Справа № 953/3988/20
УХВАЛА

"20" листопада 2020 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.

за участю секретаря Черниш О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Назара Васильовича, заінтересовані особи ОСОБА_1 , товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Верум Кепітал», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення частки майна в спільній сумісній власності,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павлюк Назар Васильович з вказаним поданням, в якому просить визначити частку майна боржника ОСОБА_1 у спільному майні, а саме квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 49,8 кв.м., реєстр. № майна 28135140, зареєстрованого за ОСОБА_1 як 1/5 частки. Вказане подання мотивоване наступним. На виконанні у приватного виконавця перебуває зведене виконавче провадження №60263866 щодо виконання виконавчого листа №2-3187/09/11 виданого 18.03.2010 Київським районним судом м. Харкова про стягнення солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 на користь ВАТ «ВТБ-Банк» судового збору у сумі 1700 грн. та витрат по сплаті ІТЗ розгляду справи у сумі 30 грн. (ВП №60255601), щодо виконання виконавчого листа №2-3189/09/05 виданого 26.03.2010 Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_7 солідарно на користь ВАТ «ВТБ Банк» заборгованість за договором та відсотками у сумі 173538,21 грн., судових витрат в сумі 1730 грн. (ВП №60245004), щодо виконання виконавчого листа №2-31870911 виданого 18.03.2010 Київським районним судом м. Харкова про стягнення солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 на користь ВАТ «ВТБ-Банк» заборгованості за кредитним договором №15.62-00/08-К1 від 27.06.2008р. станом на 07.04.2009р. у розмірі 2694575,15 грн. (ВП №60255346). Постановами приватного виконавця від 07.10.2019 року відкрито вказані вище виконавчі провадження та скеровано постанови на поштові адреси боржника та стягувача, та отримана боржником 02.12.2019 року. Приватним виконавцем спрямувались запити щодо виявлення майна боржника, та було встановлено, що боржник пенсію не отримує, не є особою, що працює за трудовими та цивільно-правовими договорами, та у ПФ України відсутні відомості про останнє місце роботи боржника, відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби. Постановою приватного виконавця від 08.10.2019 року накладено арешт на майно боржника, та кошти боржника. Згідно відповідей банківських установ, у боржника на банківських рахунках недостатньо коштів для погашення заборгованості, або взагалі відсутні рахунки. Також боржником не подано декларацію про майно та доходи у встановлений строк. Згідно відомостей, які містяться в інформаційній довідці від 09.01.2020 року, боржнику на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.05.1999 року. Окрім боржника, вищезазначена квартира належить на праві спільної сумісної власності ще чотирьом особам, що стало підставою для звернення до суду з вказаним поданням.

Заінтересовані особи своїм правом на подання заперечень щодо вказаного подання не скористались.

Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились, повідомлялись у встановленому законом порядку. Від приватного виконавця Павлюка Н.В. надійшла до суду заява про його участь в судовому засіданні в режимі відео-конференції, яка не відповідає вимогам ч. 2, 7 ст. 212 ЦПК України, а саме її копія не спрямована іншим учасникам

судового розгляду, та не зазначено суд, в якому необхідно забезпечити її проведення, тому суд вважає можливим розглянути вказане подання без участі приватного виконавця. Також від заінтересованої особи ОСОБА_4 надійшла до суду заява про відкладення судового засідання у зв`язку з мирним врегулюванням спору зі стягувачем, та просила не розглядати справу за її відсутності. Однак, враховуючи, присічені строки розгляду вказаного подання, та те, що судові засідання неодноразово відкладались за клопотанням ОСОБА_4 , тому суд вважає, що вказана заява спрямована на затягування розгляду справи, та мирова угода сторін може бути укладена на будь-якій стадії процесу, а тому в її задоволенні відмовляє.

Приписи частини 2 ст. 443 ЦПК України не передбачають обов`язку явку учасників судового розгляду, та неявка сторін і заінтересованих осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Н.В. перебуває зведене виконавче провадження №60263866 щодо виконання виконавчого листа №2-3187/09/11 виданого 18.03.2010 Київським районним судом м. Харкова про солідарне стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 на користь ВАТ «ВТБ-Банк» судового збору у сумі 1700 грн. та витрат по сплаті ІТЗ розгляду справи у сумі 30 грн. (ВП №60255601), щодо виконання виконавчого листа №2-3189/09/05 виданого 26.03.2010 Київським районним судом м. Харкова про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_7 на користь ВАТ «ВТБ Банк» заборгованості за договором та відсотками у сумі 173538,21 грн., судових витрат в сумі 1730 грн. (ВП №60245004), щодо виконання виконавчого листа №2-31870911 виданого 18.03.2010 Київським районним судом м. Харкова про солідарне стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 на користь ВАТ «ВТБ-Банк» заборгованості за кредитним договором №15.62-00/08-К1 від 27.06.2008р. станом на 07.04.2009р. у розмірі 2694575,15 грн. (ВП №60255346).

Постановами приватного виконавця від 07.10.2019 року та від 08.10.2019 відкрито вказані вище виконавчі провадження та скеровано постанови на поштові адреси боржника ОСОБА_1 та стягувача, та отримана боржником 02.12.2019 року.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Н.В. від 08.10.2019 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_1 .

На запити приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Н.В. про надання інформації про місце роботи, доходи та банківські рахунки боржника, майна, яке б належало боржнику на праві власності, встановлено, що у боржника ОСОБА_1 відсутні транспортні засоби, доходів не виявлено, коштів на наявних рахунках в банківських установах недостатньо для виконання вищевказаних судових рішень.

Постановами приватного виконавця про відкриття виконавчих проваджень зобов`язано ОСОБА_1 подати декларацію про доходи та майно і попереджено про відповідальність за неподання також декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Однак, зазначена вимога приватного виконавця виконана не була.

Згідно інформації, отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 09.01.2020 року, боржнику ОСОБА_1 на праві приватної спільної сумісної власності разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 належить 2-х кімнатна квартира, загальною площею 49,8 кв.м., житловою площею 28,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 11.05.199 року за реєстр. №2-99-181187.

Приватним виконавцем також було спрямовано виклик, який боржником виконано не було.

Згідно ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначено статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частин п`ятої-шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно з вимогами статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому, в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення боргу. Визначення такої частки не призводить до звуження належних боржнику прав, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності. Крім того, задоволення подання державного виконавця не порушує прав інших співвласників майна, оскільки за ними залишається право власності на нерухоме майно.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 464/2227/17 (провадження № 61-14741св18).

Відповідно до частини першої статті 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Частиною першою статті 368 ЦК України визначено, що спільна сумісна власність - це спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.

Відповідно до роз`яснень викладених у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності. Такі подання мають розглядатися з додержанням вимог процесуального закону щодо допустимості засобів доказування.

Частиною 2 ст. 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

При вирішенні питання суд враховує, що виділ частки боржника із спільної сумісної власності у межах виконавчого провадження регулюється нормами цивільно-процесуального законодавства. При розгляді подання державного виконавця в порядку ст. 443ЦПК України вирішується питання не про виділ частки, що призводить до виділу її в натурі, припинення права спільної часткової власності на майно, а вирішується питання про визначення частки, що не є його поділом чи виділенням частки та не тягне за собою припинення права спільної часткової власності, а такий захід спрямований лише на забезпечення виконання рішення суду. Системне тлумачення положень вказаних норм дає підстави дійти висновку, що за результатами розгляду подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, суд постановляє ухвалу, в якій зазначається конкретне майно, що підлягає саме виділу. Власники, які вважають, що у зв`язку зі зверненням стягнення на майно боржника у випадках, коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, порушені їх майнові права у виконавчому провадженні, у зв`язку з накладенням арешту на майно, мають право звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення його з-під арешту.

А тому, за таких умов суд приходить до переконання, що приватним виконавцем надані належні і достатні докази, які свідчать про належність спірного майна на праві спільної сумісної власності боржнику ОСОБА_1 , та як вбачається з матеріалів справи, у боржника відсутнє інше майно, на яке можливо звернути стягнення, а тому подання підлягає задоволенню в повному обсязі.

З огляду на викладене, керуючись ст.443 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Назара Васильовича, заінтересовані особи ОСОБА_1 , товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Верум Кепітал», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення частки майна в спільній сумісній власності задовольнити.

Визначити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , на праві власності належить 1/5 частина квартири АДРЕСА_2 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня складення повного тексту ухвали апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складено 20 листопада 2020 року.

Суддя Г.А. ЗУБ