Провадження № 2/643/878/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2020року Московський районний суд м. Харкова у складі : головуючого судді Майстренко О.М., за участю секретаря Постульга О.Г. розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Харкові справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на непрацездатних батьків, суд ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з відповідача на їх користь аліменти на їх утримання в розмірі 1/5 частини зі всіх видів заробітку щомісячно , починаючи з дати подання позову - 14.08.2019 року і довічно.

В обґрунтування позову позивачі зазначають , що відповідачка є їх донькою, вони є пенсіонерами за віком , позивач ОСОБА_2 являється інвалідом 2 групи , пенсії позивачів не вистачає на придбання ліків, харчування, сплату комунальних послуг, вони потребують матеріальної допомоги , у зв`язку з чим звернулись до суду з вказаним позовом.

Позивачі через канцелярію суду надали заяву, в якій просять справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась ,просила слухати справу у її відсутність , проти позову заперечувала та просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно копії свідоцтва про народження НОМЕР_1 виданого Відділом державної РАЦС по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції ,актовий запис № 1077.

Відповідно копії свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 виданого Великорогозянською с/Радою Золочівського району Харківської області 19.04.1997 року , актовий запис № 1 ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_5 , після укладення шлюбу присвоєно прізвище - ОСОБА_6 .

Позивачі є пенсіонерами і знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ Московського району м.Харкова , отримують пенсію за віком: ОСОБА_2 з серпня 2019 року по січень 2020 року 15128,54 гривен, ОСОБА_1 - з серпня 2019 року по січень 2020 року 18046,38 гривен, відповідно довідки про доходи ГУПФУ в Харківській області .

ОСОБА_7 є інвалідом ІІ групи загального захворювання , що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серія ХАР -06 № 007433 від 01.03.2007 року.

Відповідачка ОСОБА_3 має на утриманні двох неповнолітніх дітей : ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Посилання позивачів на ті обставини, що ними витрачається щомісячно значні кошти на лікування , на оплату комунальних платежів , не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, та не підтверджено письмовими доказами.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними особами, зокрема, є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами.

Згідно ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно ч. 1 ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Як роз`яснено в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Тобто, виходячи із зазначених норм, обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів:1) походження дитини від матері, батька 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних обставин.

З огляду на вищевикладене вбачається, що право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. А необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Таким чином, сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання. Стан непрацездатності повинен супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачами суду не було надано належних та достовірних доказів, в розумінні Цивільного процесуального кодексу України, в підтвердження необхідності в отриманні сторонньої допомоги з боку відповідача. Факт непрацездатності позивачів та отримання позивачем ОСОБА_2 пенсійних виплат по інвалідності, у незначній на їх думку сумі, не є підставою для стягнення аліментів на їх утримання.

Крім того, з наданих суду доказів суд позбавлений можливості встановити факт можливості надання такої матеріальної допомоги з боку відповідача.

Дана позиція суду узгоджується з позицією висловленою в Постанові Верховного Суду, що ухвалена у складі колегії суддів Другої судової палати касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року (справа № 400/1621/16-ц) та ухвали ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року (справа № 555/664/15-ц) з яких вбачається, що при вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Сам. по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їй утримання та не свідчить про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладені доводи сторін, враховуючи надані сторонами суду докази з позиції їх належності та допустимості, враховуючи норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 202,205 СК України, ст.13, 141, 259, 263-265,268,273 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на непрацездатних батьків - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Московський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Суддя Майстренко О.М.