П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2020 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 759/10848/20

Номер провадження № 22-ц/824/14092/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Вербової І.М., суддів: Саліхова В.В., Шахової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 07 вересня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Бабич Н. Д., у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 29 березня 2010 року у розмірі 18 552 грн. 63 коп. та судових витрат у розмірі 2 102 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернулась до АТ «КБ «Приватбанк» та підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 29 березня 2010 року.

Відповідач підтвердив, що підписана ним Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Заява підписана відповідачем підтверджує, зокрема, факт ознайомлення з умовами кредитування в АТ «КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

09 квітня 2010 року відповідачем було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду».

Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Натомість ОСОБА_1 , не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 02 червня 2020 року складає 18 552 грн. 63 коп., з яких: 12 327 грн. 16 коп. - заборгованість за тілом кредити/заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4 865 грн. 82 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; штрафи: 500 - фіксована частина та 859 грн. 65 коп. - процентна складова.

Заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 07 вересня 2020 року (а.с. 89-94) позовні вимоги Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за укладеною Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 29 березня 2010 року в розмірі 12 327 грн. 16 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 01 жовтня 2020 року АТ «КБ «Приватбанк» направило апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, просило скасувати заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 07 вересня 2020 року в цій частині та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги в частині стягнення відсотків за користування кредитом, задовольнити, судові витрати покласти на відповідача.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в Анкеті-заяві підписаній відповідачем, зазначені як персональні дані останнього, які необхідні для отримання кредитної картки, так і відсоткова ставка кредиту.

Скаржника зазначає, що останнім було надано до суду виписку за рахунком позичальника з якої вб`ється, що відповідач користувався кредитними коштами, а відтак, приєднався до запропонованої банком пропозиції.

На думку скаржника, суд першої інстанції, встановивши що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, не мав підстав для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків по кредиту.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Відзиву подано не було.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року закінчено проведення підготовчих дій, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які брали участь у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь банку тіла кредиту суд першої інстанції виходив з того, що фактично отримані та використані боржником кошти банку повернуті не були.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за користування кредитом суд першої інстанції виходив з того, що в підписаній відповідачем Анкеті-заяві процентна ставка, не зазначена.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 29 березня 2010 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку з кредитним лімітом за платіжною карткою кредитка «Універсальна» - 2 000 грн.

При підписанні вказаної Анкети-заяви відповідач надав свою згоду на те, що підписана заява, разом Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. ОСОБА_1 підтвердив факт ознайомлення його з договором про надання банківських послуг до його підписання та погодився з його умовами. Крім того, останній зобов`язався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті позивача (а.с. 39).

Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування картки оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н) (а.с. 37), кредитний ліміт відповідачу неодноразово змінювався самим банком, зокрема, 28 жовтня 2017 року відповідачу було збільшено кредитний ліміт до 13 000 грн.

До Анкети-заяви банк додав, зокрема, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256 (а.с. 41-64).

Згідно виписки по банківському рахунку ОСОБА_1 за договором № б/н станом на 04 червня 2020 року, у відповідача наявна заборгованість за вказаним договором у сумі 17 192 грн. 98 коп. (а.с. 18-36).

Згідно з наданим банком розрахунком, у ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 02 червня 2020 рік наявна заборгованість у розмірі 18 552 грн. 63 коп., з яких: 12 327 грн. 16 коп. - заборгованість за тілом кредити/заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4 865 грн. 82 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; штрафи: 500 - фіксована частина та 859 грн. 65 коп. - процентна складова.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначені умови за яких договір вважається укладеним, а саме договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Пунктом 3, 4, 6, 8 та 9 частини 3 вищевказаної статті встановлено, що інформація, яка надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про: суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України; реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування.

Якщо кредитодавець пропонує різні способи надання кредиту, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що використання інших способів надання кредиту може мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки.

Якщо платежі за послуги кредитодавця, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, є періодичними, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит.

Відповідно до п. 2.1.1 Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ці Умови використання кредитних карт ПАТ «КБ «Приватбанк», Пам`ятка Клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск та обслуговування кредитних карт, а також Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, встановлюють правила випуску, обслуговування та використання кредитних карток Банку. Дані Умови регулюють відносини між банком та клієнтом з випуску та обслуговування карт. Банк випускає клієнту картку на підставі заяви, належним чином заповненої та підписаної клієнтом. Випуск карти та відкриття рахунку карти здійснюється в разі прийняття банком позитивного рішення про можливість випуску клієнту картки. Клієнт зобов`язується виконувати правила випуску, обслуговування та використання карт банку та при наявності додаткових карт забезпечити виконання правил власниками додаткових карт.

Пунктом 2.1.1.2.1 вищевказаних Правил встановлено, що для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві.

Як вбачається з приписів ч. 2 ст. 530 ЦК України, кредитору надано право вимагати виконання зобов`язання у будь-який час, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги.

Так, оскільки, фактично отримані відповідачем кошти у добровільному порядку банку повернуті не були, наявні підстави вважати, що права кредитора порушені, а тому, згідно приписів п. 2 ст. 530 ЦК України, останній має право вимагати виконання обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12 327 грн. 16 коп., оскільки, як вбачається з наявної в матеріалах справи виписки по банківському рахунку відповідача, вказані кошти були отримані останнім, проте не були повернуті банку в добровільному порядку.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1,2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, відповідно до Витягу з Умов та правил надання банківських послуг банк у разі прийняття позитивного рішення випускає клієнту картку на підставі Заяви.

Анкета-заява, наявна в матеріалах справи, містить анкетні дані та підпис відповідача, а також волевиявлення останнього на отримання кредитної картки «Універсальна», разом з тим, з наявних в матеріалах справи документів не можливо встановити, яке саме рішення було прийнято банком та тип банківської картки, яку отримав відповідач: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD», а отже, і відсоткову ставку за користування кредитом, яка безпосередньо залежить від типу банківської картки.

В матеріалах справи наявна довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» по договору № S AMDN50OTC002993238 (а. с. 40) підписана ОСОБА_1 09 квітня 2010 року, разом з тим, вказана довідка не може вважатися належним доказом по даній справі, оскільки вона має відомості щодо процентної ставки по договору № SAMDN50OTC002993238, а не по договору № б/н від 29 березня 2010 року, заборгованість за яким, просить стягнути позивач.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відсоткову ставку за користування кредитними коштами, в зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості відсотками за договором № б/н від 29 березня 2010 року.

Крім того, у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ «КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 07 вересня 2020 року в частині стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) сторонами не оскаржується, а відтак, не потребує апеляційного перегляду.

Посилання скаржника на те, що в Анкеті-заяві міститься відсоткова ставка за кредиту є безпідставним, оскільки у вказаній заяві вказана відсоткова ставка не зазначена.

Колегія суддів ставиться критично до посилання скаржника на те, що суд першої інстанції, встановивши що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, не мав підстав для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків по кредиту, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підставі яких, колегія суддів мала б підстави дійти висновку, що сторонами під час підписання Анкети-заяви було погоджено відсоткову ставку за кредитом.

Колегія суддів погоджується з посиланням скаржника на те, що з наявної в матеріалах справи виписки вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази погодження між сторонами відсоткової ставки по кредиту, а відтак, підстави для стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам, відсутні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 07 вересня 2020 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В.В. Саліхов

О.В. Шахова