ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року м. Херсон

єдиний унікальний номер справи 654/4566/19

номер провадження 22-ц/819/1310/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя (суддя-доповідач) Базіль Л.В.,

суддів: Бездрабко В.В., Приходько Л.А.,

секретар Давиденко І.О.

за участю представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Міхалкової Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 липня 2020 року ухвалене у складі судді Сіянко В.М. зі складенням повного тексту рішення 04 серпня 2020 року у цивільній справі № 654/4566/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив виключити запис про нього, як батька зі складеного Центральним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області актового запису від 20 травня 2016 року № 53 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначав, що його записано батьком ОСОБА_3 , що підтверджується дублікатом свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , однак він не є її біологічним батьком і між ними відсутнє кровне споріднення, оскільки на дату укладення шлюбу - 09 березня 2016 року з відповідачкою, остання вже була вагітною і дитина народилася через два місяці після одруження.

Посилаючись на викладені обставини просив задовольнити позов.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 липня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено, що на момент реєстрації дитини він не знав, що не є її біологічним батьком, внаслідок чого права оспорювати своє батьківство відповідно до ч.5 ст.136 СК України не має.

Не погодившись з рішенням суду, позивач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 липня 2020 року та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції неправильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, а саме ч.5 ст.136 СК України, оскільки на час реєстрації народження дитини він був у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою і факт його знання чи незнання того, що він не є біологічним батьком дитини не має правового значення, реєстрація народження дитини здійснена незалежно від його волі за заявою тільки матері.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає, що викладене позивачем в апеляційній скарзі є вільним ним трактуванням закону та свідчить про неправильне його розуміння, просила скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_3 не з`явився, направив через засоби поштового зв`язку заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, зазначивши, що заявлені вимоги підтримує, та зауважує, що дитину на себе не реєстрував.

Представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Міхалкова Л.В. в судовому засіданні заперечила проти доводів апеляційної скарги, посилаючись на їх необґрунтованість, просила скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За загальними положеннями Сімейного Кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України (ч.1 ст.121 СК України).

Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статтей 122, 124,126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження (ч.1 ст.136 СК України).

Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком (ч.5 ст.136 СК України).

Отже в судовому порядку оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

За приписами ч.5 ст.136 СК України в ході судового розгляду справи для вирішення справи перевірці підлягають інші обставини: чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати.

Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом установлено, що сторони з 09 березня 2016 року по 19 березня 2019 року знаходились у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням суду.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 народила доньку, ОСОБА_3 .

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 53 від 20 травня 2016 року, виданого Центральним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), батьком дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 записано позивача ОСОБА_2 . Державна реєстрація народження проведена відповідно до ст.133 Сімейного Кодексу України дитина народилась у подружжя.

Разом з тим, після спливу більше трьох років з моменту проведення державної реєстрації народження дитини, ОСОБА_3 у грудні 2019 року звернувся до суду з позовом про виключення з актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відомостей про нього як про батька дитини, обґрунтовуючи його тим, що він не є біологічним батьком дитини, а запис про її народження був проведений без його волевиявлення, оскільки дитина народилась коли він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою.

За загальним правилом цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.1,3 ст.12 ЦПК України).

За матеріалами справи відповідачка ОСОБА_1 визнала ту обставину, що позивач ОСОБА_3 не є біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , оскільки на момент одруження позивач знав, що вона вагітна від іншого чоловіка.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України зазначені обставини не підлягають доказуванню у судовому процесі.

Свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , допитані судом першої інстанції підтвердили той факт, що позивач на момент одруження з відповідачкою знав, що вона вагітна від іншого чоловіка.

Таким чином дослідивши усі докази у сукупності, судом першої інстанції встановлено, що позивач зареєстрував 09 березня 2016 року шлюб з відповідачкою, яка була вже вагітною від іншого чоловіка та ІНФОРМАЦІЯ_2 народила доньку ОСОБА_3 , батьком якої зазначила позивача.

За наведених обставин, апеляційний суд визнає висновки суду першої інстанції щодо відсутності у позивача права оспорювати своє батьківство стосовно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 правильними, оскільки на час реєстрації себе батьком дитини він за встановлених судом обставин не міг не знати, що не є її біологічним батьком.

Позивачем не надано суду доказів, які б спростовували його обізнаність про вагітність відповідачки від іншого чоловіка, навпаки, наведені ним обставини у позові про те, що на дату укладення шлюбу 09 березня 2016 року з відповідачкою, остання вже була вагітна і дитина народилася через 2 місяці після одруження, і за відсутності обставин, які б свідчили про наявність між позивачем та відповідчкою стосунків на час зачаття дитини, вказують на те, що ОСОБА_3 не міг не знати, що він не є біологічним батьком дитини.

Рішення суду першої інстанції ухвалене у відповідності до норм процесуального і матеріального права, та у повній відповідності із встановленими обставинами справи, а тому відповідно до ст.375 ЦПК України підстав для його зміни чи скасування не має.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлених обставин справи, а тому не можуть бути віднесені до порушень, які є підставою для зміни чи скасування судового рішення.

За таких обставин апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.367,374,375 ЦПК України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення (постанови) до Верховного Суду, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Базіль Л.В.

Судді: Бездрабко В.В.

Приходько Л.А.

Повний текст постанови складений 30 жовтня 2020 року

Головуючий Базіль Л.В.