Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/399/20
Єдиний унікальний №733/832/20
Рішення

іменем України

23 листопада 2020 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Фетісової Н.В., за участю секретаря судового засідання Кулак О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ічня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 12 квітня 2019 року, близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_2 , знаходячись на проїжджій частині дороги, напроти господарства по АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, та передбачаючи наслідки у виді настання смерті, з метою умисного вбивства її сина ОСОБА_3 , наніс останньому не менше 4-х ударів металевою арматурою в область голови та обличчя, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді відкритої поєднаної черепно-лицевої травми, яка виражалася забійними ранами та саднами лоба, синцем лівої очної ділянки голови, синцями та забійно-рваними ранами верхньої і нижньої губ рота справа, забійною раною підборіддя, синцем та забійно-рваною раною правої вушної раковини, а також забійною раною та саднами правої завушної ділянки, крововиливами у м`які покриви лобної та правої тьмяно-скроневої ділянки, крововиливом у правий скроневий м`яз, вдавленим багато уламковим переломом луски лобної кістки з поширенням лінійних тріщин на кіски передньої ямки основи черепа, вдавленим уламковим та лінійним локально-конструкційним переловом кісток склепіння черепа справа на рівні правої лобно-тім`яно-скроневої ділянки з подовженням лінії перелому на його основу, лінійним переломом верхньої щелепи справа, подвійним фрагментарним переломом тіла нижньої щелепи та дифузним крововиливом у м`які мозкові оболонки і шлуночки мозку, від яких потерпілий ОСОБА_3 помер на місці.

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 жовтня 2019 року, залишеного без змін ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 09 червня 2020 року, винним у скоєному визнано ОСОБА_2 та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді 12 років позбавлення волі. Після смерті ОСОБА_3 , позивач понесла витрати на поховання сина, які складаються з витрат на придбання одягу для поховання - 3725 грн та витрат на організацію поминального обіду - 6000 грн., а всього на загальну суму 9725 грн. Крім того, після загибелі сина позивач зазнала моральних страждань, які обумовлені втратою рідної людини, переживанням болю, нервових переживань, душевного занепокоєння, зміною способу життя, яку вона оцінює в 500 000 грн.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач, відбуваючи покарання за рішенням суду та беручи участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, заявлені позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини, викладені у письмовому відзиві.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 30 серпня 1986 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та його матір`ю записана ОСОБА_1 (а.с.7).

Згідно копій Свідоцтва про шлюб від 22 липня 2011 року серії НОМЕР_2 , та довідки про укладення шлюбу №4 від 09 січня 2019 року, бачається, що ОСОБА_1 змінила прізвище та після реєстрації шлюбів її прізвище зазначено як ОСОБА_1 (а.с.4,5).

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні №1-кп/742/282/19 (єдиний унікальний №730/76/19) ОСОБА_2 визнано винним у виненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено йому покарання у виді 12 років позбавлення волі.

Зокрема, вироком встановлено, що 12 квітня 2019 року, близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_2 , знаходячись на проїжджій частині дороги, напроти господарства по АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, та передбачаючи наслідки у виді настання смерті, з метою умисного вбивства ОСОБА_3 , наніс останньому не менше 4-х ударів металевою арматурою в область голови та обличчя, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у виді відкритої поєднаної черепно-лицевої травми, яка виражалася забійними ранами та саднами лоба, синцем лівої очної ділянки голови, синцями та забійно-рваними ранами верхньої і нижньої губ рота справа, забійною раною підборіддя, синцем та забійно-рваною раною правої вушної раковини, а також забійною раною та саднами правої завушної ділянки, крововиливами у м`які покриви лобної та правої тьмяно-скроневої ділянки, крововиливом у правий скроневий м`яз, вдавленим багато уламковим переломом луски лобної кістки з поширенням лінійних тріщин на кіски передньої ямки основи черепа, вдавленим уламковим та лінійним локально-конструкційним переловом кісток склепіння черепа справа на рівні правої лобно-тім`яно-скроневої ділянки з подовженням лінії перелому на його основу, лінійним переломом верхньої щелепи справа, подвійним фрагментарним переломом тіла нижньої щелепи та дифузним крововиливом у м`які мозкові оболонки і шлуночки мозку, від яких потерпілий ОСОБА_3 помер на місці.

Згідно висновків судово-медичних експертиз від 14 квітня 2019 року №53 та від 06 червня 2019 року за №85 тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_3 кваліфіковані як тілесні ушкодження тяжкого ступеня тяжкості та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смерті.

Потерпілою в даному кримінальному провадженні є ОСОБА_1 , мати ОСОБА_3 (а.с.12-16).

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 09 червня 2020 року вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_2 залишено без змін (а.с.9-11).

У відповідності до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою

Таким чином, судом вважається доведеним факт умисного протиправного заподіяння ОСОБА_2 смерті ОСОБА_3 , вбивства, тобто вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до копій Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 18 квітня 2019 року та довідки про смерть №32 від 18 квітня 2019 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Місце смерті с.Плиски, Борзнянського району Чернігівської області (а.с.6,17).

Відповідно до положень ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Зокрема, ст.1201 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Судом встановлено, що оскільки позивач є матір`ю покійного ОСОБА_3 , який помер внаслідок злочину, вчиненого ОСОБА_2 , тому з урахуванням положень ст.ст. 1166, 1201 ЦК України має право на відшкодування майнової шкоди, зокрема, витрат на поховання за рахунок ОСОБА_2 , внаслідок дій якого їй було завдано такої шкоди.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» від 10 липня 2003 № 1102-IV, поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Виходячи зі змісту цієї норми права, витрати на проведення поминального обіду, який проводиться після поховання, не відносяться до витрат на поховання.

Аналогічний висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі № 725/3707/18 (провадження № 61-6763св19).

Матеріалами справи встановлено, що позивач понесла витрати на поховання сина, які складаються з витрат на придбання одягу - 3725 грн та витрат на організацію поминального обіду - 6000 грн, а всього на загальну суму 9725 грн. Наведені обставини підтверджуються товарним чеком від 15 квітня 2019 року на суму 3725 грн., з якого вбачається, що 15 квітня 2019 року позивач придбала одяг для поховання, а саме: гроб, костюм, рубашку, тапочки, покривало, набор, простинь, полотенця, носовики, платки хрестик, вінки, ленти, і вказані докази приймаются судом як належні та допустимі, оскільки містять інформацію щодо предмету доказування (а.с. 20).

Витрати на організацію поминального обіду в розмірі 6000 грн., в тому числі 5000 грн. (вартість поминального обіду) та 1000 грн. ПДВ (20%). не відносяться до витрат на поховання в розумінні ст.1201 ЦК України та ст.2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» від 10 липня 2003 № 1102-IV, тому такі витрати до стягнення не підлягають.

Крім того, ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

У відповідності до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом.

З матеріалів провадження вбачається, що позивачем як матір`ю загиблого подано цивільний позов, в якому моральну шкоду, завдану злочином, оцінену в 500 000 грн, обґрунтовано тим, що злочин, скоєний ОСОБА_2 завдав їй непоправної втрати, яка сама виховувала сина, та зараз на її утриманні перебуває чоловік (вітчим загиблого) з інвалідністю, а дохід сина та чоловіка становили основу бюджету їх сім`ї; після смерті сина відчула сильне душевне потрясіння, тривалий час перебувала у депресії, в зв`язку з чим загастрилася гіпертонічна хвороба; думки про смерть сина й досі не полишають її, на фоні чого погіршився сон, та вона перебуває в стані постійного душевного хвилювання; що призвело до погіршення її стану здоров`я та змусило її періодично лікуватися, що потребує додаткових фінансових витрат.

Суд вважає, що винними діями відповідача ОСОБА_2 позивачу заподіяна моральна шкода, оскільки остання зазнала фізичного болю та душевних страждань внаслідок протиправної поведінки відповідача, а саме вбивства її сина.

Разом з тим, визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди, суд враховує ступінь вини відповідача, обставин, за яких вчинено злочин, тривалості фізичних і моральних страждань позивача, тих негативних наслідків, які настали для неї зі смертю сина, а також враховуючи принцип справедливості та розумності, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди та з відповідача слід стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 250 000 грн.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору в рамках спірних правовідносин, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.22, 23, 1166, 1167, 1168, 1201 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 12, 76-89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану вчиненням кримінального правопорушення в розмірі 3725 (три тисячі сімсот двадцять п`ять) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану вчиненням кримінального правопорушення в розмірі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Ічнянський районний суд Чернігівської області.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлений 23 листопада 2020 року.

Суддя Н.В.Фетісова