Справа № 204/3046/13-ц
Провадження № 6/204/130/20 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2020 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Чечелівський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про видачу дублікатів виконавчих листів, виданих у цивільній справі № 204/3046/13 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_1 з заявою про видачу дублікатів виконавчих листів у цивільній справі № 204/3046/13 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В обґрунтування заяви зазначено, що виконавчий лист виконавчою службою було направлено до суду, втім до суду він не надійшов, а заявник його не отримував. Таким чином, виконавчий лист було втрачено.

В судовому засіданні заявник підтримав свою заяву про видачу дублікатів виконавчих листів та просив її задовольнити.

Представник Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, раніше начальник відділу Сухов Ігор надав клопотання, в якому просив розгляд заяви про видачу дублікату виконавчого листа розглянути без участі представника Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Вислухавши заявника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В судовому засіданні було встановлено, що заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2013 року у цивільній справі № 204/3046/13 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - було задоволено повністю позовні вимоги позивача, а саме:

-Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором № КСД-01301 від 23.08.2006 року в сумі 42175,00 грн., яка складається з наступного: непогашена сума кредиту - 3333,00 грн.; підвищена відсоткова ставка згідно п. 7.1. Кредитного договору - 38842,00 грн., а також судовий збір у розмірі 421 грн. 75 коп. (а.с. 39-40).

Вказане заочне рішення суду скасоване не було і набрало законної сили 03 грудня 2013 року.

На підставі вищевказаного рішення суду, Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було видано відповідні виконавчі листи.

Заявник вказав, що вищевказані виконавчі листи втрачено, у зв`язку з чим він просив видати їх дублікати для пред`явлення їх до виконання.

Таким чином, виконавчий лист вважається таким, що втрачений. Станом на дату постановлення даної ухвали виконавчий лист фактично не виконаний і стягнення за ним не відбувається.

Відповідно же до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Крім того, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї та практику Суду як джерело права.

Аналогічні положення мають ч. ч. 4, 8 ст. 10 ЦПК України, згідно яких суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У разі невідповідності правового акта міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір України.

Так, Європейський суд з прав людини при здійсненні правосуддя, зокрема у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, у п. 40 зазначає, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Також, Європейським судом з прав людини було постановлене «пілотне» рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine) від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04, де Суд зазначає, що ця справа стосується існуючої проблеми, яка постійно нагадує про себе, породжуючи порушення Конвенції, які найчастіше виявляє Суд у справах проти України; більше ніж половина рішень, винесених Судом у справах проти України, стосуються питання тривалого невиконання остаточних судових рішень, відповідальність за які несуть органи влади України.

Окрім того, Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях зазначав, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог.

У зв`язку з вищевказаним, суд вважає необхідним застосувати у даних правовідносинах вищевказану практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За таких обставин, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, в порядку п. 17.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд вважає можливим видати ОСОБА_1 дублікати виконавчих листів, виданих 04 грудня 2013 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором № КСД-01301 від 23.08.2006 року в сумі 42175,00 грн., яка складається з наступного: непогашена сума кредиту - 3333,00 грн.; підвищена відсоткова ставка згідно п. 7.1. Кредитного договору - 38842,00 грн., а також судового збору у розмірі 421 грн. 75 коп. - для подальшого виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129-1 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 18, 76, 77, 81, 182-183, 258-261, 352-355, п. 17.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Чечелівський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про видачу дублікатів виконавчих листів, виданих у цивільній справі № 204/3046/13 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Видати ОСОБА_1 дублікати виконавчих листів, виданих 04 грудня 2013 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором № КСД-01301 від 23.08.2006 року в сумі 42175,00 грн., яка складається з наступного: непогашена сума кредиту - 3333,00 грн.; підвищена відсоткова ставка згідно п. 7.1. Кредитного договору - 38842,00 грн., а також судового збору у розмірі 421 грн. 75 коп. - для подальшого виконання.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення суддею в порядку ч. 1 ст. 261 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день складення її повного тексту, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Самсонова