Дата документу 24.11.2020
Справа № 334/6960/18
Провадження № 4-с/334/36/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Джелановій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі скаргу ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в обґрунтування якої вказує, що 11.07.2020 він звернувся до виконавчої служби із заявою про відновлення виконавчого провадження №59650919 згідно виконавчого листа Ленінського районного суду м. Запоріжжя №334/6960/18 від 23.07.2019 на підставі ст.. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження». 20.07.2020 він отримав листа в.о. начальника відділу Гнідої Ю.В. про відмову у відновленні виконавчого провадження, з чим повністю не згоден. Просить визнати такі дії Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі неправомірними, зобов`язати відновити виконавче провадження №59650919.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав скаргу та просив її задовольнити.

Представник Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Вербицька Л.Г. проти скарги заперечувала, посилаючись на те, що поновлення виконавчого провадження можливе у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39 цього Закону, тоді як у даному випадку виконавче провадження №59650919 було завершено на підставі п.11 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, про час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Відповідно до ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини 2 статті 448 ЦПК України, cкарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до статті 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (стаття 3 Закону).

Згідно з ч.1 ст. 26 Закону, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Судом встановлено, що на виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебувало виконавче провадження № 59650919 з примусового виконання виконавчого листа № 334/6960/18, виданого 23.07.2019 Ленінським районним судом міста Запоріжжя про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у здійсненні своїх прав щодо спілкування з онуком, визначення способу участі ОСОБА_1 у спілкуванні й вихованні з його онуком, встановлення графіку спілкування діда з онуком: кожна друга та четверта субота місяця з 16.00 до 19.00 години в присутності матері - ОСОБА_2 , за відсутності батька, з правом відвідування навчальних, розважальних закладів, з урахуванням стану здоров`я, бажання, режиму дня дитини. Перші три місяці після набрання чинності рішенням суду зустрічі діда з онуком проводити в присутності психолога чи представника органу опіки та піклування.

26.07.2019 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено до відома та до виконання сторонам виконавчого провадження.

Стаття 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначає порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Відповідно до ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

В ході виконання рішення державним виконавцем було вжито заходи примусового виконання згідно ст.ст. 63, 64-1 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно матеріалів справи, 12.08.2019 складено акт державного виконавця про те, що 10.08.2019 ОСОБА_2 відмовилась надавати онука стягувачу ОСОБА_1 , чим порушила рішення суду.

Постановою державного виконавця від 19.08.2019 залучено лікаря психолога для проведення зустрічей діда з онуком згідно рішення суду, однак ОСОБА_2 відмовила лікарю-психологу бути присутньою при зустрічі діда з онуком, тим самим порушила вимоги рішення суду, про що складено акт державного виконавця від 28.08.2019.

За невиконання рішення суду державним виконавцем було винесено постанову від 28.08.2019 про накладення штрафу на ОСОБА_2 .

Державним виконавцем внесено відомості про боржника ОСОБА_2 до Єдиного реєстру боржників, постановою державного виконавця від 28.08.2019 встановлено тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами.

06.09.2019 державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно п.11 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, згідно п.11 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною 3 статті 63 цього Закону.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У відповідності до ч.3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», встановивши повторне невиконання без поважних причин боржником рішення суду, яке не може бути виконано без участі боржника ОСОБА_2 , виконавець надіслав органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, надіславши виконавчий документ до суду, який його видав.

Постанова державного виконавця від 06.09.2019 про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку із надісланням виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону, сторонами виконавчого провадження не оскаржувалася.

Відповідно до положень частин 5, 6 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», на яку посилається у скарзі ОСОБА_1 , у разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

Приймаючи до уваги, що виконавче провадження було закінчене не у зв`язку з його фактичним виконанням в повному обсязі згідно з виконавчим документом, як це передбачено п.9 ч.1 ст. 39, ч.5 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку, що підстави для застосування положень ч.6 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні, а відтак, оскаржувані дії (бездіяльність) державного виконавця були вчинені відповідно до закону.

З урахуванням викладеного, скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: Турбіна Т. Ф.