Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2020 Справа №607/4564/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді Позняка В.М., за участю секретаря судового засідання Свергун Т.В., представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7 , третя особа Перша Тернопільська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_7 , третя особа Перша Тернопільська державна нотаріальна контора про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,1 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її свекруха ОСОБА_5 , після смерті якої спадкова справа не заводилася та остання заповіту не посвідчувала. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер свекор позивача ОСОБА_6 , після смерті якого спадкова справа також не заводилася та заповіт не посвідчувався. На день смерті ОСОБА_6 разом з ним в кооперативній квартирі АДРЕСА_1 , були зареєстровані його син (чоловік позивача) ОСОБА_4 та дочка спадкодавця ОСОБА_7 . Проте, ОСОБА_7 лише була зареєстрована в даній квартирі, однак не проживала, не брала участі в утриманні квартири, а також не здійснювала догляд за батьками. Такий догляд здійснювали позивач та ОСОБА_4 , який був зареєстрований та фактично проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_6 на день його смерті. З цього випливає, що саме ОСОБА_4 (чоловік позивача) прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_6 , як особа, яка безпосередньо проживала та була зареєстрована разом із спадкодавцем, на цілу квартиру АДРЕСА_1 , а не лише на 1/2 частку. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1 , яку він успадкував після смерті свого батька ОСОБА_6 , однак право власності не оформив. Позивач ОСОБА_2 є спадкоємцем після померлого чоловіка ОСОБА_4 , спадщину прийняла, подавши нотаріусу у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру. З огляду на викладене просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 березня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання від 11 червня 2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 17 липня 2020 року.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Колцуняк Ю.В. позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просить суд їх задоволити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, подавши попередньо суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю і погоджується з обставинами наведеними в позовній заяві, щодо задоволення позову не заперечує.

Представник третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подавши попередньо суду заяву про слухання справи у відсутності представника по наявних у справі документах.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла свекруха позивача ОСОБА_5 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим 21 червня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер свекор позивача ОСОБА_6 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим 13 грудня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції.

ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були чоловіком та дружиною, що стверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 від 20 жовтня 1967 року.

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру за №59141272 від 24 січня 2020 року до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , спадкова справа не заведена. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №59141301 від 24 січня 2020 року ОСОБА_5 заповітів не складала.

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру за №59141414 від 24 січня 2020 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , спадкова справа не заведена. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №59141435 від 24 січня 2020 року заповіти від імені ОСОБА_6 не посвідчувалися.

Згідно довідки №258 від 20.11.1995 року, яку видав ЖЕК №13 ЖБК на ім`я ОСОБА_6 про те, що він проживає в АДРЕСА_1 , балансову вартість якої ним виплачено.

Таким чином, після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина за законом, яка складається з квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За нормами ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

В силу вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємцями першої черги за законом майна ОСОБА_8 , були його діти ОСОБА_4 (чоловік позивача) та ОСОБА_7 (відповідач), які згідно інформаційної довідки №35 від 22 січня 2020 року виданої ДП «1 ЖЕК 13 ЖБК» на день смерті ОСОБА_6 були з ним зареєстровані.

Однак, відповідач по справі ОСОБА_7 лише зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , проте за вказано адресою не проживає, що стверджується актом обстеження по факту проживання (не проживання) особи №2 від 15.09.2020 року, складеного головою ОСББ «Серпневі мальви» в присутності сусідів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також визнається самою відповідачкою (а.с.61).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Частинами другою та шостою статті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, у редакції на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Зі змісту наведених норм закону вбачається, що під постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою.

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19).

Тому, державна реєстрація відповідача у спірній квартирі сама по собі не є беззаперечним доказом її постійного проживання на момент смерті батька за адресою реєстрації.

Також, Суд зауважує, що згідно вимог ч. 3 ст. 384 ЦК України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність», що діяв на час виникнення правовідносин, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 5-1 постанови № 9 від 18.09.1987 року (із доповненням від 25.12.92 та 25.05.1998) «Про практику застосування судами законодавства про житлово - будівельні кооперативи», судам слід мати на увазі, що згідно зі ст.15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатися нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на жиле приміщення у будинку державного або громадянського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, чоловік позивача ОСОБА_4 у встановленому законом порядку прийняв спадщину, а саме квартиру АДРЕСА_1 , шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 виданим 11 травня 2018 року Шепетівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

ОСОБА_4 являється чоловіком позивача ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 виданим 09 березня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради Тернопільської області України, актовий запис №213.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина за законом, яка складається з квартири АДРЕСА_1 .

Вказане право власності не було зареєстроване у бюро технічної інвентаризації, що стверджується довідкою №289 від 24 січня 2020 року виданою Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем першої черги спадкового майна після смерті чоловіка ОСОБА_4 , відмови від прийняття спадщини не заявляла, а звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , позивач звернулася до державного нотаріуса Першої тернопільської державної нотаріальної контори.

Постановою державного нотаріуса Першої тернопільської державної нотаріальної контори Попіль З.З., відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири квартиру АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Власник майна як це передбачає ст. 392 ЦК України може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

При цьому, відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна.

Зважаючи на викладене та враховуючи, що ОСОБА_2 не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки її чоловіком не було проведено державну реєстрацію права власності на спадкове майно, тому позивач змушена звертатися в суд за захистом свої невизнаних прав.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність задовольнити позовні вимоги, оскільки зазначені позивачем обставини унеможливлюють іншим способом захистити її права та інтереси, тому її право підлягає судовому захисту шляхом визнання за ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,1 кв.м., житловою площею 33,9 кв.м., в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 81, 263, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1217, 1261, 1268 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-IV, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_7 , третя особа Перша Тернопільська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,1 кв.м., житловою площею 33,9 кв.м., в порядку спадкування за законом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п. 15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_1 .

Третя особа: Перша Тернопільська державна нотаріальна контора, вул. Коперника, 1, м. Тернопіль, .

Повний текст рішення виготовлено 20 листопада 2020 року.

Головуючий суддяВ. М. Позняк