Провадження № 2/760/4079/20
в справі № 760/711/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Шпори М.М.

представника відповідача - ОСОБА_3.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору, повернення коштів та відшкодування моральної шкоди, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить:

- розірвати договір про надання послуг №27/08/2019 Р 10 від 27 серпня 2019 року, укладений з відповідачем;

- зобов`язати відповідача повернути одержані від нього у межах виконання договору грошові кошти у сумі 382 592,97 гр.;

- стягнути з відповідача 20 000 гр. в відшкодування моральної шкоди.

Посилається в позові на те, що 27 серпня 2019 року між ним та відповідачем був укладений Договір про надання послуг №27/08/2019 Р 10, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався виконати роботи на об`єкті загальною площею - 55,2 м. кв., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 згідно Додатку № 1 Графіку виконання робіт, який є невід`ємною частиною вказаного Договору.

У фабулі договору містяться посилання на Додаток-1 - «Графік виконання робіт» та Додаток-2 «Графік оплат».

Відповідач до не надав йому для ознайомлення та підписання вказані Додатки до Договору.

На багаторазові прохання надати йому для ознайомлення та підписання вказані Додатки, останній постійно обіцяв це зробити найближчим часом, однак до цього часу не виконав свого обов`язку.

В свою чергу він виконав свій обов`язок в частині оплати послуг за вказаним Договором та перерахував на розрахункові рахунки відповідача грошові кошти в розмірі 382 592,97 гр.

Він позбавлений можливості проживати у власній квартирі через неналежне виконання відповідачем умов договору, на що він по праву розраховував за умовами вказаного договору, не отримав послуг, які він наперед оплатив.

Аналізуючи зміст спірного Договору вважає, що в його тексті відсутні фактичні дані про кінцевий строк надання послуг, тобто, про кінцевий термін виконання зобов`язання перед замовником послуг.

Зазначає, що вказаний Договір має письмову форму, отже його істотні умови мають бути зафіксовані у окремих його пунктах.

Таким чином, за умови відсутності у тексті Договору чітко визначених кінцевих строків виконання зобов`язання, можна констатувати відсутність такої його істотної умови, як термін виконання послуг за Договором.

Крім того, відсутня ціна Договору, що також є істотною умовою договору, достатньою для його розірвання.

Зазначає, що вів ділові переговори з відповідачем, але це не дало результату.

Внаслідок недобросовісного та неналежного виконання умов зазначеного Договору з боку відповідача він отримав стрес, оскільки неналежне виконання відповідачем умов договору суттєво погіршило звичний стан речей у його житті, він був змушений звертатися за отриманням правової допомоги, шукати кошти для оплати юридичних послуг.

Поряд з цим, був змушений винаймати за власні кошти житло, погіршилося самопочуття, відсутній настрій, погіршився сон.

Відповідач протягом тривалого періоду часу не відповідає на телефонні дзвінки, що призводить до додаткових стресів та нервувань.

Отриману моральну шкоду оцінює у 20 000, 00 гр.

Виходячи змог, просить задовольнити позов.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення щодо предмету позову.

В подальшому в судові засідання двічі не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Двічі подавав до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Виходячи з того, що справа перебуває в провадженні суду тривалий час та на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе закінчувати розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував.

Подав до суду відзив, у якому посилається на те, що за умовами Договору та додатків до нього відповідач зобов`язувався виконати ремонтні роботи на загальну суму 382 592,97 гр., а позивач зобов`язувався прийняти та оплатити цю послугу.

На виконання умов Договору відповідач виконав ремонтні роботи на встановлену в договорі сумі.

31 грудня 2019 року відповідач склав та підписав Акти здачі-приймання виконаних робіт, направивши їх відповідачу з супровідним листом.

У вказаному листі відповідач просив позивача протягом 3-х робочих днів з моменту отримання вказаних Актів підписати їх та по одному екземпляру повернути йому. Зазначив, що у випадку виникнення будь-яких зауважень надіслати їх на його адресу. У випадку непідписання Актів та/або ненадіслання письмових зауважень на них протягом 3-х робочих днів, але у будь-якому разі не пізніше 10 січня 2020 року, вказував, що він буде вважати вказаний Акт прийому-передачі підписаним позивачем, а послуги прийнятими в повному обсязі.

Позивач не підписав вказані акти в зазначений строк та не надіслав будь-яких зауважень щодо їх змісту.

Таким чином вважає роботи на суму 382 592, 97 гр. прийнятими останнім у повному обсязі.

Щодо тверджень позивача про повну оплату вартості робіт, зазначив, що квитанцією від 27 серпня 2019 року позивачем було лише частково сплачено на виконання умов договору 199 691,00 гр.

Інших сум він не отримував.

Крім того, зазначає, що між ними були узгоджені всі істотні умови Договору і на електронну адресу позивача було направлено Додаток до Договору № 1 Графік виконання робіт та Додаток до Договору № 2 Графік оплат, що підтверджується роздруківкою з електронної пошти про направлення вказаних додатків для їх підписання, які позивачем підписані не були.

З метою більш ефективного виконання умов Договору працівниками відповідача було створено групу в додатку Telegram, до якої також входив позивач і в якій його було повідомлено про направлення Актів.

Виходячи з цього, вважає умови договору відповідачем, як виконавцем, виконаними, і просить відмовити в позові.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Параграфом 1 Глави 61 ЦК України унормовано загальні положення про підряд.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За змістом ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Згідно з п.22 ч.1 Закону України « Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

За змістом п.п.3,18 ч.1 ст.1 Закону продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації.

Судом встановлено, що 27 серпня 2019 року між сторонами був укладений Договір про надання послуг №27/08/2019 Р 10.

Відповідно до п. 1.1. Договору виконавець зобов`язується здійснити виконання робіт на об`єкті загальною площею - 55,2 м. кв., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 згідно Додатку № 1 Графіку виконання робіт, який є невід`ємною частиною вказаного Договору.

З наданих відповідачем Додатку до договору № 1, Графіку виконання робіт та Додатку № 2 Графіку оплат до договору вбачається, що крайній строк виконання робіт за умовами договору - 08 грудня 2019 року.

Згідно з Додатком №2 до договору сторони узгодили наступні строки внесення позивачем оплат за умовами договору: 27 серпня 2019 року - 199 691, 00 гр., 20 вересня 2019 року - 146 121, 50 гр., 18 жовтня 2019 року - 89 911, 25 гр.

З наданої позивачем квитанції від 27 серпня 2019 року вбачається, що на рахунок відповідача в АТ КБ`Приватбанк» ним було сплачено 199 691, 00 гр.

Крім того, надані квитанції від 11 червня 2019 року на суму 36 780, 47 гр. та від 23 вересня 2019 року на суму 146 121, 50 гр. про перерахування коштів на рахунок ТОВ «Комплексні інтер`єрні рішення» в АТ» Райффайзен Банк Аваль».

/ а.с. 8 - 15; 37 - 38 /

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Підписанням договору сторони визначили умови його виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Подаючи відзив, відповідач надав Додаток до договору № 1 Графік виконання робіт та Додаток № 2 Графік оплат до договору та підтвердження направлення 23 вересня 2019 року їх на електронну адресу позивача.

30 грудня 2019 року на адресу позивача були направлені Акти здачі-приймання виконаних робіт з супровідним листом про їх необхідність підписання та повернення одного екземпляру підписаних актів.

У вказаному листі міститься прохання до позивача протягом 3-х робочих днів з моменту отримання вказаних Актів підписати їх та по одному акту повернути на адресу відповідача.

Зазначено також, що у випадку виникнення будь-яких зауважень щодо вказаних Актів просив надіслати такі зауваження на його адресу.

У випадку непідписання Актів прийому-передачі наданих послуг та/або ненадіслання письмових зауважень на них протягом 3-х робочих днів, але у будь-якому разі не пізніше ніж до 10 січня 2020 року, вказував, що він буде вважати вказаний Акт прийому-передачі підписаний позивачем, а послуги прийнятими в повному обсязі.

/а.с. 37 - 43, 57 /

Представник позивача в судовому засіданні не заперечував отримання позивачем вказаного Акту, його непідписання ним та будь-яких зауважень щодо його змісту.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта, про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Частина 1 ст. 853 ЦК України визначає, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її, і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 02 жовтня 2012 року у справі № 23/236, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) закон покладає саме на замовника.

Судом встановлено та підтверджено представниками сторін, а також матеріалами справи, позивач, отримавши Акти здачі-приймання виконаних робіт, їх не підписав і претензій щодо якості виконаних робіт не заявив.

Звертаючись до суду з позовом, також не зазначив, як і представник останнього в судовому засіданні, які роботи не були виконані відповідачем за умовами договору або які недоліки виконаної роботи ним були виявлені.

Натомість, отримавши вказані Акти, їх не підписав і претензій щодо якості виконаних робіт не заявив.

/ а.с. 44 - 56 /

Підстави для розірвання договору визначені в ст. 651 ЦК України, згідно з якою зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

В абз.2 ч.2 ст. 651 ЦК України зазначено, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Тобто, таким є таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

За змістом зазначених норм розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір.

Відповідно до п.3.8 укладеного між сторонами договору строки виконання робіт вказуються в Додатках №1 та №2 Календарний графік виконання робіт та проведення оплат до даного договору відповідно до кожного етапу робіт, що являється невід`ємною частиною договору.

Пунктом 3.10 договору сторони погодили, що всі проміжні і кінцеві результати, їх погодження та затвердження, рахунки, акти виконаних робіт, календарний графік, фотозвіти та комерційні пропозиції, а також все листування і затвердження результатів відбувається за допомогою особистого кабінету клієнта, електронної пошти на групи комунікації по проекту, створеної на ресурсі viber чи telegram.

З Додатку №1 до договору вбачається, що періодом виконання робіт за умовами договору є 06 вересня 2019 року - 08 грудня 2019 року.

Тобто, на момент звернення позивача до суду укладений з відповідачем договір вичерпав свою дію.

Таким чином, розірвання договору, строк дії якого закінчився, суперечить вимогам закону.

Відповідний висновок також міститься у постанові Верховного Суду від 07.08.2018 у справі № 910/7981/17.

З урахуванням цього, підстави для задоволення вимог позивача в цій частині та стягнення з відповідача сплачених ним коштів відсутні.

/ а.с. 37 /

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі відшкодування збитків та моральної шкоди.

Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до п.п. 2,5 постанови № 4 від 31 березня 1995 року / з наступним змінами/ Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної/немайнової/шкоди/ спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної шкоди розглядається у випадках, встановлених законом, в т.ч. при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

Звертаючись до суду, позивач обгрунтовує свої вимоги нормами цивільного законодавства.

Правовідносини сторін випливають з договірних відносин.

Правила статті 1167 ЦК України, на яку посилається позивач, регулює позадоговірні (деліктні) відносини.

Умовами укладеного між сторонами договору відшкодування моральної шкоди за порушення договірних зобов`язань не передбачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України « Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Частиною 2 ст. 22 Закону передбачено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Разом з тим, положення ч. 2 ст.22 Закону мають застосовуватися в сукупності з положеннями п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої » споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Відповідно до ст. 711 ЦК України шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю у зв`язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень глави 82 цього Кодексу. Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені параграфом 3 глави 82 ЦК України.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Виходячи з цього, відносин сторін, що склалися, підстави для задоволення вимог позивача і в цій частині відсутні.

Що стосується тверджень позивача про невиконання відповідачем умов договору та сплачених ним на його виконання коштів, як підставу для розірвання договору, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.4 ст.631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

З точки зору закону поняття "строк дії договору" та "строк виконання зобов`язання" не є тотожними.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ст.ст. 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі ст. 599 ЦК України такою умовою є виконання, проведене належним чином.

Це відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 18листопада 2019 року в справі № 910/16750/18.

Верховний Суд при цьому зазначив, що слід розрізняти припинення безпосередньо дії договору та припинення зобов`язань, визначених ним.

Навіть після припинення дії договору невиконані стороною зобов`язання за ним залишаються чинними для такої сторони-боржника, і вказана обставина не звільняє останнього від виконання обов`язку протягом того часу, коли існує відповідне зобов`язання.

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, спір сторін щодо виконання укладеного між сторонами договору не є підставою для його розірвання після сплину його дії.

Керуючись ст.ст.15,16, 23, 509, 530, 598, 599, 611, 626, 629, 631, 638, 639, 651, 711, 837, 853, 865,882, 1167 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 4, 12-13, 76 - 83, 259-265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору, повернення коштів та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23 листопада 2020 року.

Суддя Л .А. Шереметьєва