Справа № 465/1575/20 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/811/1250/20 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Савуляка Р.В.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами Акціонерного товариства «Універсал Банк» та Державного підприємства «СЕТАМ» на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 18 березня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 , яка діє також і в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 про забезпечення позову до пред`явлення позову,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , яка діє також і в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову до його пред`явлення.

Заяву про забезпечення позову мотивувала тим, що належна їй квартира АДРЕСА_1 загальною площею 65,7 м. кв. є єдиним житлом її та її малолітньої доньки ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дану квартиру на прилюдні торги передано приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. у виконавчому провадженні №56658207 з примусового виконання виконавчого листа №2/465/441/15, виданого Франківським районним судом м.Львова. 06.03.2020 прилюдні торги з реалізації нерухомого майна відбулись з порушенням чинного законодавства України та в порушення прав та інтересів заявників, оскільки згоди органу опіки та піклування для реалізації вказаного майна приватний виконавець Пиць А.А. не отримував. Вказане підтверджується постановою Верховного Суду України від 19.02.2020 у справі № 2-2269/11. Відтак, вважає, що продаж з торгів 06.03.2020 її нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 відбувся усупереч вимог статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» та вимог Закону України «Про виконавче провадження», щодо порядку організації примусового виконання рішень, що відповідно до ч.1 ст.203 та ч.1 ст.215 ЦК України є підставою для визнання таких торгів недійсними. З тих підстав, вона має намір звернутися до суду за захистом своїх майнових прав із позовом про визнання згаданих прилюдних торгів недійсними. Отже вчинення будь-яких дії, спрямовані на відчуження та реалізацію даної квартири може істотно ускладнити або взагалі унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав заявника та її малолітньої доньки ОСОБА_3 , за захистом яких вона має намір звернутися до суду.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 18 березня 2020 року заяву ОСОБА_1 , яка діє також і в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 про забезпечення позову до пред`явлення позову задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 65,7 м. кв.

Заборонено Державному підприємству «СЕТАМ», код юридичної особи в ЄДР №39958500, вчиняти будь-які дії щодо оформлення результатів прилюдних торгів, видавати покупцю акт приватного виконавця про реалізацію предмета іпотеки чи його нотаріально завірені копії, здійснювати будь-які та всі дії щодо визнання інших осіб переможцем прилюдних торгів 06.03.2020 з реалізації предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1 загальною площею 65,7 м. кв., до набрання законної сили рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання прилюдних торгів недійсними.

Заборонено приватному виконавцю виконавчого округу Львівської області Пиць Андрію Андрійовичу (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місцезнаходження м.Львів, вул. Перфецького, 2а, офіс 256), вчиняти будь-які та всі дії щодо оформлення результатів прилюдних торгів, проведених 06.03.2020 з реалізації квартири АДРЕСА_1 загальною площею 65,7 м. кв. (у тому числі вчиняти будь-які дії щодо вимоги перерахування коштів переможцем цих торгів, складати, підписувати, скріплювати печаткою та видавати акт про реалізацію предмета іпотеки, надсилати або видавати його організатору прилюдних торгів - Державному підприємству «СЕТАМ» чи будь-яким іншим особам) до набрання законної сили рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання прилюдних торгів недійсними.

Заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також іншим суб`єктам державної реєстрації прав, вчиняти будь-які реєстраційні дії (в тому числі державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно, крім надання інформації з цього реєстру) відносно квартири АДРЕСА_1 загальною площею 65,7 м. кв.

Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржило Акціонерне товариство «Універсал Банк».

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що у заяві про забезпечення позову не зазначено пропозиції щодо зустрічного забезпечення, тому суд першої інстанції мав постановити ухвалу про повернення заяви, проте в порушення ст.ст. 151, 153 ЦПК України суд цього не зробив, що потягло за собою винесення помилкової ухвали з порушенням норм процесуального права. Звертає увагу на те, що позивачем не надано жодного доказу реальної загрози невиконання чи можливого утруднення виконання майбутнього рішення суду у даній справі, оскільки у разі ухвалення рішення суду про визнання торгів недісними воно не передбачає примусового виконання. Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

Також ухвалу суду оскаржило Державне підприємство «СЕТАМ».

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу на те, що заходи вжиті оскаржуваною ухвалою в частині заборони ДП «СЕТАМ» вчиняти щодо оформлення результатів прилюдних торгів, фактично полягають у втручанні в електронні торги, що прямо заборонено ч.11 ст. 150 ЦПК України, відтак під час постановлення ухвали було грубо порушено норми матеріального права. Також вважає, що в ухвалі суду не обґрунтовано доцільність та необхідність застосування саме такого заходу забезпечення позову. Вважає, що існує пряма можливість завдання збитків ДП «СЕТАМ» внаслідок забезпечення позову, а відтак висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування зустрічного забезпечення викладені в оскаржуваній ухвалі, не відповідають обставинам справи.

Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

ОСОБА_1 подала відзиви на апеляційні скарги, в яких просить у задоволенні апеляційних скарги відмовити, ухвалу суду залишити без змін(а.с.128-130, 135-141)

У судовому засідання апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду без змін.

Інші учасники в судове засідання не з`явився, були належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України здійснюється колегією суддів за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що скарги слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду таким вимогам відповідає.

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних (несумлінних ) дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

При цьому, інститут забезпечення позову спрямований проти дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Заходи забезпечення позову повинні застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (такі правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 543/730/14-ц (провадження № 14-149цс18) та від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення (частини сьома та восьма статті 158 ЦПК України).

Отже, за змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (пункт 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20).

Види забезпечення позову наведено у статті 150 ЦПК України. Згідно із положеннями пунктів 1, 2 та 4 частини першої цієї статті Кодексу позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії (постанова Великої Палати від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Цей спір стосується, зокрема, майнових прав на 1/4 частину будинку. Апеляційний суд встановив, що відповідачка під час розгляду справи зареєструвала право власності на будинок. Тому через ризик його відчуження на користь третіх осіб невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту 1/4 частини будинку може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення його позову. Те, що відповідачка проживає у будинку впродовж десяти років і після державної реєстрації її права власності на нього ще не вчинила дії, що могли би підтвердити намір відчужити будинок, зокрема, не зверталася до ріелторів і не розміщувала оголошення про продаж, не спростовують висновки апеляційного суду про наявність у відповідачки як в одноособового власника можливості вільно розпорядитись будинком, якщо не вжити заходи забезпечення позову. Крім того, той вид забезпечення позову, який застосував апеляційний суд, є домірним заявленим позовним вимогам. Немає підстав вважати, що застосування такого заходу призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідачки, оскільки будинок залишається в її володінні та користуванні, а можливість розпоряджатися обмежується на певний час лише щодо частини, якої стосується спір (пункти 36 та 37 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20).

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що "…повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу".

В постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18 викладено висновок, відповідно до якого у випадку звернення до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Також під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Однак, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Як убачається з матеріалів справи, заява про забезпечення позову подана до пред`явлення позову, а з позовом про визнання електронних торгів з реалізації арештованого майна недійсними позивач (заявник) своєчасно звернувся до місцевого суду, провадження у даній справі відкрито, а спір не вирішено по суті. Тобто, позивач звернувся до суду з позовом немайнового характеру, предметом якого є визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного на електронних торгах щодо належного позивачці майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 . Дані обставини учасниками справи не оспорюються.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів, є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Відповідні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року, справа № 725/3212/16-ц, провадження № 14-3цс18, від 15 травня 2019 року, справа № 678/301/12, провадження № 14-624цс18.

Встановивши наведені обставини, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про достатність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, адже між сторонами у справі виник спір щодо визнання недійсними електронних торгів щодо реалізації належної позивачці квартири, обґрунтовано вважав, що існує необхідність тимчасового обмеження у можливості оформлення на неї права власності за покупцем, та накладенні на неї арешту, адже у разі здійснення таких дій, покупець зможе вільно розпорядитися такою квартирою, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду і як наслідок призведе до необхідності подання позивачем нових позовів про визнання недійсним наступних договорів або про витребування такого майна .

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції з дотриманням норм процесуального законодавства вжиті заходи забезпечення позову, які є співмірними із заявленими в подальшому позовними вимогами і такі не порушують прав, як сторін оспорюваного договору, так і третіх осіб, зокрема, стягувача, враховуючи їх тимчасовий характер. При цьому, колегія суддів враховує, що пред`явлений позов обґрунтовано також порушенням житлових прав неповнолітньої дитини позивачки.

Схожі правові висновки про застосування інституту забезпечення позову у справах про визнання недійсними електронних торгів викладено в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року у справі № 607/2302/18-ц (провадження № 61-28287св18) та від 28 вересня 2020 року у справі 755/3299/19 (провадження № 61-14078св19).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Обставини справи встановлено повно та правильно. Обов`язкових підстав для скасування рішення не встановлено.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Державного підприємства «СЕТАМ» залишити без задоволення.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 18 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено:20.11.2020

Головуючий

Судді