Номер провадження 2-др/754/35/20
17 листопада 2020 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Саламон О.Б.
з участю секретаря Крутікової-Вільховченко І.І.
відповідача ОСОБА_1
25.09.2020 ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13 827, 69 грн.
Від представника ОСОБА_3 до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, заяву про ухвалення додаткового рішення підтримує в повному обсязі.
Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо стягнення з нього витрат на професійну допомогу в розмірі 13 827, 69 грн., посилаючись на те, що вказана сума є неспівмірною наданим послугам, а надання послуг та визначення їх розміру не доведені та не підтверджені належними доказами. При цьому, заява подана з пропуском строків, передбачених ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Вивчивши зміст поданої до суду заяви про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, заслухавши пояснення відповідача, суд приходить до наступного.
Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07.09.2020 задоволені вимоги позову ОСОБА_2 , з ОСОБА_1 на його користь стягнуто кошти в розмірі 276 553, 73 грн. та судовий збір в розмірі 2 903, 81 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2019 «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч.5 ст.270 ЦПК України).
З матеріалів справи вбачається, що в позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу в розмірі 13 827, 69 грн., проте судом не вирішено в рішення суду від 07.09.2020 зазначену вимогу позову.
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При подачі позову, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, до суду надано договір про надання правової допомоги від 12.11.2019, додаток до договору та ордер.
При цьому, 25.09.2020 позивачем на підтвердження понесення витрат на правову допомогу та їх розміру надано акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 18.11.2019, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 22.09.2020 та квитанцію від 26.11.2019 про сплату авансу на підставі договору про надання правової допомоги в розмірі 3 015, 08 грн.
Разом з тим, у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила чи має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Вбачається, щщ рішення по справі ухвалено 07.09.2020, при цьому докази несення та розміру витрат на правову допомогу надані лише 25.09.2020, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів відповідача в цій частині, та не приймає до уваги подані до суду 25.09.2020 акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 18.11.2019, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 22.09.2020 та квитанцію від 26.11.2019 про сплату авансу на підставі договору про надання правової допомоги в розмірі 3 015, 08 грн. як такі, що подані з порушенням строків, передбачених ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Разом з тим, судом враховано те, що умовами договору передбачено сплата гонорару адвокату, а в додатках до нього зазначені послуги надані останнім.
Вбачається, що позовна заява до суду подана адвокатом Галушка М.В., останній приймав участь в судовому засіданні 05.08.2020.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Враховуючи складність справи та виконані роботи, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.
Керуючись ст. 137, 141, 264, 270 ЦПК України, суд, -
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Додаткове рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.
До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.
Позивач ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення суду складено 20.11.2020.
Суддя Деснянського районного суду м. Києва О.Б. Саламон