справа № 2-1070/11 головуючий у суді І інстанції - Гончарук В.П.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Гасюк В.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , поданою представником ОСОБА_3 , на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 18 листопада 2019 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке зареєстровано у встановленому законом порядку, заінтересовані особи - Акціонерне товариство «Універсал-Банк», ОСОБА_4 , -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявський Анатолій Миколайович звернувся до суду з поданням та просив надати йому дозвіл звернути стягнення на майно боржника ОСОБА_4 , яке не було зареєстровано у встановленому законом порядку, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Подання обґрунтовано тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця Телявського Анатолія Миколайовича перебуває виконавче провадження № 58425326 з примусового виконання виконавчого листа від 03 серпня 2016 року, виданого Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованості в розмірі 1 229 768 грн. 53 коп. по кредитному договорі № 010-2008-2171 від 27 червня 2008 року, суму сплаченого державного мита в розмірі 120 грн. 19 лютого 2019 року боржнику було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження. 05 березня 2019 року представник боржника ОСОБА_5 ознайомилася з матеріалами виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ «Універсал Банк» боргу. Боржник використав у повному обсязі надані йому права відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Приватним виконавцем було винесено постанови про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника, направлено запити Головного управління Регіонального сервісного центру МВС у м. Києві, Державної фіскальної служби України, Пенсійного фонду України. 22 квітня 2019 року приватним виконавцем було направлено вимогу до Дніпровської районної державної адміністрації м. Києва про надання інформації про осіб, що зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 . 31 травня 2019 року приватним виконавцем було направлено запит до Київського бюро технічної інвентаризації із вимогою надати вичерпну інформацію про те, чи зареєстровано за боржником право власності на зазначену квартиру. Згідно відповіді Київського бюро технічної інвентаризації квартира не зареєстрована за боржником на праві власності. У ході вчинення виконавчих дій приватним виконавцем встановлено, що у боржника відсутні кошти чи рухоме майно, на яке можливо звернути стягнення для задоволення вимог стягувача. Приватним виконавцем також було проаналізовано та виявлено, що зазначена квартира належить боржнику, проте, право власності на дану квартиру не зареєстроване належним чином. Дана обставина унеможливлює звернути стягнення на кватиру для погашення заборгованості перед стягувачем. ОСОБА_4 не виконує самостійно рішення суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 листопада 2019 року подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича задоволено.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які не брали участі у справі та вважають, що суд вирішив питання про їх права, інтереси та обов`язки, подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні подання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначають, що квартира АДРЕСА_1 належить їм на праві власності. Державна реєстрація була здійснена 28 квітня 2011 року КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна». У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні відповідні записи про право власності апелянтів на квартиру. Отже, приватний виконавець не мав права звертатися до суду із поданням про вирішення питання про звернення стягнення на квартиру.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про задоволення подання, суд першої інстанції керувався ст. 124 Конституції України, ст. 5, 10, 18. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 квітня 2008 року між ОСОБА_4 (покупець) та ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та як законний представник малолітньої ОСОБА_6 (продавці) було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Новохатньою Н.С., відповідно до якого ОСОБА_4 набув право власності на квартиру, що розташована по АДРЕСА_2 (а.с.50, Т.2).

27 червня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семенюк Л.О. посвідчено договір іпотеки № 981 від 27 червня 2008 року, укладений між іпотекодержателем ВАТ «Універсал Банк» та іпотекодавцем ОСОБА_4 . Предметом даного договору є квартира, що розташована по АДРЕСА_2 (а.с.52, Т.2).

19 лютого 2019 року до приватного виконавця Телявського Анатолія Миколайовича від АТ «Універсал Банк» надійшла заява про прийняття до виконання вказаного виконавчого листа № 2-1070/11 від 03 серпня 2016 року, виданого Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованості в розмірі 1 229 768 грн. 53 коп. по кредитному договорі № 010-2008-2171 від 27 червня 2008 року, суму сплаченого державного мита в розмірі 120 грн., всього стягнуто 1 231 711 грн. 73 коп. (а.с.9, Т.2).

19 лютого 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Телявським Анатолієм Миколайовичем було винесено наступні постанови:

постанову про відкриття виконавчого провадження № 58425326 (а.с.12, Т.2);

постанову про арешт майна боржника, відповідно до якої накладено арешт на все майно боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця з урахуванням ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.18, Т.2);

постанову про арешт коштів боржника відповідно яку було направлено установам банку для виконання (а.с.15, Т.2).

19 лютого 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Телявським Анатолієм Миколайовичем було направлено ОСОБА_4 постанову про відкриття виконавчого провадження № 58425326 від 19 лютого 2019 року рекомендованим поштовим відправленням за № 709 на адресу, що зазначена у виконавчому документі (а.с.11, Т.2).

19 лютого 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Телявським Анатолієм Миколайовичем було направлено запит до Головного управління Регіонального сервісного центру МВС України в місті Києві (а.с.19, Т.2).

Відповідно до відповіді Регіонального сервісного центру МВС України в місті Києві встановлено, що за боржником ОСОБА_4 транспортних засобів не зареєстровано (а.с.20, Т.2).

20 березня 2019 року на адресу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича повернувся лист з постановою про відкриття виконавчого провадження № 58425326 від 19 лютого 2019 року (а.с.13).

06 березня 2019 року представник боржника ОСОБА_5 ознайомилася з матеріалами виконавчого провадження ВП № 58425326 про стягнення з ОСОБА_4 на користь AT «Універсал Банк» боргу (а.с.47, Т.2).

Згідно відповідей з установ банків, постанову про арешт коштів боржника прийнято банківськими установами до виконання, однак, коштів на рахунках або немає, або їх недостатньо для повного виконання виконавчого листа (а.с.21-33, Т.2).

16-17 квітня 2019 року для встановлення майнового стану ОСОБА_4 в рамках виконавчого провадження № 58425326 приватним виконавцем Телявським Анатолієм Миколайовичем направлено запити до Державної фіскальної служби України та Пенсійного фонду України (а.с.36-39, Т.2).

22 квітня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Телявським Анатолієм Миколайовичем було направлено вимогу до Дніпровської районної державної адміністрації міста Києва про надання інформації про осіб, що зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.40, Т.2).

07 травня 2019 року Дніпровською районної державної адміністрації в місті Києві було надано витяг з Реєстру територіальної громади в місті Києві (а.с.41-42).

31 травня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Телявським Анатолієм Миколайовичем було направлено запит до Київського Бюро технічної інвентаризації із вимогою надати вичерпну інформацію про те, чи зареєстровано за боржником право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.43, Т.2).

Згідно відповіді Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 12 червня 2019 року вищезазначена квартира за боржником на праві власності не зареєстрована (а.с.45, Т.2).

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року №11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Згідно ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, на стадії апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі справі, та яка вважає, що ухваленим рішенням порушено її права та обов`язки, суд апеляційної інстанції встановлює, чи дійсно мало місце порушення таких прав та обов`язків, виходячи з ухваленого рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які не брали участі у справі, зазначають, що суд вирішив питання про їх права, інтереси та обов`язки, оскільки квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ними відповідно до чинного законодавства.На підтвердження вказаних обставин апелянти надали суду витяг про державну реєстрацію прав КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» від 28 квітня 2011 року та інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.79, 80).

Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

За змістом статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно з частиною четвертої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з поданням, виконавець надав суду докази, які, на його думку, підтверджують належність боржнику ОСОБА_4 квартири, яка не зареєстрована за останнім у встановленому законом порядку.

Разом з тим, з доданих до апеляційної скарги доказів вбачається, що власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . ОСОБА_1 належить 52/300 частини квартири, а ОСОБА_2 - 248/300 частини квартири. Підстава виникнення права власності - мирова угода 10.12.2010, затверджена ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 27 січня 2011 року. Право власності зареєстровано за апелянтами 28 квітня 2011 року КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна».

Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, що діяла на момент звернення виконавця до суду з поданням) речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, що діяла на момент державної реєстрації права власності на квартиру) визначено перелік речових прав та обтяження на нерухоме майно, які підлягають обов`язковій державній реєстрації. Так, обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права

та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що

належить, у тому числі, фізичним особам, а саме право власності на нерухоме майно.

Враховуючи, що право власності на квартиру зареєстроване не за боржником, а за іншими особами у встановленому законом порядку, відсутні правові підстави для задоволення подання виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно у порядку ст. 440 ЦПК України.

Задовольняючи подання виконавця, суд не звернув увагу на зазначене та не взяв до уваги, що у наданій суду виконавцем інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зазначено співвласниками квартири ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.56, Т.2).

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню в силу ст. 376 ЦПК України через невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з прийняттям постанови по суті вимог виконавця.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 18 листопада 2019 року скасувати та прийняти постанову.

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке зареєстровано у встановленому законом порядку, заінтересовані особи - Акціонерне товариство «Універсал-Банк», ОСОБА_4 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 20 листопада 2020 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.