Справа № 201/6273/20
Провадження № 2/201/2545/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Шумейко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного сервісного центру МВС України в особі Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональний брокерський дім Фаворит» про визнання права власності на рухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 02 липня 2020 року звернулася ОСОБА_1 до Головного сервісного центру МВС України в особі Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональний брокерський дім Фаворит» про визнання права власності на рухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась те, що у 04 червня 2013 року вона придбала у ТОВ «Міжрегіональний брокерський дім Фаворит» транспортний засіб легковий автомобіль марки М 21И, 1960 року випуску, кузов № НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 , який було придбано за 8 230 грн., що підтверджує довідка - рахунок серії ААВ № 202082 від 04 червня 2013 року. В серпні 2019 року вона звернулася до територіального центру № 1244 Регіонального сервісного центру МВС України в Дніпропетровській області, щодо реєстрації автомобіля, однак їй було відмовлено та в усному порядку роз`яснено, що зареєструвати авто неможливо, в зв`язку з тим що довідка -рахунок не визначена в якості документа, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу. Тому просила суд визнати за нею право власності на зазначений транспортний засіб (а.с.20-21).

13 серпня 2020 року на адресу суду надійшов відзив Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області в якому останні просили відмовити в задоволенні позовних вимог в зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. Так, позивачу було відмовлено в реєстрації транспортного засобу, оскільки у відповідності до Порядку реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, довідка-рахунок не визначена в якості документа, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу. (а.с.36-40).

25 серпня 2020 року представник позивача надала відповідь на відзив в якому зазначила що у зв`язку із внесенням змін до Порядку відповідачем не визнається її право власності на транспортний засіб, що звужує зміст і обсяг її прав і свобод (а.с. 48-51)

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 02 липня 2020 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с. 15).

Ухвалою судді від 06 липня 2020 року позовну заяву залишено без руху, про що повідомлено позивача та надано строк для виправлення вказаних недоліків (а.с. 16-17).

17 липня 2020 року ухвалою судді після усунення зазначених недоліків відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональний брокерський дім Фаворит» про визнання права власності на рухоме майно (а.с.30-31).

25 серпня 2020 року представником Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області поданно клопотання про заміну належного відповідача (а.с. 45-46).

Ухвалою суду від 17 вересня 2020 року у цивільній справі замінено неналежного відповідачаРегіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Дніпропетровській області на належного -Головний сервісний центр МВС України в особі Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (а.с. 61).

13 жовтня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду (а.с. 66-67).

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Представник Регіонального сервісного центра ГСЦ МВС в Дніпропетровській області надав клопотання про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечували.

Предстник відповідача ТОВ «Міжрегіональний брокерський дім Фаворит» в судове засіданння не з`явився про день, час та місце слухання справи повідомленні належним чином.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини встановленні судом

ОСОБА_1 , згідно Довідки-рахунку серії ААВ № 202082 від 04 червня 2013 року, виданої ТОВ «МБД Фаворит», придбала транспортний засіб М21И номерний знак НОМЕР_2 , 1960 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , який було придбано за 8 230 грн.

Як зазначила позивач в серпні 2019 року вона звернулася до територіального центру № 1244 Регіонального сервісного центру МВС України в Дніпропетровській області, щодо реєстрації автомобіля, однак їй було відмовлено, доказів звернення та відмови суду надано не було.

Норми права які застосував суд, та мотиви їх застосування

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Так, згідно із ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.

Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх марок, типів і моделей, причепів, напівпричепів, мотокалясок та інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» затверджено постановою КМУ від 07 вересня 1998 року № 1388.

Відповідно до п. 8 цього Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників та документів, які підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін в реєстраційні документи.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори купівлі продажу, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; договори, укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів: договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортні засоби договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою і скріплені печаткою; договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою та скріплені печаткою (за її наявності), у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; рішеннями власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило па транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів транспортного засобу та конкретного одержувача; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа па паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноваженому органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу; акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем.

Таким чином, данною нормою встановлено вичерпний перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їхя складових частин.

18 листопада 2015 року Кабінет Міністрів України була прийнята Постанова № 941 «Про внесення змін до деяких постанов КМУ з питань реєстрації транспортних засобів», яка безпосередньо стосується скасування використання довідки-рахунка при купівлі-продажу та оформлення транспортних засобів. У зв`язку з чим з 18 листопада 2015 року довідка-рахунок не є документом - підставою для здійснення операцій з транспортним засобом та не підтверджує право власності.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти днів після придбання (одержавння) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Таким чином, з моменту придбання позивачем транспортного засобу у 2013 році і до звернення останньої до сервісного центру з проханням про реєстрацію транспортного засобу пройшло сім років, що значно перевищує встановлений строк.

Таким чином, РСЦ в Дніпропетровській області цілком обґрунтовано відмовлено позивачу у перереєстрації транспортного засобу. Висновок щодо правильності таких дій відповідача зроблений Верховним Судом у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 803/336/16 (провадження № К/9901/10604/18).

Щодо позовних вимог позивача про визнання його власником автомобіля необхідно зазначити наступне.

Згідно із ч.1 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди, тощо.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

За приписами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що ні попереднім власником, ні будь-якою іншою особою, не оспорюється право власності позивача на транспортний засіб.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, позивач, звернувшись до суду у даній справі з позовними вимогами до Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області Міністерства внутрішніх справ України про визнання за ним права власності на транспортний засіб, безпідставно посилалася на ст. 328 ЦК України, оскільки відмова органу державної реєстрації прав в оформленні права власності на об`єкт рухомого майна та видачі свідоцтва у зв`язку з ненаданням необхідних документів для оформлення такого права не є оспорюванням права власності на об`єкт рухомого майна.

Таким чином, оцінюючи усі докази, які були дослідженні судом у їх сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість і недоведеність позовних вимог позивача про визнання за нею права власності на легковий автомобіль марки М 21И.

На підставі викладеного та керуючись ст. 13, 76-78, 81, 141, 263 - 265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного сервісного центру МВС України в особі Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональний брокерський дім Фаворит» про визнання права власності на рухоме майно залишити без задоволення

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 23 листопада 2020 року.

Суддя С.О. Демидова