Ухвала

25 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 431/891/20

провадження № 61-14036ск20

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про виплату заборгованості за несвоєчасний розрахунок при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Старобільського районного суду Луганської області з позовом до ГУ НП в Луганській області про виплату заборгованості за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 23 червня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ГУ НП в Луганській області на користь ОСОБА_1 кошти за невикористану відпустку у розмірі 593,30 грн.

Відмовлено у задоволенні іншої частини позовних вимог за необґрунтованістю.

Стягнуто з ГУ НП в Луганській області на користь держави судовий збір в розмірі 2 102 грн.

17 липня 2020 року позивачем подано апеляційну скаргу на вказане рішення суду.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 23 червня 2020 року.

14 вересня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Луганського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року в зазначеній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 28 вересня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків, зокрема, заявнику слід було направити на адресу суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження із наведеними причинами пропуску такого строку та доказами на їх підтвердження в оригіналах чи належним чином завірені їх копії, з приводу недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень, або навести інші підстави з відповідними доказами.

Як вбачається з матеріалів касаційного провадження, ухвалу Верховного Суду від 28 вересня 2020 року було направлено заявнику на вказану у касаційній скарзі адресу.

В матеріалах касаційного провадження міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яким підтверджується вручення ОСОБА_1 копії вказаної ухвали 05 жовтня 2020 року.

У жовтні 2020 року на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 28 вересня 2020 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку матеріали на усунення недоліків, а саме докази отримання ним 14 серпня 2020 року ухвали Луганського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року, проте не направив заяву про поновлення строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 19 жовтня 2020 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, встановлений ухвалою Верховного Суду від 28 вересня 2020 року.

Як вбачається з матеріалів касаційного провадження, ухвалу Верховного Суду від 19 жовтня 2020 року було направлено заявнику на вказану у касаційній скарзі адресу.

В матеріалах касаційного провадження міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яким підтверджується вручення ОСОБА_1 копії вказаної ухвали 24 жовтня 2020 року.

28 жовтня 2020 року та 29 жовтня 2020 року ОСОБА_1 засобами електронного поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із клопотаннями про поновлення строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 06 листопада 2020 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження повернуто заявнику.

16 листопада 2020 року ОСОБА_1 засобами електронного поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 17 листопада 2020 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження повернуто заявнику.

18 листопада 2020 року ОСОБА_1 засобами електронного поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 19 листопада 2020 року заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження повернуто заявнику.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини у справах «Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, пропущеного на значний термін, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Відповідно до частин першої, третьої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки ухвалу Луганського апеляційного суду постановлено 10 серпня 2020 року, а касаційну скаргу подано 14 вересня 2020 року, тобто поза межами строку, передбаченого процесуальним законом. В зазначений ухвалою Верховного Суду від 28 вересня 2020 року заявник не подав належно оформлену заяву про поновлення строку, що унеможливило поновлення Верховним Судом строку на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Керуючись статтями 185, 392, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Луганського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про виплату заборгованості за несвоєчасний розрахунок при звільненні - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

В. С. Висоцька

І. М. Фаловська