Справа № 313/1175/20
Провадження № 2/313/375/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

( Заочне)

28.10.2020 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Кравцова С.О., за участю секретаря судового засідання Сопіна С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивача звернувся до суду з зазначеною позовною заявою про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 26.10.2018 року на підставі Договору купівлі-продажу позивачем ОСОБА_1 придбано у власність квартиру АДРЕСА_1 . Даний Договір зареєстровано та посвідчено державним нотаріусом Веселівської державної нотаріальної контори Запорізької області.

З моменту переоформлення правовстановлюючих документів на вказану квартиру, тобто на час продажу квартири, тобто з моменту набуття позивачем право власності на останню, попередні власники та їх члени сім`ї втратили право користування та розпорядження своїм майном, тобто квартирою.

У поточному році, при зверненні за отриманням довідки для отримання субсидії встановлено, що у його квартирі значиться по прописці з 10.05.2012 року - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не є колишнім власником квартири та членом власника квартири.

Відповідач не є членом сім`ї власника квартири, тобто позивача. Як відомо позивачеві, у даній квартирі з моменту прописки не проживав. Сам факт реєстрації відповідача в належній йому на праві власності квартирі порушує його права, як його власника та створює для позивача відповідні незручності, які обмежують права вільного володіння, користування та розпорядження його майном. Крім того, у нього виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються але нараховуються, чим об`єктивно порушуються його права. Також реєстрація відповідача позбавляє позивача права на оформлення субсидії по сплаті комунальних послуг, тому він змушений звернутися до суду з вказаною позовною заявою.

В судове засідання позивач та третя особа не прибули, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, відповідач не прибув в судове засідання, належним чином повідомлявся.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, що беруть участь справі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

З урахуванням положень ст.280 ЦПК України та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та винести заочне рішення.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає позов . про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 26.10.2018 року на підставі Договору купівлі-продажу придбав у власність квартиру АДРЕСА_1 . Даний Договір зареєстровано та посвідчено державним нотаріусом Веселівської державної нотаріальної контори Запорізької області.

З моменту переоформлення правовстановлюючих документів на вказану квартиру, тобто на час продажу квартири, тобто з моменту набуття право власності на останню, попередні власники та їх члени сім`ї втратили право користування та розпорядження своїм майном, тобто квартирою.

У поточному році, при зверненні позивача за отриманням довідки для отримання субсидії встановлено, що у його квартирі значиться по прописці з 10.05.2012 року - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не є колишнім власником квартири та членом власника квартири.

Відповідач не є членом сім`ї власника квартири, тобто позивача. Як відомо позивачеві, у даній квартирі з моменту прописки не проживав. Сам факт реєстрації відповідача в належній йому на праві власності квартирі порушує його права, як його власника та створює для позивача відповідні незручності, які обмежують права вільного володіння, користування та розпорядження його майном. Крім того, у ньог виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються але нараховуються, чим об`єктивно порушуються його права. Також реєстрація відповідача позбавляє позивача права на оформлення субсидії по сплаті комунальних послуг, тому він змушений звернутися до суду з вказаною позовною заявою.

У зв`язку з тим, що Відповідач добровільно не вживає заходів щодо зняття себе з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , це призводить до порушення вимог ст.ст. 317, 319 ЦК України оскільки, позивач будучи власником вказаного нерухомого майна, не може в повній мірі володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідач не являється членом сім`ї позивача, тобто власника житла та не є наймачем даної квартири та не має права спільної власності на останню. Будь-яких витрат по квартирі та у спільному господарстві не приймає.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках, і в порядку, встановлених законом.

Відповідно доч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, що передбачено ст. 319 ЦК України .

Статтею 41 Конституції України передбачено те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно зі ст. 72 Житлового кодексу Української PCP, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

На підставі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Задоволення вказаної позовної заяви призведе до того, що відповідно до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зі змінами від 05.07.2012 року, позивач на підставі даного рішення суду зможу зняти з реєстрації зі свого місця проживання відповідача.

Оскільки у позивача відсутні будь-які копії документів, що посвідчують особистість відповідача, то він позбавлений їх можливості долучити до матеріалів справи.

Суд вважає, що судовий збір слід залишити за позивачем, так як цього бажає позивач.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 391, 396, 405 ЦК України, ст. 72 Житлового кодексу Української PCP, Закоцу України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст. ст. . 263, 265, 267-268, 280-282 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Судовий збір залишити за позивачем.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області С.О. Кравцов