Провадження №2/523/3413/20
"17" листопада 2020 р. м.Одеса
Суворовський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Аліна С.С.,
за участю секретаря - Вовкович І.В.,
розглянувши у засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над малолітньою особою та призначення опікуна,
До суворовського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_3 в якій просила:
-позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
-встановити опіку над малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначивши ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його опікуном.
-вирішити питання судових витрат.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 .
Неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідним племінником її чоловіка ОСОБА_3 .
Як зазначає позивачка, мати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , важко хворіла на невиліковну хворобу, та доручила позивачці та її чоловіку вирішувати усі питання, що стосуються дитини.
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 - померла, про що свідчить актовий запис №8520 Київського міського відділу державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).
Шлюб між ОСОБА_5 та батьком дитини - ОСОБА_2 розірвано на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 11.11.2016 року, що набрало законної сили. З цього часу, відповідач проживає окремо від дитини, займається влаштуванням особистого життя, з дитиною не спілкується в тому обсязі, котрий необхідний для дитини, матеріальної допомоги не надає.
ОСОБА_6 з січня 2020 року постійно проживає разом з позивачкою ОСОБА_1 та її чоловіком ОСОБА_3 .
Як зазначає позивачка ОСОБА_1 , вона влаштувала ОСОБА_6 до навчального закладу загальноосвітньої школи № 73 м.Одеси; здійснює за дитиною догляд, піклується про його здоров`я, приймає активну участь у його вихованні, навчанні та матеріальному забезпеченні. Дитині створені належні умови для проживання, навчання та розвитку його природних здібностей.
Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надала клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності, в якій також не заперечувала проти заочного розгляду справи у випадку неявки відповідача.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2 в якій зазначив про те. що не заперечує проти того, щоб його було позбавлено батьківських прав відносно дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дана заява посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Міленіною К.О.(а.с.51).
Представник третьої особи орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності та про прийняття рішення з урахуванням прав та інтересів дитини, вважав позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Третя особа ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та позовні вимоги підтримав.
Суд ухвалює заочне рішення за відсутності учасників справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечував позивач.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що необхідно задовольнити позовні вимоги з наступних підстав.
Судом встановлено про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.06.2010р., однак, шлюб було розірвано на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 11.11.2016 року (а.с.29).
За час перебування ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 183 (а.с.11). Батьками записані: батько - ОСОБА_2 , мати- ОСОБА_5 .
Судом встановлено про те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 мати неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 - померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. видане Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) , актовий запис № 8520 (а.с.21), також підтверджується довідкою про причину смерті від 22.05.2020р. (а.с.20)
З матеріалів справи вбачається про те, що неповнолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідним племінником ОСОБА_3 , даний факт родинних відносин підтверджується: свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , серії НОМЕР_1 (а.с.23), свідоцтвом про народження ОСОБА_9 , серії НОМЕР_2 (а.с.27), свідоцтвом про одруження ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , серії НОМЕР_3 (а.с.30).
25.12.1992 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, видане відділом РАЦС м.Дніпропетровськ, актовий запис № 1131 (а.с.22). Після укладення шлюбу ОСОБА_1 змінила своє прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».
В характеристиці учня 3-Б класу Одеської загальноосвітньої школи №73 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради зазначено про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 навчається в даній школі з 05.02.2020р., виховується в сім`ї рідного дядька ОСОБА_3 та тітки ОСОБА_1 . Вони приділяють належну увагу вихованню і навчанню племінника. Завжди цікавляться шкільним життям учня, відвідують батьківські збори, приходять на індивідуальні консультації до вчителя та адміністрації школи, допомагають йому у навчанні, у підготовці до загальношкільних заходів. У хлопчика є все необхідне: навчальне приладдя, вальна і спортивна форма. (а.с.9).
Згідно висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 26.06.2020 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - здоровий (а.с.83-84).
З листа Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради № 1350ССД/01-08 від 15.07.2020р. вбачається про те, що ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; позивачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.91).
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається про те, що власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 215333839 від 07.07.2020р. (а.с.92 )та № 215333922 від 07.07.2020р. (а.с.93-94).
Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 03.08.2020 року квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , умови проживання дитини добрі, в наявності всі комунікації та зручності, побутова техніка, предмети інтер`єру. Зроблений сучасний ремонт. В квартирі проживають: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с.97).
Згідно висновку орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради № 01-05-3/292вх від 14.09.2020р. орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , відносно його малолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном над дитиною (а.с.53-54).
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
В даній ситуації суд звертає увагу, що статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Сімейне життя - це особисті майнові та немайнові відносини між подружжям, іншими членами сім`ї, яке здійснюється на засадах, визначених у Сімейному кодексі: кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя (частина четверта статті 4); ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України (частина п`ята статті 5); регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя (частина четверта статті 7) та інше.
Неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (див. пункт 3.1 рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України).
Для суду є безспірним, що в даних правовідносинах при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача відбувається втручання в його право на сімейне життя, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку передбаченому Конституцією України.
З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини" (статті 1, 9 Конвенції).
Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України).
Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.
Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Відповідно до п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.
Відповідно до пункту 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до пункту 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.
Відповідно до пункту 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України" втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є "необхідним у демократичному суспільстві" для забезпечення цих цілей.
На підставі викладеного, суд дійшов переконливого висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_4 , що повністю відповідає інтересам та бажанню дитини.
Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч.4 ст. 169 Сімейного кодексу України).
Таким чином, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, а також враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 , суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Крім цього, з висновку органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради № 01-05-3/292вх від 14.09.2020р. вбачається про те, що орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради вважає доцільним призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном над дитиною.
З матеріалів справи, а саме з довідки ТОВ «Коламбія Шимпенеджмент України» № 1506/01 від 15.06.2020р. вбачається про те. що ОСОБА_1 працює в ТОВ «Коламбія Шимпенеджмент України» з 01.01.2015р. та займає посаду Інспектора з кадрів. Дохід за період з 01.12.2019р. по 31.05.2020р. склав 171 951,42 грн. (а.с.16).
Відповідно до довідки Міністерства внутрішніх справ України серії ІІА №1859451 встановлено про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Ананьїв Одеська обл. Україна на території України станом на 09.06.2020р. до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. (а.с.17).
В матеріалах справи міститься характеристика надана директором крюінгового департаменту ТОВ «Коламбія Шипменеджмент Україна» стосовно ОСОБА_14 , 1969р.н. (а.с.67).
Відповідно до даної характеристики ОСОБА_1 , працює інспектором в товаристві з обмеженою відповідальністю «Коламбія Шипменеджмент Україна» з січня 2015 року по теперішній час.
Сімейний стан: одружена. Чоловік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Син: ОСОБА_15 , 1994 року народження.
Освіта - вища педагогічна. В 1991 році закінчила Ізмаїльський Державний Педагогічний Інститут, факультет іноземних мов та отримала кваліфікацію «Вчитель англійської та німецької мов» .
Даний співробітник відрізняється високим професіоналізмом, пунктуальністю і відповідальністю. Дисциплінарних стягнень не має. З колегами по роботі знаходиться в доброзичливих відносинах, завжди проявляє стриманість, терпіння і делікатність.
Шкідливих звичок не має. Життєві орієнтири правильні.
Судом встановлено про те, що позивачка ОСОБА_1 на обліку в КУ «Одеському обласному медичному центру психічного здоров`я» та КУ Міському психіатричному диспансері не значиться (а.с.70).
Згідно довідки № 1235 від 17.06.2020р., виданої Шкірно-венерологічне відділення ОСОБА_1 , 1969 р.н., на обліку не перебуває, шкірних інфекційних хвороб не виявлено (а.с.71).
Згідно довідки № 192 від 10.06.2020р. виданої КНП «Міський противотуберкульозний диспансер» ОМР ОСОБА_1 , 1969 р.н., на обліку не перебуває (а.с.72).
Згідно висновку про стан здоров`я виданого КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5 Одеської міської ради від 17.06.2020р. ОСОБА_1 , 1969 р.н., за станом здоров`я може бути опікуном (а.с.82).
Судом встановлено про те, що ОСОБА_3 на обліку в КУ «Одеському обласному медичному центру психічного здоров`я» та КУ Міському психіатричному диспансері не значиться (а.с.70).
Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вони позбавлені батьківського піклування.
Вивчивши дані про особу ОСОБА_1 , та враховуючи особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, суд вважає за можливе встановити опіку над ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , призначивши її опікуном ОСОБА_4 .
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над малолітньою особою та призначення опікуна підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15,150,164,180-183,191 СК України, ст.ст. 76, 81, 89, 95,141, 200, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над малолітньою особою та призначення опікуна - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 ) батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Встановити опіку над малолітнім ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , призначивши ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) його опікуном.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 840,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення виготовлено та підписано суддею 17.11.2020р.

Суддя: Аліна С.С.