Справа № 681/1202/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року м.Полонне

Полонський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Горгулько Н.А.,

за участю секретаря судових засідань Гром С.В.,

єдиний унікальний номер справи: 681/1202/20;

номер провадження 2/681/516/2020;

сторони та інші учасники справи:

-позивач ОСОБА_1 ,

-відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення безпідставно збережених коштів,

в с т а н о в и в :

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

У вересні 2020 р. позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення безпідставно збережених коштів. В обґрунтування позовних вимог вказував, що 31 січня 2008 року між ним та КБ "Приватбанк" було укладено кредитний договір №0801/045П за яким йому було відкрито кредитну лінію у 30000 доларів США. Забезпеченням кредиту була іпотека нежитлової будівлі.

В березні 2009 року експерт з кредитування Полонського відділення Приватбанку ОСОБА_2 та керуюча банку ОСОБА_3 запропонували йому достроково на пільгових умовах розрахуватися по кредиту і, за умови внесення грошових коштів у розмірі 140000 грн., закрити кредит у повному обсязі разом із відсотками та усіма платежами й звільнити з-під обтяження - іпотеки належну його дружині нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 . В свою чергу він передав кредитному експерту ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 140000 грн. для дострокового погашення кредиту. Факт передачі гроршей підтверджується завіреною нотаріально заявою від 28.07.2010 р., реєстровий №2744 та особистою розпискою ОСОБА_2 від 16.04.2010 р. Після передачі грошей відповідачі надали йому заяву банку з мокрою печаткою від 01.06.2009 р. про виключення запису про обтяження з Державного реєстру іпотек на ім`я нотаріуса, яка оформляла іпотеку.

У вересні 2011 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до нього з позовом про стягнення заборгованості за кредитом у зв`язку з тим, що станом на 18.08.2011 року сума непогашеного кредиту становить 23266 доларів США, разом з відсотками та штрафними санкціями йому було встановлено 37715,35 доларів США заборгованості.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 28 серпня 2013 року (справа №2-961/2011) було стягнуто з ОСОБА_1 та його дружини заборгованність за кредитом у розмірі 45175,25 доларів США. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не надав належних доказів розрахунку з банком у сумі 140000 грн., оскільки такі грошові кошти на рахунок банку не надходили, так як відсутні прибутковий касовий ордер чи квитанція про зарахування грошей.

Просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь 140000 грн. як безпідставно збережених коштів, набутих без достатньої правової підстави, а також 22645,56 грн. інфляційних втрат та 10386,66 грн. три проценти річних.

Відзиву від відповідачів до суду не надходило.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, розгляд справи проводиться у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 25 вересня 2020 р. позовну заяву було залишено без руху, а ухвалою від 06 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

25 листопада 2020 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення у справі.

3. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження та підлягають до задоволення частково.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до даних кредитного договору №0801/045П від 31 січня 2008 р. ЗАТ КБ "Приватбанк" надав для ОСОБА_1 кредит в сумі 30000 доларів США під 16% річних на строк до 30 січня 2018 р.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 3 липня 2013 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитом станом на 14 червня 2013 року в розмірі 14376 доларів 21 цент США, яка складається з 6688 доларів 70 центів США боргу по тілу кредиту, 4959 доларів 44 центів США прострочених процентів, 2013 доларів 71 цента США пені, 31 долара 27 центів США штрафу (фіксована частина), 683 доларів 09 центів США штрафу (процентна складова). Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 1149 грн. 08 коп. судового збору, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В решті позову відмовлено.

Суд виходив з того, що позичальник ОСОБА_1 не виконав грошового зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого банк вправі стягнути з нього та поручителя ОСОБА_4 неповернутий кредит, проценти та неустойку. Разом із тим, сума заборгованості за кредитним договором є значно меншою від тої, що нарахував позивач, оскільки у березні 2009 року ОСОБА_1 сплатив останньому 140000 грн. на погашення боргу по кредиту, але банк не зарахував цих коштів.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 28 серпня 2013 року рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 3 липня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення яким стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 заборгованність за кредитом у розмірі 45175,25 доларів США.

Відповідно до даних заяви ОСОБА_2 від 28 липня 2010 року та його розписки від 16.04.2010 року він повідомив, що 01 червня 2009 року отримав від ОСОБА_1 140000 грн. на погашення його кредиту так як на той час працював експертом з мікрокредитування Полонського відділення Приватбанку. Вказану вище грошову суму він вніс в касу банку на погашення кредиту ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

4. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками та норми права, які застосував суд.

Доводи позивача що до можливості стягнення з відповідача ОСОБА_2 безпідставно набутих коштів знаходять своє підтвердження та підлягають стягненню.

Як вбачається з рішення апеляційного суду Хмельницької області від 28 серпня 2013 року заява та розписка ОСОБА_2 вказують на передачу 1 червня 2009 року ОСОБА_1 останньому грошових коштів. Однак за своїми посадовими обов`язками ОСОБА_2 не вправі був приймати від позичальників грошові кошти на погашення заборгованості останніх за кредитними договорами без дотримання приписів Інструкції і у справі відсутні докази, що ОСОБА_2 передав одержані від ОСОБА_1 кошти у касу банку.

Статтею 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

В силу ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Аналіз норм статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що цей вид зобов`язань (кондикційні зобов`язання) породжують такі юридичні факти: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо такі підстави відпали.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість (ст. 1213 ЦК України) не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої особи.

Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню, зокрема, не підлягає поверненню заробітна плата і прирівняні до неї платежі, відшкодування шкоди, соціальні виплати, допомога та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування.

Разом із тим, названа норма встановлює два виключення із загального правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 передав для ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 140 000 грн.

Зібрані докази достовірно та достатньо не свідчать про цільове призначення цих коштів, отже, вони є безпідставно набутими відповідачем і підлягають поверненню для ОСОБА_1 у порядку глави 83 ЦК України.

У справі відсутні дані про те, що набуті ОСОБА_2 кошти є заробітною платою або прирівняною до неї платою, відшкодуванням шкоди, соціальною виплатою, допомогою або грошовою сумою, наданою відповідачеві як засіб до існування.

Саме тому в цій частині позов підлягає до задоволення.

Однак не може бути задоволено вимогу про стягнення безпідставно набутих коштів з відповідача ОСОБА_3 .

Матеріали справи не містять жодного доказу про передачу будь-яких коштів для ОСОБА_3 ОСОБА_1 .

Тому частині стягнення безпідставно набутих коштів з ОСОБА_3 слід відмовити.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом взято за основу розрахунок суми процентів річних та інфляційних витрат, зроблений позивачем.

Оскільки позовні вимоги про стягнення безпідставно набутих коштів підлягають задоволення лише щодо відповідача ОСОБА_2 , то саме з останнього мають стягуватися і решта сум.

На підставі ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір на користь ОСОБА_1 в розмірі 1730 грн. 32 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 12, 81, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 140000 грн. безпідставно збережених коштів, набутих без достатньої правової підстави, 22645 грн. 56 коп. інфляційних витрат та 10386 грн. 66 коп.- 3% рісних, а всього - 173032 (сто сімдесят три тисячі тридцять дві) грн. 22 коп.

В частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду через Полонський районний суд протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: невідомо.

Суддя Н.А.Горгулько