УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Виниченко Л.М., розглянувши матеріали цивільної справи № 755/17638/20 за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої обманом та психічним тиском, приниженням честі, гідності, престижу та ділової репутації фізичної особи (споживача),-

у с т а н о в и в:

20.11.2020 р. до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої обманом та психічним тиском, приниженням честі, гідності, престижу та ділової репутації фізичної особи (споживача).

23.11.2020 р. на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену заяву передано в провадження судді Виниченко Л.М.

Вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , розглянувши заяву про самовідвід судді Виниченко Л.М., суддя приходить до висновку про задоволення заяви про самовідвід, виходячи з наступного.

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 40 ЦПК України).

Статтею 36 ЦПК України визначений перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Підстави для самовідводу судді повинні мати об`єктивний характер.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13.06.2007 року № 8 визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п. 97).

Тобто, якщо говорити у ракурсі безсторонності суду, то слід ураховувати те, що визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді (рішення ЄСПЛ від 23.06.1981 у справі «Ле Комт (Le Compte), Ван Левен (Van Leuven) и Де Мейер (De Meyere) проти Бельгії»), як наслідок таку презумпцію спростувати досить складно, адже критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості.

Об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

За заявленими вимогами ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 у відшкодування шкоди кошти у розмірі 11 955 079 грн.

В обгрутування вимог позовної заяви ОСОБА_1 серед іншого посилається на те, що компанія «Рапала ВМС Корпорейшн» створила організовану міжнародну злочинну групу з метою збуту неякісної та екологічно небезпечної споживчої продукції у вигляді товарів для дитячого, рекреаційного та спортивного риболовства, при цьому у створену злочинну групу входять вищі керівники компанії Рапала Крістоф Вьелард і Юкка Сайранен , керівник дочірнього підприємства компанії в Україні «ВМС Вотер Куїн Україна» Середа Р.А., адвокат Путій П.М., слідчий Дніпровського управління ГУ МВС України у м. Києві Левчук Є.В., суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_5 проти яких відкрито 5 кримінальних проваджень. В обґрунтування заявлених вимог про стягнення моральної шкоди ОСОБА_1 посилається у тому числі на організовані дії злочинної групи.

З урахуванням викладеного, оскільки за повідомленням позивача ОСОБА_1 стосовно судді ОСОБА_5 , яка розглядала цивільні справи у яких стороною була компанія Рапала , на даний час проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні, вважаю, що з метою недопущення виникнення сумнівів та підстав звинувачень в необ`єктивності чи упередженості суду при розгляді позовної заяви ОСОБА_1 слід заявити самовідвід.

Керуючись ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. ст. 33, 36, 39, 40, 41, 258, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Заявити самовідвід по розгляду цивільної справи № 755/17638/20 за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої обманом та психічним тиском, приниженням честі, гідності, престижу та ділової репутації фізичної особи (споживача).

Матеріали цивільної страви № 755/17638/20 за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої обманом та психічним тиском, приниженням честі, гідності, престижу та ділової репутації фізичної особи (споживача) передати для повторного автоматизованого розподілу для визначення іншого складу суду у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя Л.М.Виниченко