Постанова

Іменем України

25 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 205/15/19

провадження № 61-16002св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О. Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп», Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку»,

треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Луценко Вікторія Сергіївна, державний реєстратор Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області Сердюк Євген Васильович,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 , яка підписана представником ОСОБА_4 , на постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року у складі колегії суддів: Демченко Е. Л., Куценко Т. Р., Макарова М. О.,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст заявлених вимог

У січні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися з позовом до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп» (далі - ТОВ «Фінанс Проперті Групп»), Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» (далі - ПАТ "ВБР"), треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Луценко В. С., державний реєстратор Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області Сердюк Є. В., про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги, визнання недійсним пункту договору іпотеки.

Одночасно з позовом було подано заяву про забезпечення позову.

Просили

накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 ,

заборонити ОСОБА_3 , його представникам та будь-яким іншим особам здійснювати проникнення до квартири, вивезення з квартири їх майна, та заборонити чинити їм перешкоди у проживанні в спірній квартирі до винесення рішення по справі.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 17 квітня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ТОВ «Фінанс Проперті Групп», ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Луценко В. С., державний реєстратор Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області Сердюк Є. В., про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги, визнання недійсним пункту договору іпотеки, відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявниками не надані докази, якими підтверджується, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Крім того, вимога про забезпечення позову шляхом заборони чинити перешкоди позивачам у проживанні в квартирі АДРЕСА_1 по своїй суті є позовною вимогою та не може розглядатись в порядку статей 149-153 ЦПК України.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково.

Ухвалу Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 17 квітня 2019 року скасовано

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 46,9 кв.м, яка на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 08 лютого 2012 року належить ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що вжиття заходів забезпечення позову виступає як спосіб гарантування обов`язкового виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог і не створює невиправданих обмежень відповідачам в їх правах.

Короткий зміст вимог наведених у касаційній скарзі

У серпні 2019 року ОСОБА_3 подав касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_4 , в якій просить постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року скасувати, ухвалу Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 17 квітня 2019 року залишити в силі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд не з`ясував, чи дійсно невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, не встановив реальної необхідності у вибраних видах забезпечення позиву. Накладення заборони на відчуження майна іпотекодержателем, який є відповідачем по справі, суперечить вимогам закону, нівелює саму суть передачі майна в іпотеку і не забезпечує виконання можливого рішення, а, навпаки, зможе перешкоджати його виконанню. Об`єктивних обставин, що несуть реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду позивачами не надано. Суд не розглянув клопотання представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про відкладення судового розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання.

Аналіз касаційної скарги свідчить, що судове рішення оскаржується лише в частині задоволених вимог, в іншій частині не оскаржується, а тому в касаційному порядку не переглядається.

Позиція інших учасників справи

У вересні 2019 року представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_5 подав відзив на касаційну скаргу, у якій просить касаційну скаргу залишити без задоволення, постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року залишити без змін.

Відзив мотивований тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не мають боргів по сплаті кредиту, термін якого спливає у 2032 році. Вимоги кредитора забезпечені як іпотекою, так і порукою ОСОБА_2 . Спірна квартира є єдиною власністю ОСОБА_1 та місцем проживання ОСОБА_2 .

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 29 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу із суду першої інстанції.

У жовтні 2019 року цивільна справа № 205/15/19 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 02 грудня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів частково приймає аргументи касаційної скарги з таких мотивів.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У пункті 1 частини першої статті 150 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій) передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечивши позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , суд апеляційної інстанції зазначив, що власником спірної квартири є позивач ОСОБА_1 .

Водночас, апеляційний суд не звернув уваги, що в позовній заяві позивачі зазначали, що 06 вересня 2018 року державним реєстратором Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області Сердюк Є. В. було зареєстровано право власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 .

Суд апеляційної інстанції на зазначене уваги не звернув, не з`ясував кому належить спірна квартира та які підстави у позивача для забезпечення позову шляхом накладення арешту на неї, та дійшов передчасного висновку про часткове забезпечення заяви про забезпечення позову.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що постанова суду апеляційної інстанції в оскарженій частині прийнята без додержання норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права. Це унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу задовольнити частково, постанову суду апеляційної інстанції в оскарженій частині скасувати, передати справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статями 400, 409 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 , яка підписана представником ОСОБА_4 , задовольнити частково.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року в частині задоволених вимог про забезпечення позову скасувати.

Справу № 205/15/19в частині задоволених вимог про забезпечення позову направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова Дніпровського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року в скасованій частині втрачає законної сили та подальшому виконанню не підлягає.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук