Провадження № 2-з/643/183/20
УХВАЛА

23.11.2020 року суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши матеріали справи

за позовом 1. ОСОБА_1

2. ОСОБА_2

до ОСОБА_3

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державний нотаріус Третьої Харківської міської державної нотаріальної

контори Лебедєва Наталія Володимирівна

про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач-1), ОСОБА_2 (далі позивач-2) звернулися до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач) про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20.11.2020 відкрито провадження у справі № 643/18005/20, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, на підставі статті 53 Цивільного процесуального кодексу України залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державного нотаріуса Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори Лебедєву Наталію Володимирівну, в порядку статті 84 Цивільного процесуального кодексу України витребувані додаткові докази у справі, підготовче засідання призначено на 27.11.2020 року.

Одночасно, разом із позовною заявою позивачами було подано заяву про забезпечення позову, відповідно до змісту якої позивачі просять суд заборонити державному нотаріусу Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори Лебедєвій Наталії Володимирівні вчиняти нотаріальні дії стосовно оформлення права на спадщину та видачі свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вирішення судом справи по суті.

Відповідно до частини 1 статті 153 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Разом з тим, відповідно до частин 3 та 4 статті 153 Цивільного процесуального кодексу України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до частин 1 та 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність, пропорційність, забезпечення права на апеляційний перегляд справи, забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом, розумність строків розгляду справи судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення(частина3 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Однак, Конвенція в першу чергу також гарантує "процесуальну" справедливість розгляду справи, а вже потім дотримання розумного строку, що на практиці розуміється як змагальні провадження, у процесі яких у суді на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін (Star Cate Epilekta Gevmata and Others v. Greece (Star Cate Epilekta Gevmata та інші проти Греції). Справедливість проваджень завжди оцінюється їх розглядом загалом для того, щоб окрема помилка не порушувала справедливість усього провадження (Mirolubov and Others v. Latvia (Миролюбов та інші проти Латвії), § 103).

З огляду на практику ЄСПЛ, суд не вправі допустити юридичну помилку виключно з метою дотримання розумного строку розгляду справи, так як в такому разі не буде досягнуто завдання цивільного судочинства, а рішення суду не буде відповідати критеріям законності.

Так, ідея справедливого судового розгляду включає основоположне право на змагальні провадження.

Бажання зекономити час і прискорити провадження не обґрунтовує невиконання такого фундаментального принципу, як право на змагальні провадження (Niderost-Huber v. Switzerland (Нідерьост-Хубер проти Швейцарії), § 30).

Держави-учасниці мають організувати правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати право кожного на отримання остаточного рішення у справах, що стосуються цивільних прав і обов`язків упродовж відповідного терміну (Scordino v. Italy (Скордіно проти Італії) (no. 1) [ВП], § 183, і Surmeli v. Germany (Сюрмелі проти Німеччини) [ВП], § 129).

Дослідивши зміст поданої заяви, враховуючи необхідність встановлення всіх обставин, що склалися, для з`ясування обґрунтованості заяви про забезпечення позову та необхідності забезпечення позову, суд вважає за доцільне призначити заяву про забезпечення позову до розгляду у судовому засіданні та викликати сторін для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

Керуючись статтями 2, 33, 153, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Призначити судове засідання з розгляду заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову на 27.11.2020 року о 14:10 год., у приміщенні Московського районного суду м. Харкова за адресою: м. Харків, пр. Ювілейний, буд. 38-Є, каб. 48.

2. Запропонувати учасникам справи у строк до 27.11.2020 року подати письмові пояснення щодо поданої заяви про забезпечення позову із підтверджуючими доказами.

3. Відповідно до статті 261 Цивільного процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її підписання і не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

4. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається, на офіційному веб-порталі «Судова влада України» за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2027/.

Суддя Н.В. Новіченко