Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1507/20 Головуючий у 1-й інст. Рожкова О. С.
Категорія 70 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м.Житомирі цивільну справу №296/1507/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 28 липня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Рожкової О.С. в м.Житомирі,

в с т а н о в и в :

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь з усіх видів його заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 2300 грн та на неповнолітнього сина у розмірі 2200 грн, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на утримання кожної дитини відповідного віку, до повноліття дітей, загальна сума аліментів на двох дітей 4500 грн. Вказувала, що відповідач є батьком дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які проживають разом з нею, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідач інших утриманців не має, є особою працездатного віку, отримує доходи, а тому має забезпечувати дітей.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 28 липня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 700 грн щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 20.02.2020 та до повноліття дитини, а саме, до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 300 грн щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 20.02.2020 та до повноліття дитини, а саме, до ІНФОРМАЦІЯ_4 . У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення. Зокрема вказує, що суд першої інстанції не надав йому можливості підтвердити свій матеріальний стан та відповідно спроможність сплачувати призначені аліменти в загальній сумі 3 000 грн, та відповідно не роз`яснив, яким чином призначено відповідні суми сплати аліментів. Також, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про проведення генетично-молекулярної експертизи.

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом апеляційної інстанції строк не надходив.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 17 жовтня 2009 року між сторонами було укладено шлюб, від якого вони мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис за №3293, та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис за №397.

24.02.2014 шлюб між сторонами розірвано, діти залишилися проживати з матір`ю ОСОБА_1 .

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що існують підстави для сплати аліментів. При визначенні розміру аліментів суд виходив з того, що відповідач взмозі сплачувати аліменти на утримання своїх малолітніх дітей, оскільки є фізично здоровим, працездатним. Тому суд, враховувавши, також, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, передбачений Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», визначив розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 - 1700 грн на утримання сина ОСОБА_4 - 1300 грн щомісячно.

Апеляційний погоджується із такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України ( ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно положень ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частинами 1, 2 ст. 184 СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомогота нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі н апридбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів недоведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Виходячи із наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей.

Апеляційнйи суд також погоджується з розміром аліментів, стягнутих з відповідача на утримання малолітніх дітей.

При цьому судом першої інстанції враховано, що відповідач є фізично здоровим, працездатним. Доказів того, що на його утриманні перебувають інші особи матеріали справи не містять.

Доводи ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції не надав йому можливості підтвердити свій матеріальний стан з якого можливо визначити розмір аліментів, є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

З процесуальними правами відповідач ОСОБА_2 обізнаний, оскільки як він сам зазначив, він працює помічником адвоката.

Зазначена справа перебувала в провадженні суду з лютого 2020 року.

Відповідач ОСОБА_2 брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції. Під час розгляду справи відповідач не заявляв клопотань про витребування доказів, які б підтверджували його матеріальний стан або про долучення таких доказів до матеріалів справи.

Разом з тим, він заявляв клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, для встановлення, чи є він батьком доньки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 .

Пред`явлення відповідачем, після ухвалення оскаржуваного рішення, позову про оспорювання батьківства з виключенням запису батьківства з актового запису про народження дітей, не є підставою для задоволення клопотання ОСОБА_2 про відкладення розгляду даної справи.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і підлягає залишенню без змін.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи про стягнення аліментів, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 28 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді