Справа №515/402/20
Провадження №2/515/872/20
Татарбунарський районний суд Одеської області
29 жовтня 2020 р. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Тимошенка С.В.
за участю: секретаря судового засідання Коренчук О.Е.
представника позивача - адвоката Дукіна С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області циві- льну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3
про визнання права власності на нерухоме майно (житловий будинок) за набувальною давністю,
В С Т А Н О В И В:
20 березня 2020 року ОСОБА_1 пред`явила вказаний вище позов, посилаючись на те, що вона почала проживати з ОСОБА_4 з 1999 р. однією сім`єю без укладення шлюбу в с.Глибоке Татарбунарського району Одеської області. У них народилося двоє дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з тим, що в селі не мож-
на було працевлаштуватися та заробляти на життя для утримання сім`ї, чоловік виїжджав на заро- бітки, а вона змушена була залишати дітей біля батьків у селі та їздити до м.Татарбунари Одеської області, де доглядала за пристарілими людьми, за що отримувала прибуток. У 2003 р. ОСОБА_7 , яка придивлялася за житловим будинок за адресою: АДРЕСА_1 запропонувала їй у ньому проживати, так як колишні кварти- ранти виїхали, а їй важко кожного дня приходити до будинку та за ним доглядати. Вона дала свою згоду та переїхали до цього будинку проживати разом з дітьми та чоловіком. Після знайомства з сусідами їй стало відомо, що у даному будинку проживала сім`я ОСОБА_8 . ОСОБА_9 , 1934 р. на-
родження померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується записом у домовій книзі. Сини, відповідачі у справі, згідно штампів виписки у домовій книзі переїхали до м.Одеси, а батько відповідачів ОСОБА_10 захворів та діти забрали його до себе, де він у 1994-1995 р.р. помер. З початку проживання у спірному будинку жоден із синів не приїжджав, не телефонував та не цікавився будинком. Пос- тійно вона сплачує комунальні послуги, будь яких добудов, перебудов не здійснювали, щорічно проводили косметичні ремонти. За власні кошти перекрили дах на металочерепицю, замурували фронтон будинку, даху, здійснили металеві сходи на дах будинку, в будинку знаходилось пічне опалення, яке прийшло в непридатність, тому у квітні 2007 р. вони замінили його на парове (кот- лове) опалення. З 2003 р. у даному будинку проживає відкрито, постійно, безперервно, тому про- сила визнати за нею право власності на зазначений житловий будинок за набувальною давністю, оскільки інших способів захистити її право власності законом не передбачено.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розгля- дати за його відсутності, позовні вимоги підтримав.
Відповідачі жодного разу до суду за викликом не з`явилася, до суду повернулися повідомлення (а.с.48), тому їх було викликано шляхом опублікування оголошення на веб-сайті Татарбунарського районного суду Одеської області на 03.08.2020 р. на 10.00 год. та 29.10.2020 р. на 15.30 год., але вони жодного разу до суду не з`явилися, у відповідності до ст.178 ЦПК України, відзиву до суду та учасникам справи не надіслали.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсу- тності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального техніч- ного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Як вбачається з копії домової книги для реєстрації громадян (а.с.14-18), ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а відповідачі у справі виїхали до м.Одеси, згідно штампів, а саме: ОСОБА_2 з 19. 12.1975 р. та ОСОБА_3 з 01.11.1980 р..
Довідками КЗ «Татарбунарський НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-гімназія» № 124 та № 125 (а.с.11,12) підтверджується, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дійсно навчалися в Та- тарбунарському НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-гімназія» та закінчили 9 класів, отри- мавши свідоцтва про базову середню освіту.
Згідно довідки УСЗН № 05/1056-3685 (а.с.12), ОСОБА_4 мешкає у АДРЕСА_1 , він перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Татарбунарської райдержадміністрації, зареєстрований в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, як учасник бойових дій з 01.12.2013 р.
Як підтверджується з копії замовлення від 14.07.2016 р. та від 15.06.2017 р. (а.с.20,21), ОСОБА_11 придбано у ОСОБА_12 будівельні матеріали, адреса доставки вказана АДРЕСА_1 .
Факт відсутності заборгованості та регулярної сплати за спожиту електроенергію та водопоста- чання позивачем підтверджено копіями квитанцій про сплату (а.с.22,23-24).
Проект на газифікацію спірного житлового будинку складений у 2008 році, що підтверджується копією технічного паспорту № 1260(а.с.19).
Копією технічного паспорту, виготовленого за станом на 09.11.2019 р. (а.с.32-36), підтверджує- ться, що ОСОБА_1 замовлено технічну документацію на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона зді- йснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Як передбачено ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Право власності, згідно ч.1 ст.328 ЦК України, набувається на підставах, що не заборонені за- коном, зокрема із правочинів.
Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і про- довжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , проживає та користується ним з 2003 р., тобто добросовісно заволоділа не- рухомим майном і продовжує відкрито, безперервно ним володіти більше десяти років.
За таких обставин, вважає суд, за ОСОБА_1 має бути визнано право власності на зазначе- ну житлову будівлю за набувальною давністю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.316, 317, 328, 344 ЦК України, ст.ст.76-81, 206, 211, 258, 259, 263-265, 268, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно (житловий будинок) за набуваль- ною давністю задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в с.Глибоке Татар- бунарського району Одеської області, право власності на житловий будинок загальною площею 55,10 кв.м, у тому числі житловою площею 34,50 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відпові- дача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеля- ційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Тимошенко С.В.