Справа № 624/630/20
№ провадження 2/624/277/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2020 року Кегичівський районний суд Харківської області в складі: головуючого судді Крапівки Т.В., за участю секретаря Пісковської Л.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кегичівка, Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Слобожанської селищної ради Кегичівського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай), -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Слобожанської селищної ради Кегичівського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) розміром 5,13 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Слобожанської селищної ради Кегичівського району, Харківської області та право на яку належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії РН за №994822, виданого Кегичівською РДА, Харківської області, 08 серпня 2002 року за №665. Позовна заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . За життя їй на підставі розпорядження Кегичівської районної державної адміністрації за №665 від 08 серпня 2002 року вона отримала право на земельну частку (пай), підтверджену сертифікатом серії РН за №994822 площею 5,13 умовних кадастрових гектарів. При невідомих обставинах сертифікат було втрачено. Відповідно до листа відділу Держгеокадастру у Кегичівському районі, державний акт взамін сертифікату ОСОБА_2 не отримувала. Згідно рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 21 травня 2020 року встановлено факт проживання однією сім`єю позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнано позивача спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_2 . Інших спадкоємців немає. З метою отримання свідоцтва про право на спадок позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що залишилася після смерті померлої ОСОБА_2 . Але позивачу було відмовлено в зв`язку з тим, що сертифікат на земельну частку (пай) було втрачено. Тому позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 11 вересня 2020 року дана позовна заява була залишена без руху та позивачу наданий строк для усунення недоліків позовної заяви. Позивач недоліки позовної заяви усунула, провадження 24 вересня 2020 року було відкрито, справу призначеного до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Сторонам було надано час для подання заяв по суті.

Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 22 жовтня 2020 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду.

Також судом за клопотанням позивача витребувана спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила. Подала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте надавав суду про проведення судового засідання без його участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Чапаєвською селищною радою Кегичівського району Харківської області 13 червня 2013 року. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме земельну частку (пай), площею 5,13 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж в натурі, у землі, що перебувала у колективній власності ВАТ «Насінневе», яке належало їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №994822, зареєстрований за №665 від 08 серпня 2002 року.

Згідно копії листа відділу у Кегичівському районі головного управління Держгеокадастру у Харківській області №112/113-18 від 06.06.2018 вбачається, що відповідно до записів книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалися Кегичівською районною державною адміністрацією по ВАТ «Насінневе», громадянці ОСОБА_2 видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія РН № 994822 зареєстрований за №665 від 08.08.2002, розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах - 5,13. Державний акт взамін сертифікату ОСОБА_2 не отримувала.

Відповідно до постанови Кегичівської державної нотаріальної контори від 04.09.2020 №713/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності ВАТ «Насінневе», смт. Чапаєве, Кегичівського району, Харківської області, розміром 5,13 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) РН №994822, виданого Кегичівською районною державною адміністрацією, Кегичівського району, Харківської області, зареєстровано 08.08.2002 року №665, на підставі розпорядження Кегичівської районної державної адміністрації у зв`язку з ненадання оригіналу правовстановлюючого документу.

Відповідно до копії рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 21 травня 2020 року встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 22 лютого 2008 року до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнано ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги.

З наданої копії спадкової справи №62/2018 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , вбачається, що спадкова справа заведена за заявою позивача ОСОБА_1 . На день своєї смерті ОСОБА_2 була зареєстрована і постійно проживала в АДРЕСА_1 , з нею проживали ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 . Відомості щодо наявності інших спадкоємців відсутні.

Згідно ч.1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч.1 ст 1217 ЦК України)

Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст. 1222 ЦК України).

Згідно ч.1, ч.2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно ч.1, ч.2 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги, померлої ОСОБА_2 та є спадкоємцем, що прийняла спадщину, як така, що постійно проживала зі спадкодавцем на день її смерті.

Інших спадкоємців не має ні за законом ні за заповітом.

Позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 та звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом яка складається з земельної частки (паю), яка перебуває у колективній власності КСП ВАТ «Насінневе», смт. Слобожанське (Чапаєве), Кегичівського району, Харківської області, розміром 5,13 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, що належала ОСОБА_2 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) РН №994822, виданого Кегичівською районною державною адміністрацією, Кегичівського району, Харківської області, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 08.08.2020 за №665.

Проте нотаріусом у зв`язку з ненаданням спадкоємцем ОСОБА_1 оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Позивач ОСОБА_1 зазначила, що оригінал сертифікату був втрачений.

На підтвердження цього факту надала суду газету «Наш край», з оголошенням про втрату зазначеного сертифікату.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 392 ЦК України лише власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право, в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з п. 2.16 ІІ Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючого документа про належність цього майна спадкодавцеві та Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно.

У зв`язку з тим, що у позивача відсутній правовстановлюючий документ на право на земельну частку (пай), оскільки він був втрачений, вона не має можливості отримати копію сертифікату та отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом.

Відповідно до ч. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до та 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією; документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідченні у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позивач не має можливості отримати дублікат сертифікату на право на земельну частку (пай).

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу, який би підтверджував факт належності спадкодавцю права на земельну частку (пай), унеможливлює отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, що є підставою для задоволення позову в повному обсязі.

Право позивача на спадщину за законом належного спадкодавцю права на земельну частку (пай) ніким не оспорене.

Визнання пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 12, 76, 78, 81, 82, 95, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Слобожанської селищної ради Кегичівського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 5,13 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Слобожанської селищної ради, Кегичівського району, Харківської області та право на яку належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії РН за №994822, виданого Кегичівською РДА, Харківської області, 08 серпня 2002 року за №665.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с.Улянівка, Кегичівського району, Харківської області, громадянка України, ІПН НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Кегичівським РВ УМВСУ в Харківській області 03.03.1998, адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Слобожанська селищна рада Кегичівського району Харківської області, місцезнаходження за адресою: 64020, Харківська область, Кегичівський район, смт. Слобожанське, вул. Шкільна, буд. 2, .

Суддя Т.В. Крапівка