Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/709/20
Провадження № 2/499/305/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 листопада 2020 року смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Погорєлова І.В., за участю помічника судді Березовської І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іванівка Іванівського району Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великобуялицької сільської ради Іванівського району Одеської області про звільнення спадкового майна з під арешту

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить скасувати арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 8168228, підстава обтяження: постанова, б/н, 18.02.2000 року, Суд Іванівського району Одеської області, власник ОСОБА_2 , додаткові дані: архівний номер - 2342391ODESSA1, архівна дата: 23.01.2001, дата виникнення: 18.02.2000, № реєстру: 9-2000, внутр. №F2592D3246, що накладений на будинок АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову позивач посилалася на ту обставину, що вона є донькою та спадкоємицею за законом ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . При зверненні її до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав, нотаріусом було виявлено, що на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , який належав померлому, було накладено арешт, в даному записі вказано, що власником майна є ОСОБА_2 , реєстраційний номер обтяження 8168228, підстава обтяження: постанова, б/н, 18.02.2000 року, Суд Іванівського району Одеської області, власник ОСОБА_2 , додаткові дані: архівний номер - 2342391ODESSA1, архівна дата: 23.01.2001, дата виникнення: 18.02.2000, № реєстру: 9-2000, внутр. №F2592D3246, що накладений на будинок АДРЕСА_1 .

В чиїх інтересах був накладений арешт на майно, що належало її дідусеві, а надалі за рішенням суду її батькові, позивачу невідомо.

При зверненні до архіву Іванівського районного суду Одеської області щодо наявності постанови від 18.02.2000 року, надано відповідь, згідно якої вказана постанова у суді відсутня, у зв`язку з тим, що неможливо наразі встановити правову природу арешту майна та наразі власником вказаного будинку не є ОСОБА_2 , з метою захисту своїх спадкових прав, просила позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не з`явилася, проте надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягала.

Представник відповідач в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч.1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією рішення суду від 29.11.2001 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Позивач, ОСОБА_1 є спадкоємицею померлого ОСОБА_3 , оскільки є його дочкою, що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Відповідно до постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок, оскільки перевіркою було встановлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявні записи про обтяження нерухомого майна, яке належить ОСОБА_3 , а саме реєстраційний номер обтяження: 8168228, тип обтяження: арешт (архівний запис), підстава обтяження: постанова б/н, 18.02.2000, Суд Іванівського району Одеської області, об`єкт обтяження: будинок, адреса: АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_2 .

Позивач звернулася до архіву Іванівського районного суду Одеської області з метою отримання вищевказаної постанови, відповідно до якої був накладений арешт, однак отримала відповідь, що запитувана постанова у архіві суду відсутня.

Судом з метою встановлення правової природи арешту, вказано вище, було направлено до архіву суду запит щодо надання інформації про перебування у провадженні Іванівського районного суду Одеської області у період з 01.01.2000 року по 17.09.2003 року (дата смерті ОСОБА_2 ), згідно архівних журналів, справ, стороною по яким виступав ОСОБА_2 .

У відповідь на запит, до суду надійшла інформація з архіву Іванівського районного суду Одеської області, відповідно до якої вказано, що згідно архівних журналів з 01.01.2000 року по 17.09.2003 рік в провадженні Іванівського районного суду Одеської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про продовження строку позовної давності та поділ спадкового майна. Дата надходження справи - 13.06.2001 року, дата розгляду - 29.11.2001 року. У період з 01.01.2000 року по 17.09.2003 рік будь-які інші справи цивільного, кримінального чи адміністративного судочинства, стороною по яких виступав ОСОБА_2 на розгляді в Іванівському районному суді Одеської області не перебували.

Судом також було встановлено, що з часу внесення даного запису про накладення арешту на спадкове майно, житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , 29.11.2001 року був розподілений по частках між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , потім надалі частка ОСОБА_2 перейшла у спадок ОСОБА_3 (рішення суду від 25.09.2006 року), при цьому жодних даний у рішеннях суду про накладений арешт на дане майно не вказано.

Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтями 1268, 1269 ЦК України визначено порядок прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Позивач прийняв спадщину після смерті батька, тому спірний будинок належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, що узгоджується з ч. 5 ст. 1268 ЦК України.

Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Перешкодою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину беззаперечно є накладений на спадкове майно арешт.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном

Згідно роз`яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 № 6 - вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Крім того, Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні; позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Вимоги позивача, що ґрунтуються на праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 15 травня 2013 року у справі №6-26цс13 (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Відповідно до п.2 розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік, тобто , виконавчі провадження за 2000-2001 рік на поточний час знищені, тому питання про зняття арешту з майна не може бути вирішено по суті в позасудовому порядку.

Суд, враховуючи вищенаведене, з урахуванням вказаних правових норм, - приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10-13,7 6-81, 89, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Великобуялицької сільської ради Іванівського району Одеської області про звільнення спадкового майна з під арешту - задовольнити.

Скасувати арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 8168228, тип обтяження: арешт (архівний запис), підстава обтяження: постанова, б/н, 18.02.2000 року, Суд Іванівського району Одеської області, власник ОСОБА_2 , додаткові дані: архівний номер - 2342391ODESSA1, архівна дата: 23.01.2001, дата виникнення: 18.02.2000, № реєстру: 9-2000, внутр. №F2592D3246, що накладений на будинок АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання в 30денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30.11.2020 року.

СуддяІ. В. Погорєлов