ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7886/18 Номер провадження 22-ц/814/2390/20Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н. В. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Прядкіної О.В., Хіль Л.М.

секретар Гнатюк О.С.

імена (найменування) сторін:

позивач (відповідач за зустрічним позовом): Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Укрфінанс груп"

відповідач (позивач за зустрічним позовом): ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Укрфінанс груп"

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави, ухвалене 29 травня 2019 року у складі судді Тімошенко Н.В.

по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Укрфінанс груп" до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет застави,

зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Укрфінанс груп", треті особи Державне підприємство "Національні інформаційні системи", ОСОБА_2 , про визнання добросовісним набувачем та скасування обтяження на майно,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» звернулося до суду із вказаним позовом та просило звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки Tоyоta Camry, 2008 року випуску, який з 14 серпня 2015 року належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності на момент продажу автомобіля.

В обгрунтування заявлених вимог товариство зазначало, що 10 жовтня 2008 року між ПАТ «ВТБ Банк» і ОСОБА_2 укладено кредитний договір № СН1/0153, за умовами якого банк надав позичальнику 40 980,00 дол. США кредиту зі сплатою відсотків, передбачених умовами договору, дата остаточного повернення - 09 жовтня 2015 року. Виконання кредитного договору забезпечене договором застави транспортного засобу від 10 жовтня 2008 року № CH1/0153/S-1, укладеним з ОСОБА_3 . Предмет договору - автомобіль марки Tоyоta Camry, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору виникла заборгованість у розмірі 357 929,95 грн, яку рішенням суду від 09 вересня 2015 року стягнено з боржника на користь банку. Проте, рішення суду залишається невиконаним, грошові кошти кредитору не повернено.

22 січня 2018 року між ПАТ «ВТБ Банк» і ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» укладені договори № 220118нв про відступлення права вимоги за кредитним договором і № 220118аз про відступлення прав вимоги за договором застави.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 квітня 2018 року у справі № 750/6241/15-ц замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 вересня 2015 року у справі 750/6241/15-ц з ПАТ «ВТБ Банк» на ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп».

14 серпня 2015 року позичальник, не погоджуючи своїх дій з кредитором, продав предмет застави ОСОБА_1 .

Зазначало, що оскільки реалізація майна, що є предметом застави, проведена без припинення обтяжень та без згоди заставодержателя, застава зберегла чинність при переході права власності на предмет застави до ОСОБА_1 , отже, на спірний автомобіль може бути звернене стягнення.

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила визнати її добросовісним набувачем спірного транспортного засобу та скасувати обтяження на майно.

В обґрунтування зустрічного позову зазначала, що вона є добросовісним набувачем спірного автомобіля, тому витребувати майно у неї має право лише власник майна, яким позивач не є.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 29 травня 2019 року у задоволенні позову ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано ОСОБА_1 добросовісним набувачем автомобіля Tоyоta Camry, 2008 року випуску, колір чорний, державний номерний знак НОМЕР_1 та скасовано накладене обтяження.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржило ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп», просило скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги товариства у повному обсязі та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 травня 2019 року скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання добросовісним набувачем та скасування обтяження на майно. Ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання добросовісним набувачем та скасування обтяження на майно.

У вказаній частині постанова Полтавського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року залишена без змін постановою Верховного Суду від 30 вересня 2020 року та набрала законної сили.

Предметом апеляційного розгляду в межах даного провадження є позовні вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Укрфінанс груп" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі не відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 10 жовтня 2008 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № СН1/0153, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 40 980,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, дата остаточного повернення кредиту - 09 жовтня 2015 року.

На забезпечення належного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором 10 жовтня 2008 року між банком і позичальником укладено договір застави № CH1/0153/S-1 транспортного засобу марки Tоyоta Camry, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору виникла заборгованість у розмірі 357 929,95 грн, яка рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 вересня 2015 року у справі № 2/750/2258/15 стягнена з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВТБ Банк». Рішення набрало законної сили проте залишається невиконаним на час розгляду справи.

22 січня 2018 року між ПАТ «ВТБ Банк» і ТОВ «Укрфінанс Груп» укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220118нв, за умовами якого ПАТ «ВТБ БАНК» відступило ТОВ «Укрфінанс Груп», зокрема права вимоги за кредитним договором від 10 жовтня 2008 року № CH1/0153/S-1.

22 січня 2018 року між ПАТ «ВТБ БАНК» і ТОВ «Укрфінанс Груп» укладено договір про відступлення прав вимоги за договором застави № 220118аз, за умовами якого ПАТ «ВТБ БАНК» відступило ТОВ «Укрфінанс Груп» усі права заставодержателя за договором застави, укладеним на забезпечення виконання боржником зобов`язань за вказаним кредитним договором, предметом застави за яким є автомобіль.

Згідно з витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) від 15 лютого 2018 року № 56989843 вилучено обтяжувача ПАТ «ВТБ Банк» та додано обтяжувача ТОВ «Укрфінанс Груп» за договором застави.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 квітня 2018 року у справі № 750/6241/15-ц замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 вересня 2015 року у справі 750/6241/15-ц з ПАТ «ВТБ Банк» на ТОВ «Укрфінанс Груп».

У серпні 2015 року ОСОБА_2 продав указаний автомобіль ОСОБА_1 , якій видане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки Tоyоta Camry, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про заставу» та статтею 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов`язань. У силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною четвертою статті 577 ЦК України передбачено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відповідно до частини другої статті 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.

За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи.

Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України наведеними у постановах від 03 квітня 2013 року у справі № 6-7цс13, від 19 листопада 2014 року у справі № 6-168цс14, та у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 463/3582/17 (провадження № 61-13383св19).

Згідно зі статтею 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України.

Частиною четвертою статті 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження.

Відповідно до частин першої, другої статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк.

Таким чином, застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Аналогічний висновок у подібних правовідносинах викладений у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 333/6700/15-ц (провадження № 61-2859св18), від 11 вересня 2019 року у справі № 573/1105/17 (провадження № 61-29747св18), від 25 листопада 2019 року у справі № 757/17150/17-ц (провадження № 64-45097св18), від 18 грудня 2019 року у справі № 619/4033/18 (провадження № 61-16542св19).

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору застави обтяження зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 26 січня 2009 року за № 8399312 і зараз міститься в реєстрі з терміном дії до 15 лютого 2023 року. До реєстру з моменту реєстрації цього обтяження вносилися зміни, а саме: 27 листопада 2013 року заставодержатель змінив термін дії обтяження з 26 січня 2014 року до 27 листопада 2018 року, 15 лютого 2018 року змінено обтяжувача з ВАТ «ВТБ Банк» на ТОВ ««ФК «УКРФІНАНС ГРУП» та змінено термін дії обтяження з 27 листопада 2018 року до 15 лютого 2023 року.

Отже, реалізація ОСОБА_2 автомобіля, що є предметом застави, здійснена без припинення обтяження, тому не припинила застави, тобто застава для ОСОБА_1 є чинною.

Звертаючись до суду з цим позовом, товариство зазначило, що рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором не виконано, тому є підстави для звернення стягнення на предмет застави.

Статтями 23, 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Отже, право на звернення стягнення на предмет обтяження виникає у заставодержателя в разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою.

Відповідачем та третьою особою не спростовано доводів позивача про наявність заборгованості за кредитним договором. Відомості про виконання рішення суду про стягнення заборгованості у матеріалах справи відсутні.

Згідно постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 15 листопада 2019 року (т. 3, а.с. 148-149) розмір боргу становить 332 820,26 грн.

За таких обставин, заявлені ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» вимоги є обґрунтованими, оскільки у заставодержателя виникло право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, місцевим судом ухвалено помилкове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» про звернення стягнення на предмет застави, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ч.ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, ОСОБА_1 має відшкодувати понесені ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» судові витрати, понесені у зв`язку із сплатою судового збору.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Укрфінанс груп" задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 травня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Укрфінанс груп" про звернення стягнення на предмет застави скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Укрфінанс груп" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави - задовольнити.

Звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки Tоyоta Camry, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , який з 14 серпня 2015 року належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності на момент продажу автомобіля.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Укрфінанс груп" судові витрати у розмірі 16 295,47 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді О.В. Прядкіна

Л.М. Хіль