають, що відшкодування моральної шкоди не є страховою виплатою, а отже Фонд не здійснює відшкодування моральної шкоди спричиненої професійним захворюванням.

17.06.2020 року надійшов відзив на позовну заяву від ПрАТ «НКМЗ». Згідно до котрого заперечують щодо задоволення заявлених вимог, зважаючи на те, що діюче законодавство допускає використання небезпечних і шкідливих для здоров`я умов праці у разі неможливості повного усунення за умови одержання відповідного дозволу.

ОСОБА_2 під розписку повідомлявся про наявність на його робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів.

Крім того, в своєму позові ОСОБА_2 не навів жодного доказу на те що йому було спричинено моральну шкоду.

26.06.2020 року надійшов відзив на позовну заяву від ПАТ «ЕМСС», згідно до котрого просять відмовити в задоволенні вимог, оскільки акт обстеження умов праці ПАТ «ЕМСС» не складався, приписів вони не отримували та взагалі наданий позивачем Акт не містить жодного посилання на ПАТ «ЕМСС», таким чином відсутні будь-які підстави для стягнення з них моральної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, надавши пояснення аналогічні викладеним в позові.

Представник відповідача ПАТ «ЕМСС» - Нощенко Л.Г. в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення заявлених вимог, просила при ухваленні рішення врахувати наданий суду відзив.

Представник відповідача ПрАТ «НКМЗ» - Рибалка В.П. в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення заявлених вимог, просила при ухваленні рішення врахувати наданий суду відзив.

Представник третьої особи , надав заяву про розгляд за відсутності.

З`ясувавши обставини у справі, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Фактичні обставини встановлені судом.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 25.11.2003 року по 06.04.2011 року перебував в трудових відносинах з ПАТ «ЕМСС», працював обрубувачем по обробці литва наждаком та вручну, а з 11.04.2011 року по 13.04.2020 року в трудових відносинах з ПрАТ «НКМЗ», працював обрубувачем по обробці литва наждаком та вручну.

Звільнений був на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, що підтверджується копією трудової книжки.

Під час виконання трудових обов`язків позивач отримав професійні захворювання, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного захворювання за формою П-4 від 27.02.2020 року, в якому зазначено, що йому встановлено професійні захворювання: хронічний бронхіт ІІ ст, фаза затихаючого загострення; дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ (першого-другого ст.) ; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким (ІІ) ступенем зниження слуху за класифікацією ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ; вібраційна хвороба ІІст. (вегето-сенсорна поліневрапотія верхніх кінцівок у поєднанні з деформуючим артрозом І-ІІ ст. між фалангових, п`ястно-фалангових і променево - зап`ястних; І ст.- ліктьових суглобів), вперше

09.04.2020 року позивач ОСОБА_2 був вперше оглянутий на МСЕК за професійними захворюваннями та згідно висновка МСЕК від 09.04.2020 року йому було встановлено 65% втрати професійної працездатності за сукупністю професійних захворювань, він визнаний інвалідом 3 групи.

Тобто, судом встановлено, що тяжкі та шкідливі умови праці призвели до професійних захворювань позивача.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)" спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством.

Позивач тривалий час перебував на лікуванні, лікування за наслідками професійних захворювань він продовжує і зараз (а.с. 20-33).

Стан здоров`я позивача залишається досить тяжким, в зв`язку з чим він відчуває великий дискомфорт. Він і надалі потребує лікування. Позивачу внаслідок професійних захворювань була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що він зазнав і продовжує зазнавати дуже сильного фізичного болю і страждань, після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму.

Все це разом вплинуло на його образ життя, на сімейний бюджет, оскільки для лікування необхідні чималі кошти. Внаслідок професійного захворювання він втратив нормальні життєві зв`язки і йому доводиться приймати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї родини, він не може реалізовувати в повній мірі свої повсякденні заняття, звички та бажання. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на його душевному стані. Він відчуває душевні страждання та переживання, у нього з`явилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням незворотності наслідків захворювань та тяжкого стану його здоров`я. У нього критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому та соціальному відношенні, громадянина.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Відповідно до приписів ст. 153 КЗпП України та Закону України «Про охорону праці» на всіх підприємствах, установах, організаціях створюються безпечні та нешкідливі умови праці.

Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника, або уповноважений ним орган.

Законом України "Про охорону праці", а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров`я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування.

Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Порядок відшкодування моральної шкоди встановлюється законодавством. Встановлений законодавцем розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зі змінами, внесеними постановами від 8 липня 1994 року №7, від 30 вересня 1994 року №11 та від 25 травня 1998 року №15, від 24 жовтня 2003 року №9), вирішуючи питання про прийняття до провадження заяв про відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, суди повинні враховувати, що спори між: потерпілим працівником та роботодавцем (незалежно від форм власності та виду діяльності) щодо права на відшкодування зазначеної шкоди підлягають судовому розгляду в порядку, встановленому для вирішення трудових спорів (гл. XV КЗпП).

За таких обставин, суд дійшов правильного висновку про наявність у позивача права вимагати відшкодування моральної шкоди, заподіяної здоров`ю.

Вказаний висновок суду відповідає положенням ст. 23 ЦК України та рішенню Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-9/2004. В пункті 4.1 вказаного рішення зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Вищезазначене законодавство, а також роз`яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов`язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на її відшкодування.

За правилами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Положеннями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, ураховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках.

Отже, вимоги позивача про стягнення моральної шкоди є обґрунтованими. Розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначений позивачем відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи з врахуванням вимог розумності і справедливості та у відповідності до вимог чинного законодавства (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує тяжкість завданих ушкоджень здоров`ю позивача, ступень втрати професійної працездатності в розмірі 65 %, тривалість лікування, глибину душевних та фізичних страждань з приводу професійного захворювання, погіршення здібностей у побуті, вимушеної зміни складу життя, припинення трудової діяльності, стан здоров`я позивача, важкість змушених змін у її життєвих і виробничих зв`язках, неможливість їх поновлення, те, що позивач постійно відчуває хворобливі відчуття, має потребу в медикаментозному лікуванні, та вважає розумним та справедливим відшкодування моральної шкоди з ПрАТ «НКМЗ» в розмірі 40 000 грн., що буде еквівалентно моральним стражданням позивача.

Однак, позивач в своєму позові просить стягнути моральну шкоду з обох підприємств на котрих він працював ПАТ «ЕМСС» та ПрАТ «НКМЗ», при цьому, суд звертає увагу на той факт, що стосовно ПАТ «ЕМСС» відсутні будь які докази , щодо того що умови праці на цьому підприємстві, в період з 25.11.2003 року по 06.04.2011 року були шкідливими для здоров`я ОСОБА_2 , оскільки жодного документального підтвердження цьому факту позивачем не надано.

Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 27.02.2020 року не містить жодного посилання на мови праці на ПАТ «ЕМСС».

За таких підстав, суд вважає, що вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволення лише щодо стягнення моральної шкоди з ПрАТ «НКМЗ».

На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідачів в доход держави слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст.10,12,13, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод», Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Краматорського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної захворюванням на виробництві - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» м. Краматорськ Донецька область вул. О.Тихого, 5 9 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактично мешкає АДРЕСА_2 , 40000 грн. (сорок тисяч) в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» м. Краматорськ Донецька область вул. О.Тихого, 5 9 судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп., на користь держави.

В іншій частині позову, стягнення моральної шкоди з Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або в порядку п.15.5 Перехідних Положень ЦПК України. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судове рішення складено та виготовлено в нарадчий кімнаті в єдиному примірнику. Повний текст рішення складено 13.11.2020 року.

Суддя Краматорського міського суду А. В. Бакуменко