Справа № 182/6096/20
Провадження № 2-о/0182/201/2020
У Х В А Л А

Іменем України

26.11.2020 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Багрова А.Г., розглянувши клопотання Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області про залишення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів без розгляду,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Нікопольського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів, а саме диплому від 05.07.1990 року, виданого Нікопольським медичним училищем на ім`я ОСОБА_2 , та довідки КП «Дніпропетровська обласна медична лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР № 4/979 від 17.08.2020 року, довідки КП «Нікопольська міська лікарня № 1» № 132 від 21.09.2020 року, що видані на ім`я ОСОБА_3 .

Представник ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надіслав відзив, у якому просив залишити без розгляду вимоги ОСОБА_1 щодо встановлення факту належності їй диплому Нікопольського медичного училища від 05.07.1990 року. Посилається на те, що за змістом п. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», не можуть розглядатися судами, зокрема, заяви про встановлення фактів закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти. Для виправлення помилки у дипломі заявник, перед зверненням до суду, повинна була звернутися до закладу, який його видавав. Оскільки ПФУ заперечує проти задоволення заяви, тобто наявний спір про право, заява ОСОБА_1 підлягає залишення без розгляду згідно з вимогами п. 2 Постанови від 31.03.1995 року та ЦПК України.

Розглянувши матеріали заяви, суд дійшов наступного.

Згідно з п. 3 Постанови ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», на яку посилається представник ПФУ, не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, прозакінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому главою 31-А ЦПК (1502-06) (скарги на рішення, дії або бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб).

Натомість, ОСОБА_1 у своїй заяві просить встановити факт належності їй диплому серії НОМЕР_1 від 05.07.1990 року, виданого Нікопольським медичним училищем, у якому написання її дошлюбного прізвища « ОСОБА_4 » внаслідок різних перекладів з російської мови відрізняється від написання прізвища у Витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, яке було зазначене у її паспорті як « ОСОБА_5 ».

За змістом ст. 7 ЗУ «Про вищу освіту», диплом це документ про вищу освіту (науковий ступінь) та видається особі, яка успішно виконала відповідну освітню (наукову) програму та пройшла атестацію.

Згідно з ч. 6 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по - батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

ОСОБА_1 не може використати свій диплом, що підтверджує успішне виконання нею освітньої програми та здобуту кваліфікацію медичної сестри в Нікопольському медичному училищі через різницю в перекладі свого прізвища з російської мови у різних документах, та цей диплом необхідний їй для підтвердження права на пенсію. Посилання представника УПФУ на наявність спору про право через його незгоду із заявою ОСОБА_1 сам по собі, на думку суду, не є підставою для залишення без розгляду заяви про встановлення факту належності диплому. При цьому, суд бере до уваги, що нарахування пенсії не здійснюється виключно на підставі диплому, а,отже, встановлення факту належності диплому заявнику не дає їй автоматичного права на пенсію, у зв`язку з чим суд не вбачає спору про право та вважає можливим розглянути справу в порядку окремого провадження.

Таким чином, суд дійшов висновку, що клопотання представника УПФУ ґрунтується на неправильному розумінні норм права, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 293, 315 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні клопотання Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області про залишення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів без розгляду відмовити.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя: А. Г. Багрова