Ухвала

18 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 370/1226/15-ц

провадження № 61-216св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічними позовами - фізична особа - підприємець ОСОБА_1 ,

відповідачі за первісним позовом та позивачі за зустрічними позовами - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідач за первісним та зустрічними позовами - ОСОБА_4 ,

особа, яка подала апеляційну та касаційну скаргу - ОСОБА_5 ,

розглянув заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про відмову у відкритті касаційного провадження та заяви фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про закриття касаційного провадження у справі позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Камілла» та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Камілла» недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів.

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_1 , в якому просив визнати недійсним договір про відступлення права вимоги за договором купівлі - продажу частки в статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Камілла» (далі - ТОВ «ТД «Камілла») від 05 травня 2015 року, укладений між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_1 .

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» від 17 грудня 2014 року, який укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 13 листопада 2015 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному фонді ТОВ «ТД «Камілла» прийнято до спільного розгляду із первісним позовом ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 31 серпня 2016 року прийнято та об`єднано в одне провадження за первісним позовом ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному фонді ТОВ «ТД «Камілла» вимоги ОСОБА_3 за її зустрічним позовом до ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» недійсним.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року позовні вимоги за первісним позовом ФОП ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_4 на користь ФОП ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 20 000,00 грн за невиконання зобов`язань за договором поруки.

Стягнуто з громадян Республіки Білорусь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ФОП ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 7 980 000,00 грн як невиконане зобов`язання за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» від 17 грудня 2014 року та договору про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» від 05 травня 2015 року.

Стягнуто з громадян Республіки Білорусь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ФОП ОСОБА_1 як відшкодування збитків від інфляції в розмірі 4 192 000,00 грн за час прострочення після спливу 60 календарних днів з моменту вчинення правочину за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» від 17 грудня 2014 року.

Стягнуто з громадян Республіки Білорусь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ФОП ОСОБА_1 3 % процентів річних від простроченої суми, що становить 370 189,39 грн, за час прострочення після спливу 60 календарних днів з моменту вчинення правочину за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» від 17 грудня 2014 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ФОП ОСОБА_1 3 683,23 грн судових витрат.

У задоволенні зустрічних позовів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2017 року, рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року в частині задоволених вимог за первісним позовом скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

Стягнуто з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_4 на користь ФОП ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 20 000,00 грн як невиконання зобов`язань за договором поруки.

Стягнуто з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 7 980 000,00 грн. як невиконане зобов`язання за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» від 17 грудня 2014 року та договору про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» від 05 травня 2015 року.

Стягнуто з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 як відшкодування збитків від інфляції в розмірі 4 192 000,00 грн за час прострочення після спливу 60 календарних днів з моменту вчинення правочину за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» від 17 грудня 2014 року.

Стягнуто з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 3 % річних від простроченої суми, що становить 370 189,39 грн за час прострочення після спливу 60 календарних днів з моменту вчинення правочину за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» від 17 грудня 2014 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ФОП ОСОБА_1 судові витрати по 1 841,61 грн з кожного.

У задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів відмовлено.

У решті рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 25 квітня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Макарівського районного суду Київського області від 05 вересня 2016 року та рішення Апеляційного суду Київського області від 24 листопада 2017 року залишено без задоволення, а вказані рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 17 січня 2018 року ухвалено додаткове рішення, яким викладено резолютивну частину рішення Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2017 року в новій редакції із зазначенням кодів платників податків та посвідок на постійне місце проживання в Україні відповідачів та коду позивача у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України.

Постановою Верховного Суду від 20 серпня 2018 року касаційну скаргу представника ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову Апеляційного суду Київської області від 17 січня 2018 року - без змін.

У вересні 2019 року ОСОБА_5 , яка не брала участі у розгляді справи, подала апеляційну скаргу на рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року, рішення Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 17 січня 2018 року (додаткове рішення).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року в незміненій частині визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.

У відкритті апеляційного провадження за скаргою ОСОБА_5 на рішення Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 17 січня 2018 року (додаткове рішення) у цій справі відмовлено.

У листопаді 2019 року до апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд рішення Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2017 року та постанови Апеляційного суду Київської області від 17 січня 2018 року (додаткового рішення) за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2017 року та постанови Апеляційного суду Київської області від 17 січня 2018 року (додаткового рішення) у цій справі відмовлено.

У січні 2020 року представник ОСОБА_5 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року, а справу направити до апеляційного суду для продовження розгляду її апеляційної скарги на рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року.

У січні 2020 року ОСОБА_3 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 14 січня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 та витребувано справу із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 14 січня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5 .

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

16 січня 2020 року на адресу суду від ФОП ОСОБА_1 надійшла заява про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 , яка обґрунтована тим, що правильне застосування апеляційним судом норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, суддя-доповідач (колегія суддів) вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно з частинами п`ятою, сьомою статті 394 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) питання про відкриття провадження у справах, передбачених частиною четвертою цієї статті, вирішує суддя-доповідач. Якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є обґрунтованою, він відкриває провадження, про що постановляє відповідну ухвалу. У разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Провадження відкривається, якщо хоча б один суддя із складу колегії дійшов висновку про необхідність його відкриття. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

За відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суддя-доповідач постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи. Вказана ухвала надсилається скаржнику та учасникам справи, яким додаються копії касаційної скарги та доданих до неї документів.

З огляду на викладене, заява ФОП ОСОБА_1 про відмову у відкритті касаційного провадження від 16 січня 2020 року є безпідставною, оскільки вирішення питання про відкриття касаційного провадження є прерогативою та повноваженням суду. Відповідно до ухвали Верховного Суду від 14 січня 2020 року суд дійшов висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження за скаргою ОСОБА_3 .

Крім того, заява про відмову у відкритті касаційного провадження надійшла до суду 16 січня 2020 року уже після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 (14 січня 2020 року).

Тому у задоволенні заяви про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 необхідно відмовити.

01 липня 2020 року та 06 липня 2020 року до суду надійшли заяви про закриття касаційного провадження за скаргою ОСОБА_5 та про закриття касаційного провадження за скаргою ОСОБА_3 відповідно. Заяви обґрунтовані тим, що оскаржуваними в цій справі судовими рішеннями питання про права вказаних осіб не вирішувалось.

Відповідно до статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо: після відкриття касаційного провадження особа, яка подала касаційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги; після відкриття касаційного провадження виявилося, що касаційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати; після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося. Про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу.

Касаційні скарги подані у порядку та спосіб, що передбачені процесуальним законом, а перевірити аргументи позивача про те, що оскаржуваними судовими рішеннями не вирішувалось питання про права та інтереси осіб, які подали касаційні скарги, можливо лише за результатом касаційного перегляду, тому суд доходить висновку про відсутність підстав для закриття касаційного провадження за клопотанням учасника справи на стадії до завершення касаційного перегляду оскаржених судових рішень.

За таких обставин, у задоволенні заяв про закриття касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_5 і ОСОБА_3 необхідно відмовити.

Керуючись статтями 260, 394, 396 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 відмовити.

У задоволенні заяв фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про закриття касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_5 та ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук