Справа № 189/1343/20
У Х В А Л А

23.11.2020 року смт. Покровське Дніпропетровської області

Суддя Покровського районного суду Дніпропетровської області Чорна О.В., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Покровської селищної ради Дніпропетровської області про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

19.11.2020 року до суду надійшов цивільний позов ОСОБА_1 до Покровської селищної ради Дніпропетровської області, яким позивач просить визнати бездіяльність Покровської селищної ради Дніпропетровської області щодо неприйняття житлового будинку АДРЕСА_1 в комунальну власність Покровської територіальної громади незаконною; зобов`язати Покровську селищну раду Дніпропетровської області прийняти у комунальну власність Покровської територіальної громади та передати на баланс Покровської селищної ради Дніпропетровської області житловий будинок АДРЕСА_1 .

У позові ОСОБА_1 зазначає, що неперебування квартири ІНФОРМАЦІЯ_1 та житлового будинку АДРЕСА_2 в комунальній власності містить в собі порушення його приватного права та інтересу на приватизацію житла.

Посилається на статтю 9 Житлового кодексу України відповідно до якої громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Посилається на статтю 1 закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та п. 13 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 16.12.2009 року № 396, згідно якого приватизація квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд (далі - орган приватизації).

Суддя, дослідивши заяву та додані до неї документи, дійшов висновку про відмову у відкритті провадження з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Як вбачається зі змісту позову та доданих до позову письмових матеріалів, позивач просить зобов`язати відповідача прийняти у комунальну власність та передати на баланс Покровської селищної ради житловий будинок № НОМЕР_1 (квартиру АДРЕСА_2 , який є гуртожитком.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» (далі Закон) спори, пов`язані з порушенням житлових прав громадян, які вимушені проживати в гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону, незалежно від форми власності, розглядаються та вирішуються в судовому порядку (частина перша); громадяни, які вважають, що їх житлові права чи житлові права членів їх сімей порушені, мають право для вирішення спорів звертатися безпосередньо до суду (частина друга). Із наведених положень випливає, що предметом захисту у таких спорах є житлові права громадян.

Натомість у справах про передачу гуртожитків у власність територіальних громад предметом захисту є публічний інтерес щодо здійснення державної житлової політики у частині забезпечення реалізації конституційного права на житло мешканців гуртожитків (стаття 2 Закону). Наведені спори виникають із відносин, що мають публічно-правовий характер. Зміст цих відносин становить, з одного боку, обов`язок уповноважених органів держави чи органів управління товариств (створених у процесі приватизації, до статутних капіталів яких включено гуртожитки) передати гуртожиток у власність територіальної громади, та, з іншого боку, обов`язок місцевої ради прийняти гуртожиток. Перший із зазначених обов`язків закріплено, зокрема, у пункті 1 частини першої статті 3 Закону, який містить імперативну норму про те, що всі гуртожитки, на які поширюється дія цього Закону, підлягають передачі у власність територіальних громад. Другий із зазначених обов`язків закріплено, зокрема, у підпункті 4 пункту 6 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону, відповідно до якого органи місцевого самоврядування зобов`язані протягом дев`яти місяців з дня набрання чинності цим Законом розпочати процес прийняття у власність територіальних громад гуртожитків відповідно до цього Закону. Невиконання першого із зазначених обов`язків є підставою для того, щоб суд замість уповноваженого органу держави чи органу управління товариства прийняв рішення про передачу гуртожитку у власність територіальної громади (пункт 5 частини першої статті 3, пункт 2 частини першої статті 5 Закону).

При цьому мета реалізації наведених правовідносин також є публічною. Гуртожитки вилучаються із державної та приватної власності для реалізації заходів, передбачених статтею 5 Закону: приватизація приміщень гуртожитку його законними мешканцями; надання цілісному майновому комплексу статусу «соціальне житло» та передача соціального житла у користування колишнім законним мешканцям гуртожитку; знесення цілісного майнового комплексу колишнього гуртожитку та вжиття заходів щодо будівництва на звільненій земельній ділянці соціального житла тощо.

Викладене дозволяє стверджувати, що спори про передачу гуртожитків у власність територіальної громади належать саме до адміністративної юрисдикції на підставі частини першої статті 19 КАС України, відповідно до якої юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень.

Приймаючи до уваги те, що позивач в своїх позовних вимогах просить визнати протиправною бездіяльність органу місцевого самоврядування та зобов`язати йог вчинити певні дії, який є суб`єктом владних повноважень, дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії органу місцевого самоврядування, у зв`язку зі здійсненням публічно-владних управлінських функцій, тому зазначений спір є публічно-правовим, а справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Якщо вирішення спору має відбуватися в позовному провадженні за правилами адміністративного судочинства, то згідно з вимогами пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року зі змінами, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Відповідно до квитанції № 0.0..1 від 18.11.2020 року позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1681,60 грн.

Так як у відкритті вказано вище заяви відмовлено з підстав, то з урахуванням вищезазначеного позивачу підлягає поверненню судовий збір у сумі 1681,60 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.186, 353, 354, 355 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суддя,

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Покровської селищної ради Дніпропетровської області про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити певні дії в порядку цивільного судочинства на підставі п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України.

Роз`яснити позивачу, ОСОБА_1 , що він має право подати позов на загальних підставах в порядку адміністративного судочинства до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Зобов`язати УДКС України у Покровському районі Дніпропетровської області повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), проживає: АДРЕСА_1 ) сплачений за квитанцією № 0.0..1 від 18.11.2020 року сплачений судовий збір у розмірі 1681,60 грн.

Копію ухвали разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами направити на адресу позивача.

Копію заяви позивача, ОСОБА_1 , залишити в суді.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Чорна