ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1565/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2020 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Ляшенко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», що є правонаступником Акціонерного товариства «Банк Універсальний», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в частині донарахованих відсотків за кредитними договорами, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», що є правонаступником Акціонерного товариства «Банк Універсальний»,звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в частині донарахованих відсотків за кредитними договорами у редакції вимог від 06 травня 2019 року. Посилаючись на те, що між АТ «Банк Універсальний»та ОСОБА_1 20 лютого 2008 року був укладений Кредитний договір № 057-2008-324 про надання кредитних коштів в сумі 69 462 долари 00 центів США з кінцевим строком повернення до 10 лютого 2036 року зі сплатою 12, 45% річних. 13 квітня 2009 року між АТ «Банк Універсальний»та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до Кредитного договіру № 057-2008-324, відповідно до умов якої процентна ставка змінилась, починаючи з 13.04.2009 року по 09.04.2010 року, й становила 4,13% річних, а з 10.04.2010 року по 09.04.2015 року - 15, 91% річних, й починаючи з 10.04.2015 року - 15,95% річних, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між АТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_2 20 лютого 2008 року укладено договір поруки № 057-2008-324-Р, за умовами якого ОСОБА_2 зобов`язувався солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 057-2008-324, а саме: повернути кредит в розмірі, строки та у випадках, передбачених договором іпотечного кредиту, а також виконати інші його умови в повному обсязі.

Окрім того, того ж дня - 20 лютого 2008 року між АТ «Банк Універсальний»та ОСОБА_1 20 лютого 2008 року був укладений Кредитний договір № 057-2008-325 про надання кредитних коштів в сумі 112 503 доларів 00 центів США з кінцевим строком повернення до 10 лютого 2028 року зі сплатою 13, 45% річних. 13.04.2009 року між АТ «Банк Універсальний»та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до Кредитного договіру № 057-2008-324, відповідно до умов якої процентна ставка змінилась, починаючи з 10.04.2015 року - 17,01% річних, а з 1.04.2015 року - 14, 95%, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між АТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_2 20 лютого 2008 року укладено договір поруки № 057-2008-325-Р, за умовами якого ОСОБА_2 зобов`язувався солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 057-2008-325, а саме: повернути кредит в розмірі, строки та у випадках, передбачених договором іпотечного кредиту, а також виконати інші його умови в повному обсязі.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.01.2012 року у справі № 2-2730/12 позов АТ «Банк Універсальний» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволено. Проте станом на 04 квітня 2018 року заборгованість по виконанню рішення суду погашена частково, окрім того залишились не виконаними зобов`язання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за вказаними кредитними договорами, які не були предметом розгляду по справі № 2-2730/12, а саме - в частині заборгованості по процентам за кредитним договором № 057-2008-325 - 8 289 доларів 14 центів США, а також в частині заборгованості по процентам за кредитним договором № 057-2008-324 - 14 490 доларів 93 центів США, а всього - 22 788 доларів 07 центів США, які позивач просить стягнути з відповідачів на його користь (а.с. 184 - 188).

Вважає, що позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач не належним чином виконує умови договору, й станом на 04 квітня 2018 року загальна заборгованість відповідачів перед банком становить 22 788 доларів 07 центів США, яка складається з наступних складових: заборгованість по процентам за кредитним договором № 057-2008-325 - 8 289 доларів 14 центів США, заборгованість по процентам за кредитним договором № 057-2008-324 - 14 490 доларів 93 центів США.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В судове засідання позивач не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, що підтверджується зворотнім повідомленням рекомендованого листа, розпискою, а будучи присутнім в судовому засіданні 12 листопада 2020 року, позов підтримав, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності з підтриманням позовних вимог, просив їх задовольнити в редакції позовних вимог від 06 травня 2019 року (а.с. 184 - 187), посилаючись на вимоги закону про належне виконання зобов`язань за кредитним договором та його умов.

Позивачем надано заперечення на відзив відповідачів (а.с. 209 - 216), вважаючи, що оскільки вимоги позивача, а саме - в частині стягнення заборгованостей по процентам за двома кредитними договорами не були предметом судового розгляду, позивач не позбавлений права вимагати від відповідачів вказаної заборгованості за такими договорами.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 , діючий на підставі ордера адвоката про надання правової допомоги від 15 травня 2019 року (а.с.221), позовні вимоги не визнали та просили відмовити у їх задоволенні, посилаючись на наявність судового рішення, яким стягнуто заборгованість за кредитним договором, й за наслідом виконання якого банк звернув стягнення на предмет іпотеки - квартиру, а тому, зважаючи, що банк набув (відчужив) у відповідача квартиру, відповідно уцілому його боргові зобов`язання є погашеними, не погоджуючись із діями банка.

Відповідачем надано відзив на позов (а.с. 169 - 171, 219 - 220), вважаючи, що кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише упродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставник, посилаючись на правову позицію Верховного суду.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явивилася, про час та місце розгляду справи повідомлена згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судої влади (суду).

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ ( Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).

За таких підстав суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності відповідача ОСОБА_1 на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, та за погодженням сторін.

Справа розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст. 279 ЦПК України)

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.5 ст. 279 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч.ч. 5,6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-прівовнй акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Судом встановлено, що строни перебувають у договірних/зобов`язальних правовідносинах.

Так, між АТ «Банк Універсальний»та ОСОБА_1 20 лютого 2008 року був укладений Кредитний договір № 057-2008-324 про надання кредитних коштів в сумі 69 462 долари 00 центів США з кінцевим строком повернення до 10 лютого 2036 року зі сплатою 12, 45% річних.

13 квітня 2009 року між АТ «Банк Універсальний»та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до Кредитного договіру № 057-2008-324, відповідно до умов якої процентна ставка за кедитним договором змінилась, починаючи з 13.04.2009 року по 09.04.2010 року й становила 4,13% річних, а з 10.04.2010 року по 09.04.2015 року - 15, 91% річних, й починаючи з 10.04.2015 року - 15,95% річних, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів (а.с. 51 - 56, 57 - 58, 59 - 62, 66 - 69, 70 - 71, 72).

В якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між АТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_2 20 лютого 2008 року укладено договір поруки № 057-2008-324-Р, за умовами якого ОСОБА_2 зобов`язувався солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 057-2008-324, а саме: повернути кредит в розмірі, строки та у випадках, передбачених договором іпотечного кредиту, а також виконати інші його умови в повному обсязі (а.с. 63 - 65).

Окрім того, того ж дня - 20 лютого 2008 року між АТ «Банк Універсальний»та ОСОБА_1 20 лютого 2008 року був укладений Кредитний договір № 057-2008-325 про надання кредитних коштів в сумі 112 503 доларів 00 центів США з кінцевим строком повернення до 10 лютого 2028 року зі сплатою 13, 45% річних. 10.04.2009 року між АТ «Банк Універсальний»та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до Кредитного договіру № 057-2008-324, відповідно до умов якої процентна ставка змінилась, починаючи з 10.04.2015 року - 17,01% річних, а з 1.04.2015 року - 14, 95%, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів (а.с. 98 - 103, 104 - 105, 106 - 108, 109 - 111, 112 - 114, 115 - 116, 117 - 128).

В якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між АТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_2 20 лютого 2008 року укладено договір поруки № 057-2008-325-Р, за умовами якого ОСОБА_2 зобов`язувався солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 057-2008-325, а саме: повернути кредит в розмірі, строки та у випадках, передбачених договором іпотечного кредиту, а також виконати інші його умови в повному обсязі (а.с. 129 - 131, 132 - 135).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 січня 2012 року, яке набуло чинності відповідно до ухвали Апеляційного суду м. Кимєва від 19 вересня 2012 року (а.с. 172 - 173, 174 - 176), у справі № 2-2730/12, позов АТ «Банк Універсальний» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволено.

Проте, станом на 04 квітня 2018 року заборгованість по виконанню вказаного рішення суду погашена частково, окрім того залишились не виконаними зобов`язання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за вказаними кредитними договорами, які не були предметом розгляду по справі № 2-2730/12 за позовом АТ «Банк Універсальний» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, а саме - в частині заборгованості по процентам за кредитним договором № 057-2008-325 - 8 289 доларів 14 центів США, а також в частині заборгованості по процентам за кредитним договором № 057-2008-324 - 14 490 доларів 93 центів США, а всього - 22 788 доларів 07 центів США, які позивач просить стягнути з відповідачів на його користь (а.с. 184 - 188).

Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов`язаний був надати відповідачу кредит на умовах, передбачених кредитним договором.

Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, що підтверджується розгорнутим розрахунком заборгованості, випискою по особовому рахунку позичальника, проте відповідач не належним чином виконує умови договору, який як позичальник зобов`язувався своєчасно сплачувати проценти на користування кредитом, дотримуватися графіку повернення кредитних коштів, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов`язання згідно кредитного договору, й погасити всю суму кредиту у визначений договором строк.

Відповідач відповідно до умов Кредитного договору засвідчив, що всі умови кредитного договору йому зрозумілі й він вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтвердив свою здатність їх виконувати.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів

Як встановлено в ході судового розгляду справи відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, передбачені кредитним договором, тобто не сплачує відсотки за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту, не погашає всю суму кредиту згідно вимогами Кредитного договору.

Позивачем на виконання умов кредитного договору надсилалися боржнику рекомендовані листи з повідомленням про вручення щодо існуючої заборгованості й необхідністю погасити вказаний борг, проте дані повідомлення відповідачем залишено без уваги та виконання, сума боргу залишилась незмінною.

Судом також встановлено, що відповідач належним чином ознайомлений зі змістом кредитного договору, що засвідчується його особистим підписом; його умови ним не спростовуються.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частино першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Відповідач порушив свої зобов`язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом.

У разі порушення відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідно до ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України, позивач має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов`язань за кредитним договором відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Станом на 04 квітня 2018 року загальна заборгованість відповідачів перед банком становить 22 788 доларів 07 центів США, яка складається з наступних складових: заборгованість по процентам за кредитним договором № 057-2008-325 - 8 289 доларів 14 центів США, заборгованість по процентам за кредитним договором № 057-2008-324 - 14 490 доларів 93 центів США (а.с. 92 - 97).

Судом надана правова оцінка заперечень відповідача проти позову, та вважає, що останні не заслуговують на увагу, розцінюються судом як такі, що спрямовані на уникнення від виконання зобов"язання, оскільки докази ним на спростування позовних вимог не надані, тому такі заперечення не можуть бути прийняті судом та покладені в основу рішення як такі, що спростовуються доказами, наданими позивачем по справі, й вважає, оскільки вимоги позивача, а саме - в частині стягнення заборгованостей по процентам за двома кредитними договорами не були предметом розгляду, а тому позивач не позбавлений права вимагати від відповідачів вказаної заборгованості за такими договорами.

Відповідно до правових позицій Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 28 березня 2018 року в справа № 14-10цс18, постанові від 04 липня 2018 року в справі № 14-154цс18, в постанові від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/4494/16-ц, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування, водночас судом встановлено, що строк кредитування за кредитними договорами № 057-2008-324 та № 057-2008-325 не сплив, відтак позовна вимога позивача про стягнення заборгованості в частині донарахованих відсотків за кредитними договорами є обгрутнованою.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Інші доводи позивача, відповідача, які наведені у позові та відзиві на позов, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 9 221 грн. 43 коп. (а.с. 37), який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 6, 256, 257, 267, 526, 527, 530, 627, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, з урахуванням Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», керуючись п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», що є правонаступником Акціонерного товариства «Банк Універсальний», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в частині донарахованих відсотків за кредитними договорами, - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_2 , на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», код ЄДРПОУ - 21133352, 22 788 (двадцять дві тисячі сімсот вісімдесят вісім) доларів 07 (сім) центів США - заборгованості в частині донарахованих відсотків за кредитними договорами, 9 221 (дев`ять тисяч двісті двадцять одна) грн. 43 (сорок три) коп. - судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судомому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

СУДДЯ: