Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нікандрової С.О., секретар судового засідання Дудка Н.В., за участю представника третьої особи - Петрова Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадщину, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Василівського районного суду з позовом, у якому просить визнати за нею у порядку спадкування за заповітом після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок - А1, літню кухню - Б1, сарай - В1, погріб - Г1, огорожу - №1, водогін - №2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 81 рік в с.Орлянське Василівського району Запорізької області померла матір позивача - ОСОБА_3 . Після смерті матері лишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку по АДРЕСА_1 , який був збудований 1935 році, та господарські будівлі і споруди у 1970 році. Крім вказаного житлового будинку до складу спадкової маси входять дві земельні ділянки, які були приватизовані спадкодавцем: земельна ділянка з кадастровим номером :07:007:0142 для ведення особистого селянського господарства площею 0,2030 га, згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-020 від 11 березня 2020 року; та земельна ділянка з кадастровим номером :07:007:0143 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га, відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-020 від 11 березня 2020 року. Відповідно до довідок Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області від 08 листопада 2019 року та від 12 грудня 2019 року, згідно реєстраційного обліку особовий рахунок був відкритий на ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час смерті була зареєстрована з 1948 року та проживала сама до смерті, була головою домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 . За життя, 11 лютого 1991 року, мати позивачки ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла позивачу ОСОБА_1 та її рідному брату - ОСОБА_4 , все належне їй майно у рівних долях кожному, тобто по 1/2 долі кожному. Після смерті матері позивач ІНФОРМАЦІЯ_2 , та брат 22 серпня 2008 року звернулися з заявами про прийняття спадщини до Дніпрорудненської державної нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа

№252 за 2008 рік. Брат позивачки - ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 62 роки в смт. Балабине Запорізького району Запорізької області. 20 грудня 2019 року, позивач ОСОБА_1 , як спадкоємиця за заповітом, звернулася до Василівської державної нотаріальної контори, в якій в порядку заміщення державного нотаріуса Дніпрорудненської державної нотаріальної контори діє державний нотаріус Оріхівської державної нотаріальної контори Запорізької області, з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері на спадкове майно у вигляді вказаного вище житлового будинку. Постановою нотаріуса від 20 грудня 2019 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки позивачка не надала документів, які б підтверджували право власності матері на будинок, а саме інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Такого документу позивач не має, бо за життя матір не реєструвала своє право власності на будинок, окрім як у виконкомі Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області.

Ухвалою Василівського районного суду від 20 березня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Василівського районного суду від 23 липня 2020 року у справу залучено ОСОБА_2 , в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Ухвалою Василівського районного суду від 07 серпня 2020 року закрите підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, але надала суду заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.

Представник відповідача Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької областів судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, з позовними вимогами згодні.

Представник третьої особи ОСОБА_2 - адвокат Петров Г.М. в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував.

У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи та докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Позивачка ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 18.08.1956 року (а.с. 8), та копією паспорта серії НОМЕР_3 від 20.03.1999 року виданого Василівським РВ УМВС України в Запорізькій області (а.с.5). Мати записана ОСОБА_3 , батьком ОСОБА_6 .

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 14.09.1974 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уклав шлюб 14 вересня 1974 року з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Після

укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікову - ОСОБА_7 , дружині - ОСОБА_1 (а.с.8).

Відповідно до заповіту складного 11 лютого 1991 року, який посвідчений заступником голови виконкому сільської Ради народних депутатів Василівського району Запорізької області Хачко Т.В., та зареєстрований в реєстрі за №2, ОСОБА_3 , проживаюча в с. Орлянське Василівського району Запорізької області, на випадок своєї смерті зробила наступне спадкове розпорядження: в рівних частках кожному ОСОБА_4 та ОСОБА_1 будинок та все її майно (а.с.9).

Рідний брат позивачки ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 62 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 22.11.2012 року виданого Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (а.с.10).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно чч. 1,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно довідки №47 від 23.12.2019 року, виданої ЖБК «Протон-4», ОСОБА_2 дійсно проживає: АДРЕСА_2 , у тому, що померлий ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований за даною адресою з 06.06.1977 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 . Разом з померлим проживали та були зареєстровані: ОСОБА_2 - дружина, ОСОБА_9 - донька (а.с.13).

Відповідно до довідки №2955 від 12.12.2019 року виданої Орлянської сільською радою Василівського району Запорізької області, місце проживання померлої ОСОБА_3 було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 з 1948 року по 04.03.2008 рік. На день смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_8 за вищевказаною адресою зареєстровані особи відсутні (а.с.16).

Як встановлено з матеріалів спадкової справи №252/08 за 2008 рік (а.с.45-50), заведеної Дніпрорудненською державною нотаріальною конторою Запорізької області, 20.05.2008 року ОСОБА_1 , 1956 року народження, звернулася до Дніпрорудненської державної нотаріальної контори Запорізької області з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім позивачки ОСОБА_1 є що спадкоємці: ОСОБА_4 , 1950 року народження, який мешкає АДРЕСА_2 , який також прийняв спадщину за заповітом шляхом подачі заяви до Дніпрорудненської державної нотаріальної контори.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 22.11.2012 року, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 62 роки (а.с.10).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №144/2013 за 2013 рік (а.с.67-98), заведеної Восьмою Запорізькою державною нотаріальною конторою, 03.05.2013 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , звернулася до Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після

смерті чоловіка - ОСОБА_4 .

Таким чином, позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею за заповітом на 1/2 частку майна після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців).

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

При вирішенні спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема: ЦК УРСР 1963 року, Законом України від 07 грудня 1990 року №553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за №112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року №5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затв. заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ

(п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно довідки №18328 від 26.08.2016 року виданої Орлянською сільською радою Василівського району Запорізької області, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , постійно була прописана та мешкала за адресою: АДРЕСА_1 з 1948 року по день своєї смерті. На день смерті та на протязі 6-ти місяців після її смерті за вищевказаною адресою зареєстровані особи відсутні (а.с.47 зворот).

Зважаючи на реєстрацію вказаного житлового будинку в погосподарській книзі за померлою ОСОБА_3 за її життя у виконкомі Орлянської сільської ради, остання мала вищевказаний будинок на праві особистої власності, відповідно до діючої на той час ст.13 Конституції СРСР, ст.101, ст.128, ст.134, ст.ст.224-227 ЦК УРСР (редакції 1963 року). Після смерті ОСОБА_3 спадкоємицею за заповітом в рівних частках є її дочка ОСОБА_1 та син ОСОБА_4 .

Неможливість для позивача оформлення спадщини в нотаріальній конторі підтверджено постановою нотаріуса від 20 грудня 2019 року №462/02-31 (а.с.17), якою позивачу було відмовлено у видачі на частку свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , проживала у АДРЕСА_1 .

Таким чином, враховуючи, що житловий будинок АДРЕСА_1 , належав на праві власності померлій ОСОБА_3 , позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею 1/2 частини будинку за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , належним чином прийняла спадщину, правовстановлюючі документи на будинок відсутні, що унеможливлює отримання позивачем в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, тому позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 263-265, 280- 282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадщину - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_6 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок літ. «А1», літню кухню літ. «Б1», сарай літ. «В1», погріб літ. «Г1», огорожу №1, водогін №2.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на

апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений і підписаний 24 вересня 2020 року.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.О.Нікандрова