Єдиний унікальний номер судової справи: 225/5146/20
Номер провадження: 2/225/897/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Соляник А.В.,

за участю

секретаря судового засідання Черникової Н.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного підприємства «Торецьквугілля» (юридична адреса: м. Торецьк, вул. Дружби,19, ) про стягнення заборгованості по розрахунковим виплатам та середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по розрахунковим виплатам та середній заробіток за час затримки розрахунку.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач з 25.10.2016 р. працював на шахті ДП «шахта «Центральна», яка входить до складу ДП «Торецьквугілля» в якості забійника 6 р. на відбійних молотках підземного з повним робочим днем на підземній роботі. З 16.07.2020р. звільнений за станом "Здоров`я згідно висновку МСЕК по ст. 40 п. 2 КЗПП України та у зв`язку з виходом на пенсію за інвалідністю (наказ № 131 від 16.07.2020р.).

Повного розрахунку при звільненні відповідачем позивача проведено не було, а відтак у позивача з`явилось право для звернення до суду з позовом до ВП «шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» про стягнення заборгованості по розрахунковим виплатам та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.07.2020 року по час повного розрахунку.

Станом на день прийняття позову до розгляду судом, відповідач виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі, відповідно до даних карткового рахунку позивача розрахунок за цими виплатами був виконаний відповідачем тільки 27.08.2020 року (тобто с затримкою на 29 роб. днів), але розрахунок з позивачем був виконаний не в повному обсязі.

У червні 2020 року ОСОБА_1 отримав професійне захворювання, у зв`язку з яким позивач перебував на лікарняних. Позивачем були своєчасно надані відповідачу оригінали лікарняних листів, а відповідачем були прийняті дані лікарняні листи, однак до теперішнього часу не оплачені позивачу повністю з посиланням на відсутність коштів на підприємстві. Відповідач факт прийняття лікарняних листів від позивача не заперечує, як і те що нарахування для їх виплати виконанні підприємством з мінімальної заробітної плати, що підтверджує, що за відповідачем залишилась заборгованість по розрахунковим виплатам ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КЗпП України працівники мають право, зокрема, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності.

Відповідно до абз. З ч. З ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується в розмірі 100 відсотків середнього заробітку (оподатковуваного доходу). При цьому перші п`ять днів тимчасової непрацездатності оплачуються власником або уповноваженим ним органом за рахунок коштів підприємства, установи, організації.

Відповідно до п. 2.3 Порядку призначення, перерахунку та проведення страхових виплат, затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27.04.2007 року № 24, допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, пов`язаною з нещасним випадком або професійним захворюванням на виробництві, призначається та виплачується страхувальником за місцем роботи потерпілого, де стався страховий випадок, у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати.

Однак, в порушення вищезазначених вимог діючого законодавства, відповідачем позивачу допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю виплачена в мінімальному розмірі.

Позивачу відповідачем надана довідка про розмір середньоденної заробітної плати, який становить 1763, 43 гривень та розмір заборгованості по лікарняним листам за 2019-2020 р. яка станом на 10.09.2020 року складає 46000,18 грн.

Отже після звільнення 16.07.2020р. та станом на теперішній час відповідач повністю не,розрахувався з позивачем по усім виплатам що належать йому при звільненні, тому відповідач повинен виплатити позивачу його середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку з ним.

Позивач до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги щодо стягнення заробітку за час затримки розрахунку підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наданого ним до суду відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідив матеріали справи, суд доходить висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються КЗпП України.

Позивач з 25.10.2016 р. працював на шахті ДП «шахта «Центральна», яка входить до складу ДП «Торецьквугілля» в якості забійника 6 р. на відбійних молотках підземного з повним робочим днем на підземній роботі. З 16.07.2020р. звільнений за станом "Здоров`я згідно висновку МСЕК по ст. 40 п. 2 КЗПП України та у зв`язку з виходом на пенсію за інвалідністю (наказ № 131 від 16.07.2020р.), що підтверджено копією трудової книжки.

Згідно з довідкою №7/942 від 28.09.2020 ОСОБА_1 при звільнені були нараховані:

Компенсація за відпустку у сумі 3631,98 грн.;

Відпустка у сумі 19370,56 грн.;

Пособіє за станом здоров`я у сумі 42716,70 грн.;

Пособіє при звільненні як пенсіонеру у сумі 85433,40 грн.;

Доплата до середнього заробітку за перші дні по лікарняним листам у сумі 28853,80 грн.;

Усього нараховано 180006,44 грн.;

За мінусом обов`язкових відрахувань ОСОБА_1 було сплачено:

Аванс заробітної плати за липень 2020 року у сумі 8597,88 грн.сплачено 24.07.2020 платіжним дорученням №403.

Заробітна плата за липень 2020 року у сумі 9042,87 грн. сплачена 21.08.2020 року платіжним дорученням №419.

Пособія за станом здоров`я як пенсіонер у сумі 103000,00 грн. виплачено 27.08.2020 року платіжним дорученням №1538.

Доплати за перші п`ять днів по лікарняним листам у сумі 23227,31 грн. виплачено 27.08.2020 року платіжним дорученням № 1538.

Всього ОСОБА_1 було виплачено 143868,06 грн.

Середній заробіток ОСОБА_1 на момент звільнення складає 2190,60 грн. за мінусом обов`язкових утримань 1763,43 грн.

Станом на 10.09.2020 року заборгованості по виплаті заробітної плати та першим п`яти дням лікарняних листів немає.

За рахунок Фонду соціального страхування ОСОБА_1 після сплати всіх страхових внесків до Пенсійного фонду України будуть зроблені доплати по таким лікарняним листам:

Лікарняний лист з 20.06.2019 року по 27.06.2019 року у сумі 2745,75 грн.

Лікарняний лист з 27.08.2019 року по 05.09.2019 року у сумі 4677,70 грн.

Лікарняний лист з 25.10.2019 року по 11.11.2019 року у сумі 12230,14 грн.

Лікарняний лист з 23.11.2019 року по 16.12.2019 року у сумі 18183,76 грн.

Лікарняний лист з 24.01.2020 року по 31.01.2020 року у сумі 2921,88 грн.

Лікарняний лист з 11.03.2020 року по 20.03.2020 року у сумі 5240,95 грн.

Суд дійшов висновку, що відповідно до довідки № 7/942 від 28.09.2020 має місце неповна

оплата днів тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 за період з 2019 по 2020 рік на загальну суму 46000,18 грн.

Відтак, позовні вимоги про стягнення заборгованості з оплати лікарняних (оплаті тимчасової непрацездатності) слід задовольнити в сумі 46000,18грн.

Щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 2 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

У структуру заробітної плати входять інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми (частина третя статті 2 цього Закону).

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Виходячи із змісту ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 20Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення,якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до ч.3, ч.4.ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За змістомст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістомст.117 КЗпП України в світлі трактування відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", вина роботодавця у затримці розрахунку презюмується, оскільки саме роботодавець має довести відсутність своєї вини.

Суд доходить висновку, що у цій справі відповідачем не доведено відсутність своєї вини у затримці розрахунку з позивачем при звільненні.

Відповідно до позиції Верховного Суду у постанові від 30 січня 2018 року по справі №760/18557/15-ц (провадження № 61-246 св 17) аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. При невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про оплату праці», порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Зазначене свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Таким чином, суд дійшов висновку, що не проведення своєчасного розрахунку з позивачем по оплаті лікарняних є порушенням статей 47 та 116 Кодексу. У зв`язку з цим позивачу необхідно сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку належних до сплати сум.

Згідно з п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Згідно з п. 2, п. 4 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з п. 8 цього Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством на число календарних днів за цей період.

Разом з тим, при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку. Вказане положення відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 21 січня 2015 року № 6-195цс14 та від 1 березня 2017 року 635/2084/16-ц.

За період з 16.07.2020 року по 10.09.2020 року середній заробіток ОСОБА_1 за час затримки розрахунку становить 67010,34 грн. (1763,43 грн. (середньоденний заробіток) х 38 (кількість робочих днів за період з 16.07.2020 року по 10.09.2020 року) = 67010,34 грн.).

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості.

Повно і всебічно з`ясувавши обставини по справі, дослідив надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню розмір недоплаченої відповідачем суми по оплаті лікарняних (тимчасової втрати працездатності) в сумі 46000,18 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 67010,34 грн.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст.12,13,81,89,141,263 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного підприємства «Торецьквугілля» (юридична адреса: м. Торецьк, вул. Дружби,19, ) про стягнення заборгованості по розрахунковим виплатам та середнього заробітку за час затримки розрахунку, - задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Торецьквугілля» (місцезнаходження: 85200, м. Торецьк, вул. Дружби, 19, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість по оплаті лікарняних (оплаті тимчасової непрацездатності) в сумі 46000 (сорок шість тисяч) грн. 18 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 67010 (шістдесят сім тисяч десять) грн.. 34 коп.

Стягнути з Державного підприємства «Торецьквугілля» судовий збір на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.15.5ч.1РозділуXIІІ Перехідних Положень ЦПК України).

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя: