Справа № 452/2770/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"18" листопада 2020 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючої судді Карнасевич Г.І.,

з участю секретаря Страхоцької Т.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Самборі Львівської області в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до суду з даним позовом.

В підтвердження заявлених позовних вимог посилаються на те, що житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 належав до суспільної групи господарств - колгоспний двір, головою, якого була ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 10.03.1989 року та довідкою Самбірського МБТІ від 10.08.2016 року

№ 1328.

З довідок Воютицької сільської ради № 1101 від 27.07.2016 року та № 2066 від

22.07.2020 року відомо, що за номером об`єкта погосподарського обліку № 0774-1 за 2014 рік рахується житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , суспільна група господарств - селянська. Станом на 01.07.1990 року в житловому будинку були зареєстровані: голова сім`ї ОСОБА_5 ; дочка - ОСОБА_1 ; зять - ОСОБА_2 ; онука - ОСОБА_6 ; онук - ОСОБА_4 .

Згідно ст. 120 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

У зв`язку з прийняттям Закону України «Про власність» 07.02.1991 року Законом України від 16.12.1993 року № 3718-12 була виключена стаття 120 ЦК Української РСР в редакції

1963 року, оскільки така форма власності, як власність колгоспного двору, в Україні не визнавалась. А отже, свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, видане на ім`я, ОСОБА_5 , в якому зазначено власність колгоспного двору, в даний час не визнається державними органами та нотаріусами, так як такої форми власності в Україні немає.

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.

Оскільки, членами колишнього колгоспного двору: житлового будинку з належними до нього господарськими спорудами в АДРЕСА_1 були ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , онука - ОСОБА_6 , онук - ОСОБА_4 , вважає, що право на дане будинковолодіння належало їм по 1/5 частці кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 24.12.2014 року виконавчим комітетом Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області, актовий запис № 36.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03.10.2016 року за

ОСОБА_1 визнано право власності на 1/5 частку в житловому будинку, господарських будівель та споруд, розташованих в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 . З мотивувальної частини судового рішення відомо, що вказаний житловий будинок належав померлій і іншим членам цього колгоспного двору на праві спільної сумісної власності.

З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності відомо про реєстрацію права власності на житловий будинок з належними господарськими будівлями в АДРЕСА_1 лише за

ОСОБА_1 на 1/5 частку на підставі рішення суду від 03.10.2016 року.

Інші частки позивачів у праві власності на житловий будинок не визнаються, оскільки спільна сумісна власність визначається лише згідно довідок Воютицької сільської ради № 1101 від 27.07.2016 року та № 2066 від 22.07.2020 року, які не є правовстановлюючими документами і не є підставою для реєстрації права власності.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» надано вичерпний перелік документів на підставі яких може бути проведена державна реєстрація права власності на нерухоме майно серед яких довідки органу місцевого самоврядування не зазначено. Натомість, відповідно до пп.9 п.1 ст. 27 Закону державна реєстрація права власності може бути проведена на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Оскільки, право ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 по 1/5 частині житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , як частки в майні колишнього колгоспного двору, не може бути реалізовано в позасудовому порядку, то за захистом майнового права вони звернулися до суду.

З технічного паспорта на житловий будинок, виготовленого Самбірським МБТІ

17.07.2016 року, та довідки про технічну характеристику об`єктів нерухомого майна від

17.07.2016 року № 496, відомо про дерев`яний житловий будинок з господарськими будівлями 1950 року побудови, загальною площею 77.4 кв.м, житловою площею 52 кв.м, вартістю

280528,00 грн.

Предметом позову є 4/5 частин даного будинковолодіння вартістю 223422.40 грн. - ціна позову.

В той же час за ними, як за членами колгоспного двору виключно в судовому порядку може бути визнано право власності в рівних частках, по 1/5 частці за кожним, на майно колишнього колгоспного двору по АДРЕСА_1 .

А тому просять постановити рішення, яким визнати їх власниками по1/5 частині кожного житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами загальною площею 77,4 кв.м, житловою площею 52,0 кв.м по АДРЕСА_1 , як частки в майні колишнього колгоспного двору.

В судове засідання позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не з`явилися, подали до суду заяви, в яких позов підтримали повністю, просять його задовольнити, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а справу слухати у їх відсутності.

Представник відповідача - Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення, просив слухати справу у його відсутності.

Суд, розглянувши справу в порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з того, що згідно цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Встановивши вищезазначене, суд задовольняє вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13, 81, 89, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_4 , ОСОБА_4 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_5 власниками по1/5 частині кожного житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами загальною площею 77,4 кв.м, житловою площею 52,0 кв.м по АДРЕСА_1 , як частки в майні колишнього колгоспного двору.

На рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Самбірський міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя