Справа № 467/275/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді - Явіци І.В.

з участю секретаря судового засідання - Андросової А.В.

представника відповідача - Шилова В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка заяву представника позивача Саннікової Н.Г. про відвід судді,-

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Арбузинського районного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вісла», терті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення збитків, заподіяних самовільним зайняттям земельної ділянки.

Представник позивача - адвокат Саннікова Н.Г. заявила відвід головуючому у справі судді, мотивуючи його тим, що не процесуальна поведінка судді викликає сумнів у її об`єктивності та неупередженості.

Зокрема, заявник вказала, що суддя створює перешкоди для реалізації процесуальних прав позивачем, невірно ставиться до сторін, допускає нетактовну поведінку відносно позивача, демонструє негативне ставлення до сторони позивача, доводить позивача до психічного зриву, а потім незважаючи на стан здоров`я позивачки, який викликаний нетактовною поведінкою судді, та вимогу представника про об`явлення перерви в судовому засіданні, суддя продовжує розгляд справи, мотивуючи тим, що вона буде проводити судове засідання за будь - яких умов (тут і далі текст і пунктуація автора збережені).

Зокрема, як вказала, заявник, суддя поза процесуальними строками приймає від представника відповідача документ, який не надає для ознайомлення стороні позивача, а між тим, позивачку попереджує про те, що не дасть їй можливості надати додаткові докази, необхідність надання яких виникла саме під час надання пояснень представником відповідача, який на вимогу ухвали суду про відкриття провадження по справі не надав суду відзив на позовну заяву у встановлений суддею строк. Суддя, як зазначає заявник, демонструє своє нетактовне, упереджене ставлення до позивачки не лише під час розгляду справи, а й поза судовим засіданням, що викликає сумніви в тому, що суддя прийме законне і обгрунтоване рішення.

Представник позивача і позивач разом із третіми особами без самостійних вимог в судове засідання не з`явились, про його дату, час і місце повідомлялись у порядку, установленому ЦПК України, причин свого неприбуття не вказали, але письмово представник позивача просила розглядати заяву про відвід без її та позивачка участі.

Проте, суд, з огляду на положення ст. 223 ЦПК України, не вбачав перешкод у вирішенні заяви про відвід за відсутності цих осіб.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення заявленого відводу, посилаючись на його повну необгрунтованість і невмотивованість, а викладені у ньому обставини вважав такими, що не відповідають дійсності.

Тому суд, піддавши аналізу наведені у заяві про відвід доводи, з`ясувавши позицію представника відповідача, виходив із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 34 ЦПК України цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються одноособово суддею, який є головуючим і діє від імені суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу ( ч.2 ст. 36 ЦПК України).

У даному випадку, як слідує із суті заяви про відвід, він заявлений з підстав, передбачених п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України, як то, за наявності, на думку заявника, обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді

Проте, піддавши аналізу текст заяви про відвід, слід зробити висновок, що відповідні доводи ґрунтуються на незнанні заявником положень Цивільного процесуального кодексу України.

Спростовуючи доводи заявника, слід відмітити, що представник відповідача не надавав ніякого документу в судовому засіданні, зміст якого не було почуто представником позивача та позивачем, а тим більше з порушенням процесуальних строків, з огляду на той факт, що сам представник позивача ще жодного процесуального строку у цій справі не дотрималась.

А подання відзиву на позов є правом відповідача, а не його обов`язком, як помилково вважає заявник, у той час, як ухвалою судді про відкриття провадження ніяких вимог щодо подання відзиву не висувалось, лише роз`яснювалось право його подати, яке відповідач реалізує на свій розсуд.

Крім того, роз`яснення наслідків порушення процесуальних строків, установлених законом або судом, є обов`язком суду, що слідує із положень цивільного - процесуального законодавства.

У той час, як надання доказів, як вказано у заяві, додаткових, не може бути викликано поясненням сторони, так як обов`язок позивача подати усі наявні у нього докази разом із позовною заявою імперативно установлено нормою ч.5 ст. 177 ЦПК України. При цьому, згаданий Кодекс не містить у собі поняття додаткові докази і не пов`язує їх подання із поясненнями учасника справи.

Таким чином, можна зробити висновок, що доводи представника позивача про упередженість головуючого судді ґрунтуються виключно на незнанні і неприйнятті нею положень чинного цивільного процесуального законодавства.

Фактично, відвід заявлено у зв`язку із намаганням головуючого судді провести розгляд справи із дотриманням норм ЦПК України, необхідність дотримання яких повністю ігнорується представником позивача, що чітко простежується вже навіть із самого тексту заяви про відвід, вже не кажучи про процесуальну поведінку представника позивача, яка йшла у розріз із принципами диспозитивності і змагальності цивільного судочинства і носить ознаки правового нігілізму.

Доводи ж заявника про нетактовну поведінку судді відносно позивача обумовлені намаганням представника позивача перешкодити протидії суду безладному руху цивільного процесу у цій справі, оскільки неодноразові роз`яснення судом, зокрема, щодо наслідків неподання чи несвоєчасного подання доказів, залишаються поза увагою представника позивача, у той час, як сама ж позивач не має юридичної освіти і її діяльність не стосується правової сфери, на відміну від представника позивача, фахового юриста, якій позивач довірила представляти свої інтереси у зв`язку із цим.

Такі висновки суду повністю підтверджуються матеріалами цивільної справи, із яких можливо чітко простежити нівелювання представником позивача, як учасником справи і одночасно адвокатом, основних засад і завдань цивільного судочинства.

Як наслідок, такий відвід не може бути задоволений, оскільки його доводи не грунтуються ані на законі, ані на дійсних обставинах і фактично являють собою перекручування фактів з метою виправдати свою недопустиму процесуальну поведінку.

При цьому, слід наголосити, що особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі Веттштайна Wettstein, п. 43).

Водночас, згідно імперативної норми ч.3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Між тим, вказані заявником мотиви для відводу головуючого судді є необґрунтованими і такими, що за своєю суттю вказують на недобросовісне користування процесуальними правами, у той час, як це не кореспондується із завданнями цивільного судочинства, що визначені ст. 2 ЦПК України.

Тому, не встановивши дійсних обставин, які б унеможливили розгляд справи суддею Явіцою І.В., суд вважає, що у задоволенні заяви представника позивача про відвід головуючого судді слід відмовити.

При цьому, представнику позивача, з метою упередження подальшого безладного руху справи, належить рекомендувати ознайомитись із змістом ч.4 ст. 36 ЦПК України, згідно якої незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

А інших обставин, які б виключали розгляд справи цим головуючим суддею, згідно ст.ст. 36, 37 ЦПК України, не виявлено.

Згідно положень абзачу другого частини третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід вирішувалось судом, що розглядає справу.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 40, 260-261 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача Саннікової Н.Г. про відвід судді від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вісла», терті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення збитків, заподіяних самовільним зайняттям земельної ділянки - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя І.В. Явіца