Справа № 350/1546/17
Провадження № 6/350/14/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Максиміва І.В.

з участю секретаря Видойник І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Рожнятівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Вагилевича В.М. про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

У своєму поданні старший державний виконавець Рожнятівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Вагилевич В.М., просить тимчасово обмежити боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання ним зобов`язань покладених на нього рішеннями суду.

В обгрунтування подання державний виконавець покликається на те, що на виконанні в Рожнятівському районному відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) знаходиться виконавче провадження АСВП № 52927474 з виконання виконавчого листа №2/350/82/2015 виданого Рожнятівським районним судом 25.02.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики у розмірі 27000 доларів США та 3654 гривні судових витрат по справі, виконавче провадження АСВП 55846739 з виконання виконавчого листа №2/350/63/2018 виданого Рожнятівським районним судом 08.02.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики у розмірі 114655 гривень 20 копійок. Вищевказані виконавчі провадження об`єднано у зведене виконавче провадження №52927474. На даний час рішення суду не виконані, боржник ОСОБА_1 ухиляється від його виконання, не вчиняє будь-яких дій на виконання рішення суду, тому його слід тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, однак його неявка не перешкоджає розгляду подання.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників процесу в судове засідання фіксування технічними засобами не проводилось.

Дослідивши матеріали подання, суд вважає, що подання підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Згідно з п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, зокрема, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків, у зв`язку з чим і здійснюється примусове виконання.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Обов`язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Судом встановлено, що на виконанні Рожнятівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) знаходяться виконавчі провадження ВП № 52927474 (а.с.9) з виконання виконавчого листа №2/350/82/2015 виданого Рожнятівським районним судом 25 лютого 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики у розмірі 27000 доларів США та 3654 гривні судових витрат по справі, виконавче провадження ВП №55846739 (а.с.14) з виконання виконавчого листа №2/350/63/2018 виданого Рожнятівським районним судом 08 лютого 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики у розмірі 114655 гривень 20 копійок.

Вищевказані виконавчі провадження об`єднані у зведене виконавче провадження №52927474.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

На підставі наданих державним виконавцем матеріалів справи, суд дійшов висновку, що держаним виконавцем вживаються всі передбачені законом заходи, спрямовані на примусове виконання рішення суду.

Так, 05.10.2016 року та 21.02.2018 року старшим державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень № 52927474, №55846739 якими зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Копії вказаних постанов 18.11.2016 року та 23.02.2018 року направлено сторонам виконавчого провадження, що підтверджується копіямифіскальних чеків про відправлення постанов рекомендованими листами. Факт отримання боржником ОСОБА_1 постанов про відкриття виконавчих проваджень підтверджується копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи.

Крім цього, на адресу місця проживання здійснювалися виклики, щодо необхідності явки ОСОБА_1 в Рожнятівський районний відділ державної виконавчої служби, в якому серед іншого останнього було попереджено про наслідки неявки та несплати боргу.

Після відкриття виконавчих проваджень державним виконавцем було направлено електронні запити до реєструючих установ з метою перевірки майнового стану боржника. (а.с.26-28).

Згідно відповідей наданих Пенсійним фондом України від 16.10.2020 року, Управлінням держпраці в Івано-Франківській області від 27.06.2017 року, Управлінням соціального захисту населення від 19.03.2018 року, Рожнятівською районною філією Івано-Франківського обласного центру зайнятості від 22.11.2017 року, Регіональним сервісним центром в Івано-Франківської області від 24.11.2016 року вбачається, що за боржником великовантажні та інші транспортні засоби не зареєстровано, на обліку в Рожнятівскій районній філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості як безробітний не перебуває, в УСЗН також не перебуває та не одержує жодних виплат, в МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби, у ПФУ України інформація щодо боржника відсутні (а.с.22-25, 29-30).

24.11.2016 року старшим державним виконавцем Вагилевич В.М. було винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1

24.11.2016 року старшим державним виконавцем Вагилевич В.М. було винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на належне боржнику нерухоме майно нежитлове приміщення загальною площею 438,8 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_2 .

13.03.2018 року старшим державним виконавцем Вагилевич В.М. було винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно належне боржнику ОСОБА_1

29.05.2020 року старшим державним виконавцем Вагилевич В.М. було винесено постанову про опис та арешт майна боржника, якою описано та арештовано майно боржника, а саме: нежитлове приміщення загальною площею 438,80 кв.м., яке знаходиться по АДРЕСА_2 .

03.06.2020 року старшим державним виконавцем Вагилевич В.М. було винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках банківських установ відкритих боржником ОСОБА_1 .

У поданій на ім`я начальника Рожнятівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) заяві від 13.03.2020 року ОСОБА_1 зобов`язався погасити заборгованість на користь стягувача ОСОБА_2 до 01 вересня 2020 року у зв`язку з чим просив не застосовувати щодо нього заходів примусового впливу.

Отже, докази у справі достовірно та об`єктивно вказують на те, що ОСОБА_1 достовірно знаючи про наявність боргу та виконавчих проваджень, протягом тривалого часу свідомо ухиляється від виконання зобов`язань, покладеного на нього судовими рішеннями.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є повнолітньою, працездатною особою, може працювати та заробляти гроші.

При цьому, ОСОБА_1 достовірно відомо про наявність боргу та виконавчих проваджень, однак жодних дій, щодо погашення заборгованості боржником вчинено не було.

При цьому, під ухиленням слід розуміти не тільки пряму активну відмову, а й пасивне небажання, несприяння, невчинення дій, бездіяльність обов`язку, покладеного на особу рішенням суду, що відповідно до Конституції України ухвалюється іменем України і є обов`язковими до виконання на території України.

У справі «Рінер проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що дотримуючись принципу пропорційності, заборона на виїзд з країни на підставі несплати податків може бути виправдана, якщо служить метою стягнення заборгованості. Таким чином, таке обмеження не може бути перетворено у вид покарання відносно неможливості сплати.

Хоча вказане рішення стосується обмеження виїзду, пов`язаного із несплатою податків, на думку суду, принцип пропорційності та можливості використання тимчасового обмеження виїзду за кордон як покарання можна застосувати і до відносин, пов`язаних із виконання рішень у цивільних справах. При цьому, у Європейського суду з прав людини склалася з цього питання стала практика.

Слід також звернути увагу, що у справі «Хлюстов проти Росії» (скарга № 28975/05) Європейський суд з прав людини в пунктах 85-92 виклав свою позицію щодо обмеження особи на виїзд за межі країни.

Так, Європейський суд звернув увагу, що він перевіряв відповідність обмежень пересування, які були накладені в різних умовах: заборона на виїзд, накладений як міра поліцейського контролю за особою, підозрюваним у зв`язках з мафією (Рішення у справі Лабіта, §§ 193-197); вилучення, як частина з`ясування обставин на місці, і подальша конфіскація паспорта особи, яка не переслідується в кримінальному порядку, і не вважається свідком у кримінальному провадженні (Рішення у справі Бауманна, §§ 65-67); заборона банкруту на від`їзд з місця проживання в ході процесу з питань банкрутства («Луордо проти Італії» (Luordo v. Italy), № 32190/96, §§ 96-97, ECHR 2003 IX); вилучення паспорта заявника за відмову платити штраф митній службі («Напіджало проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), № 66485/01, §§ 78-82, 13 листопада 2003 року); зобов`язання не переховуватися, покладене на підозрюваного в ході провадження у кримінальній справі стосовно нього («Федоров і Федорова проти Росії» (Fedorov and Fedorova v. Russia), № 31008/02, §§ 39-47, 13 жовтня 2005 року; «Антоненков і інші проти України» (Antonenkov and Others v. Ukraine), № 14183/02, §§ 59-67, 22 листопада 2005 року; «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine ), № 15007/02, §§ 90-97, 7 грудня 2006 року; «Хайдслсібейді проти Азербайдсхсана» (Hajibeyli v. Azerbaijan), № 16528/05, §§ 60-69, 10 липня 2008 року; «Македонський проти Болгарії» (Makedonski v. Bulgaria), № 36036/04, §§ 39-46, 20 січня 2011 року; «Пфайфер проти Болгарії» (Pfeifer v. Bulgaria), № 24733/04, §§ 55-58, 17 лютого 2011 року; «Прешер проти Болгарії» (Prescher V. Bulgaria), № 6767/04, §§ 47-52, 07 червня 2011 року; «Мядеюік проти Польщі» (Miazdzyk v. Poland), №. 23592/07, §§ 33-42, 24 січня 2012 року); обмеження на переміщення, накладене за відмову платити заборгованість по податках («Рінер проти Болгарії» (Riener v. Bulgaria), № 46343/99, §§ 118-130, 23 травня 2006 року); обмеження переміщення, накладене у зв`язку з володінням відомостями, що становлять державну таємницю («Бартіка проти Росії» (Bartik V. Russia), № 55565/00, §§ 44-52, ECHR 2006-XV; «Солтисяк проти Росії» (Soltysyak V. Russia), № 4663/05, §§ 46-54 10 лютого 2011 року).; постанови суду, що забороняють вивіз неповнолітніх дітей в іншу країну («Діаманті і Пелліччіоні проти Сан Марино» (Diamante and Pelliccioni v. San Marino), № 32250/08, §§ 214-215, 27 вересня 2011 року); і заборона на виїзд, накладений за порушення імміграційних правил іншої країни («Стамос проти Болгарії» (Stamose v. Bulgaria), № 29713/05, §§ 33-37, 27 листопада 2012 року). Суд також вивчив обмеження, які були накладені на заявників за несплату боргу за постановою суду приватній особі (Рішення у справі Ігнатова, згадане вище, §§ 36-41; справа Гочев, згадана вище, §§ 49 -57).

Межі судового розгляду повинні давати суду можливість прийняти до уваги всі фактори, включаючи ті, що стосуються пропорційності заходів обмеження (Mutatis mutandis, «Ле Компте, Ван Лёйвен іД е Мейер проти Бельгії» (he Compte, Van Leuven and De Meyere v . Belgium, 23 червня 1981 року, § 60, Series A № 43).

При цьому, Європейський суд з прав людини погодився з владою, що з метою виконання вимог ст. 6 та ст. 1 Першого протоколу № 1, державна влада зобов`язана надавати необхідну допомогу кредитору у виконанні судових рішень проти приватних осіб. Така допомога може бути надана, наприклад, через службу судових приставів або процедуру банкрутства («Анохін проти Росії» (Anokhin v. Russia) (dec.), 31 травня 2007 року) Проте, Суд вважає, що заходи, прийняті для надання такої допомоги, так як вони втручаються у права, що захищаються ст. 2 Протоколу ХР4, повинні бути необхідними в демократичному суспільстві.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_1 нараховано заборгованість у великому розмірі, враховуючи, що рішення суду боржником на даний час не виконані, хоча ОСОБА_1 належним чином повідомлений про відкриття виконавчих проваджень, та наразі існує факт, що боржник свідомо ухиляється від їх виконання, що вбачається з матеріалів виконавчого провадження, суд вважає можливим задовольнити подання старшого державного виконавця Вагилевича В.М. та встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, до виконання ним зобов`язань за рішеннями суду.

Керуючись ст.ст. 258-261, 352-355, 441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання старшого державного виконавця Рожнятівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Вагилевича В.М., про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 до сплати боргу, покладеного на нього виконавчими листами №2/350/82/2015, який виданий 25.02.2015 року Рожнятівським районним судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 27000 доларів США та 3654 гривні судових витрат по справі; №2/350/63/2018, який виданий 08.02.2018 року Рожнятівським районним судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 114655 гривень 20 копійок заборгованості за договором позики.

Копію ухвали направити до Рожнятівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) для подальшого скерування в Адміністрацію державної прикордонної служби України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Максимів І.В.