КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/6731/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва, постановлене суддею Яровенко Н.О. 06 лютого 2020 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Київської міської ради, третя особа: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на спадкове майно за законом та зміну черговості спадкування та за позовною заявою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , Київської міської ради, треті особи: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві, Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Київської міської ради, Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на спадкове майно,

У С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до Київської міської ради, третя особа: ГТУЮ в м. Києві про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на спадкове майно за законом та зміну черговості спадкування.

На обґрунтування позовних вимог вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилася спадщина.

Зазначала, що померлий заповіту не залишив, спадкоємців 1-4 черг немає, а його зведений брат ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

08.11.2016 ОСОБА_3 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак 30.01.2017 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Звертала увагу суду на те, що з померлим позивач познайомилась у Введенському монастирі м. Києві, де ОСОБА_5 був ігуменом. На той час позивач розлучилася з чоловіком та потребувала духовної підтримки.

Вказувала, що ОСОБА_5 всіляко її підтримував, почав долучати її до роботи в церкві, а з травня 2003 року вони почали проживати разом як чоловік та дружина.

Зазначала, що померлий ОСОБА_5 (ОСОБА_5) в своїй кватирі приймав людей та вона йому допомагала, а в її квартирі по АДРЕСА_1 вони проживали.

Влітку вони разом їздили в с. Щербанівка Обухівського району Київської області, де проживали в будинку його померлої матері, разом дбали про будинок, робили ремонт, садили город, працювали в саду, збирали врожай.

По довіреності від ОСОБА_5, протягом 2009 року позивач оформила документи в Обухівській РДА на земельну ділянку на будівництво нового храму в м. Шербанівка.

Після смерті ОСОБА_5 , його поховання проводила Києво - Печерська Лавра і позивач також приймала участь в організації поховання.

З урахуванням наведеного та враховуючи уточнення до позову, позивач просила суд встановити факт проживання однією сім?єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_5 понад 5 років з травня 2003 року по день його смерті.

Визнати ОСОБА_3 спадкоємцем четвертої черги за законом, та надати право на спадкування за законом разом зі спадкоємцем другої черги, у зв?язку зі смертю спадкоємця другої черги ОСОБА_6 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , квартиру АДРЕСА_3 , будинок АДРЕСА_4 , земельні паї на ім?я ОСОБА_5 , які розташовані в с. Щербанівка, Обухівського району Київської області в кількості 5 ділянок, земельні паї на ім?я ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на нерухоме майно у якості спадкування за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а саме: грошові кошти та інше майно, яке зберігається у банках України на ім?я ОСОБА_5 та рухоме майно, яке зберігається у квартирах АДРЕСА_2 , в квартирі АДРЕСА_3 та в будинку АДРЕСА_4 .

В березні 2018 року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги, ОСОБА_4 подав до суду позов до ОСОБА_3 , Київської міської ради, треті особи: ГТУЮ у м. Києві, Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно.

На обґрунтування позову вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , після смерті якого право на спадкування отримав молодший брат померлого - ОСОБА_6 .

В серпні 2016 року він подав до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом, однак, ще до прийняття спадщини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Спадкодавці перебували у родинних відносинах з позивачем, який є їх двоюрідним дядьком, оскільки його батько є рідним братом ОСОБА_8 , матері спадкодавців.

Так як у спадкодавців відсутні інші близькі родичі, позивач 09.11.2016 подав до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та повідомлено про те, що після смерті спадкодавця спадкову справу було відкрито на підставі заяви, поданої рідним братом померлого, у зв?язку з чим свідоцтво про право на спадщину буде видано на ім?я рідного брата, який є спадкоємцем другої черги. Враховуючи, що ОСОБА_6 не встиг прийняти спадщину рідного брата ОСОБА_5 у зв?язку зі смертю, та беручи до уваги факт відсутності у ОСОБА_6 інших близьких родичів, право на прийняття спадщини належить позивачу.

З урахуванням наведеного та враховуючи уточнення до позову, ОСОБА_4 просив суд визнати за ОСОБА_4 право власності на спадкове майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , квартиру АДРЕСА_3 , будинок АДРЕСА_4 , земельну ділянку, кадастровий номер: :03:003:0019, площею 3,6702 га в с. Щербанівка, Обухівського району Київської області та земельну ділянку кадастровий номер: :03:003:0003, площею 3,1501 га в с. Щербанівка, Обухівського району Київської області та грошові кошти, що знаходяться в АТ КБ «ПриватБанк» на банківських рахунках № № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , що відкриті на ім?я ОСОБА_5 .

У жовтні 2018 року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_2 подала до суду позов до ОСОБА_3 , Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_4 , ГУЮ у м. Києві, Шістнадцята Київської державна нотаріальна контора про встановлення факту сумісного проживання з померлим ОСОБА_5 , встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

На обґрунтування позову вказувала, що ОСОБА_2 з початку 2009 року проживала однією сім?єю з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначала, що вона особисто здійснювала заходи та несла витрати з організації поховання померлого чоловіка, фактично проживала та на даний час проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_5 , що належала на праві власності спадкодавцеві, утримує належне майно та сплачує комунальні платежі за свої власні кошти.

Вказувала, що після смерті чоловіка вона була заклопотана його похованням, а згодом почала збирати документи, однак, не змогла знайти свідоцтво про смерть чоловіка, в зв?язку з чим була змушена звернутися до органів поліції для відновлення свідоцтва.

Зазначала, що за відсутністю інших родичів померлого та правовою необізнаністю, вона звернулася до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, отримала лист від 12.06.2018 за №м 1713/02-14 про неможливість видачі свідоцтва про спадщину в зв?язку із відсутністю документів про прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, просила суд встановити факт сумісного проживання ОСОБА_2 разом з ОСОБА_5 однією сім?єю як чоловіка і жінки з січня 2009 року по 10 травня 2016 року, встановити факт прийняття спадщини - спадкового майна, яке залишилось після померлого ОСОБА_5 , а саме: квартиру АДРЕСА_2 , квартиру АДРЕСА_3 , будинок АДРЕСА_4 , земельні паї (5 земельних ділянок) на ім?я ОСОБА_5 , які розташовані в с. Щербанівка, Обухівського району Київської області та визнати за нею, як за спадкоємцем четвертої черги право власності на зазначене спадкове майно.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 6 лютого 2020 року у задоволені позову ОСОБА_3 до Київської міської ради, третя особа: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на спадкове майно за законом та зміну черговості спадкування відмовлено.

Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 право власності на наступне майно: - квартиру АДРЕСА_2 ; - квартиру АДРЕСА_3 ; - будинок АДРЕСА_4 ; - земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ; - земельну ділянку, кадастровий номер :03:003:0019, площею 3,6702 га, що розташована за адресою: Київська область Обухівській район, Щербанівська сільська рада; - грошові кошти, що знаходяться в Акціонерному товаристві Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (, МФО 305299) на банківських рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , що відкриті на ім?я ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_6 ).

В задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_4 , Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім?єю та визнання права власності на спадкове майно відмовлено.

Стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 8810,00 грн судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин справи.

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що ОСОБА_2 особисто здійснювала заходи та несла витрати по організації поховання померлого чоловіка ОСОБА_5 , фактично проживала та на даний момент проживає в квартирі за вказаною адресою та в зв?язку з відсутністю інших родичів у померлого фактично утримує належне спадкодавцю майно. Вона прийняла спадщину за законом, сплачує з часу смерті ОСОБА_5 , комунальні платежі за свої власні кошти.

Зазначає, що ОСОБА_2 було подано докази, в тому числі квитанції про сплату комунальних послуг, що доводить наявність спільного бюджету, фотографії, та також висновок ДОП ВП №4 Дніпровського УП ГУНП в м. Києві від 05.01.2018.

Вказує, що ОСОБА_4 повинен був довести, що він є родичем спадкодавця, що ним зроблено не було, будь - яких переконливих доказів родинних відносин суду надано не було.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин справи.

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що позивач ОСОБА_3 прожили разом з померлим ОСОБА_5 13 років. В останні роки життя ОСОБА_5 за станом здоров?я потребував все більшої опіки та піклування. За весь цей час, позивач підтримувала, доглядала ОСОБА_5 та, за потреби, матеріально забезпечувала його. Піклувалася про його побут, здоров`я та комфортне проживання.

Зазначає, що ОСОБА_5 помер у віці 41 рік. За життя від був хворобливою людиною та неодноразово проходив курси лікування. Також, своє здоров`я він підірвав вживанням алкогольних напоїв, що призводило до тяжких фізичних та психологічних наслідків.

За період з 2006 року до 2014 року ОСОБА_5 декілька разів знаходився на стаціонарному лікуванні у Наркологічному відділенні №1 Київській міській наркологічній клінічній лікарні «Соціотерапія» за адресою: Деміївський провулок 5а, м. Київ.

Зазначені обставини, підтверджуються довідкою Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» від 13.03.2019 № 281.

У період загострення хвороб, його лікування та реабілітації, ОСОБА_3 постійно знаходилась поруч з ОСОБА_5 та допомогла йому (годувала, прибирала, купувала медикаменти тощо). Цю обставину, також, підтвердили свідки.

Звертає увагу суду на те, що третя особа з самостійними вимогами на предмет спору - ОСОБА_4 вважає, що оскільки рідний брат спадкодавця ОСОБА_6 , нібито, помер до прийняття ним спадщини після смерті брата - ОСОБА_5 , то право на прийняття спадщини перейшло до нього на підставі спадкової трансмісії згідно зі ст. 1276 ЦК України.

Проте, зазначені підстави позову є помилковими адже ОСОБА_6 , як спадкоємець другої черги, встиг прийняти спадщину після смерті брата - ОСОБА_5 , що підтверджується його заявою про прийняття спадщини від 02.08.2016 року та заведеною після його смерті у нотаріальній конторі спадковою справою від 13.01.2016 № 19/2017.

У такому випадку спадкова трансмісія, на підставі якої, нібито, ОСОБА_4 прийняв спадщину замість померлого ОСОБА_6 не відбулася. Отже, прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 та вирішення всіх спадкових спорів повинне відбуватися відповідно до нової спадкової справи в іншому судовому провадженні.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 та її представник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_4 просив апеляційні скарги залишити без задоволення , а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною другою статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Отже, особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до відкриття спадщини, за наявності спадкоємців попередніх черг може отримати спадщину лише за умови, що спадкодавець був у безпорадному стані за станом здоров`я, похилий вік та потребував стороннього догляду і саме ця особа такий догляд надавала.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що позивачами належними та допустимими доказами не доведено факту проживання однією сім?єю без реєстрації шлюбу з померлим ОСОБА_5 .

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданим Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (Том І а.с.63).

Після смерті ОСОБА_5 залишалась спадщина у вигляді наступного майна:

- 1/2 частина квартири АДРЕСА_2 , яку померлий прийняв після смерті своєї матері ОСОБА_7 , що підтверджується заявою про прийняття спадщини (Том ІІ а.с.3), відомостями отриманими з Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» (Том ІІ а.с.74.) та інформаційної довідкою, яка надана Шістнадцятою київською державною нотаріальною конторою. (Том І а.с.82);

- квартири АДРЕСА_3 , що належала ОСОБА_5 , що підтверджується інформаційною довідкою, яка надана Шістнадцятою київською державною нотаріальною конторою (Том І а.с.82) та відомостями, отриманими з Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» (Том ІІ а.с.74.);

- 1/2 частина будинку АДРЕСА_4 , що підтверджується довідкою, наданою Комунальним підприємством Київської обласної ради «Західне бюро технічної інвентаризації» на виконання ухвали суду про витребування доказів від 16.04.2018 (Том ІІ а.с.88);

- 1/2 частини земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується відповіддю з Щербанівської сільської ради Обухівського району Київської області (Том ІІ а.с.124);

- 1/2 частини земельної ділянки, кадастровий номер :03:003:0019, площею 3,6702 га, що розташована: Київська область Обухівській район Щербанівська сільська рада, яку ОСОБА_5 прийняв після смерті своєї матері ОСОБА_7 , що підтверджується заявою про прийняття спадщини (Том ІІ а.с.3) та відповіддю з Головного управління держгеокадастру у Київській області наданої на виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва про витребування доказів від 16.04.2018 (Том ІІ а.с.72);

- грошових коштів, що знаходяться в Акціонерному товаристві Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (, МФО 305299) на банківських рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , що відкриті на ім?я ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_6 ) (Том ІІ а.с.227).

Як вбачається з копії спадкової справи, відкритої щодо майна ОСОБА_5 , спадщину у встановлений законом строк прийняли: ІНФОРМАЦІЯ_3 рідний брат померлого ОСОБА_6 (Том І а.с.62); дядько померлого ОСОБА_4 , 08.11.2016 ОСОБА_3 . ОСОБА_2 подала заяву 03.05.2018, тобто з пропущенням строку, встановленого для прийняття спадщини (Том ІІ а.с.210).

Крім цього, з копії спадкової справи, відкритої щодо майна ОСОБА_5 вбачається, що заповіту ОСОБА_5 не залишив, а тому спадкування в даному випадку здійснюється за законом.

За змістом частин першої, другої статті 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

За приписами частини другої статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. .

До спадкоємців четвертої черги належать жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення із спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який виходив із того, що вони не надали належних доказів проживання разом зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Місцевий суд прийшов до правильного висновку, що доказів реальності сімейних відносин вказаних осіб не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини позивачками не надано.

Як убачається з матеріалів справи, на підтвердження факту сумісного проживання без реєстрації шлюбу як чоловіка та жінки ОСОБА_3 та ОСОБА_5 позивачем надано акт від 24.03.2017 з якого вбачається, що свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтверджують, що ОСОБА_3 дійсно фактично проживала з березня 2003 року по травень 2016 року за адресою: АДРЕСА_5 (Том І а.с.38); Акт від 21.12.2016 з якого вбачається, що свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 підписали даний акт про те, що ОСОБА_5 дійсно проживав за адресою: АДРЕСА_6 з січня 2010 року по лютий 2016 року (Том І а.с.39); копія доручення від 23.02.2009, написана рукописним текстом, з якої вбачається, що ігумен ОСОБА_14 , доручає ОСОБА_3 вести справи щодо будівництва церкви і представництво у всіх організаціях від його імені (Том ІІ а.с.143); копії заяв від імені ОСОБА_3 на адресу Президента України, керівника фракції «Партії Регіонів», голови Київської обласної державної адміністрації щодо допомоги в будівництві дороги (Том ІІ а.с.144-147); фотографії з сімейних свят (Том І а.с.56-58).

Як убачається із матеріалів справи, на підтвердження факту сумісного проживання без реєстрації шлюбу як чоловіка та жінки ОСОБА_2 та ОСОБА_5 позивачем надано письмові пояснення ОСОБА_15 від 18.09.2018, які вона надала ДОП Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві старшому лейтенанту поліції ОСОБА_16 , з яких вбачається, що ОСОБА_2 проживала з ОСОБА_5 приблизно з 2009 року однією сім?єю і вела спільне господарство за адресою: АДРЕСА_5 ; похованням ОСОБА_5 займалась ОСОБА_2 ; після смерті доглядає за спадковим майном (Том ІІІ а.с.12); письмові пояснення ОСОБА_17 від 18.09.2018, які він надав ДОП Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві старшому лейтенанту поліції ОСОБА_16 з яких вбачається, що приблизно з 2009-2010 року ОСОБА_2 проживала однією сім?єю з ОСОБА_5 по АДРЕСА_5 . Після смерті ОСОБА_5 вона продовжує проживати в квартирі померлого. (Том ІІІ а.с.13); письмові пояснення ОСОБА_18 від 18.09.2018, які вона надала ДОП Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві старшому лейтенанту поліції ОСОБА_16 , з яких вбачається, що ОСОБА_2 проживала з ОСОБА_5 з 2009 року однією сім?єю і вела спільне господарство за адресою: АДРЕСА_5 . Після смерті ОСОБА_5 вона продовжує проживати в квартирі померлого.

Також додані копії квитанцій про сплату житлово - комунальних послуг, які були сплачені після смерті ОСОБА_5 (Том ІІІ а.с.15-119).

Крім цього, на підтвердження факту сумісного проживання ОСОБА_2 надано копію спільної фотографії з померлим. (Том ІІІ а.с.12).

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь - якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зміни черговості спадкування, суд першої інстанції, враховуючи норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог щодо зміни черговості одержання права на спадкування, оскільки позивачами не доведено належними та допустимими доказами наявність вище перелічених юридичних фактів у їх сукупності, за наявності яких у позивачів могло виникнути право на спадкування взагалі.

Крім того, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_5 право на спадкування отримав його рідний брат ОСОБА_6 , як спадкоємець другої черги. Судом встановлено, що він прийняв спадщину, звернувшись із відповідною заявою до нотаріальної контори в установлений законом шестимісячний строк, однак, не оформив свідоцтво про право на спадщину у зв`язку зі смертю.

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не є спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_6 , тому у задоволенні позовних вимог їм правомірно відмовлено судом першої інстанції у повному об`ємі .

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 , суд першої інстанції послався на те, що батько третьої особи ОСОБА_4 є ОСОБА_19 , який є рідним братом ОСОБА_8 , бабусі померлих, що підтверджується копією посвідки про народження ОСОБА_19 № НОМЕР_7 (Том І а.с. 152); копією рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03.08.2017 по справі №759/6339/17, яким встановлено, що ОСОБА_20 проживав в с. Щербанівка з сім?єю (Том І а.с. 154, 155). Вказаним рішенням було встановлено, що ОСОБА_8 є рідною тіткою третьої особи ОСОБА_4 .

Однак, на час розгляду справи у суді апеляційної інстанції рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03.08.2017 Постановою Київського апеляційного суду від 08.09.2020 скасовано , а заяву ОСОБА_21 залишено без розгляду.

Судом установлено, що 02.08.2016 ОСОБА_6 подав до 16-ї Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом (Том І а.с. 62), проте до отримання свідоцтва про прийняття спадщини помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 28.11.2016, у зв?язку із чим право на спадкування перейшло до спадкоємців останнього (Том І а.с. 206).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчасно подав заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_5 , що підтверджується копією заяви від 08.11.2016 (Том І а.с.86), та вчасно подав заяву про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_6 , що підтверджується копією заяви (Том І а.с.205).

Разом із тим, колегія суддів вважає, що, звертаючись до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно, ОСОБА_4 не ставив питання про встановлення факту родинних стосунків із спадкодавцями в межах цієї справи, а рішення суду щодо встановлення факту родинних стосунків скасовано, а заяву залишено без розгляду, та у нього відсутня відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлих братів ОСОБА_22 , а тому із зазначених підстав у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 повинно бути відмовлено, оскільки такий позов є передчасним.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 376 ЦПК України, колегіясуддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 6 лютого 2020 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , Головне територіальне управління юстиції в м. Києві, Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , Головне територіальне управління юстиції в м. Києві, Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

В решті рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 листопада 2020 року.

Суддя - доповідач:

Судді :