Справа № 654/3332/19
Провадження №2/654/55/2020
04 листопада 2020 року Голопристанський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Данилевського М.А.,
за участю секретаря Каменської К.О.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Гола Пристань цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення особи з житлового приміщення,-
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення особи з житлового приміщення. Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що їй на праві власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1 , у якій проживає її колишні співмешканець, відповідач по справі ОСОБА_3 . Останній з 2017 року зловживає алкогольними напоями, у зв`язку з чим жодні відносини між сторонами не підтримуються. Позивач пропонувала відповідачу залишити її оселю, однак ОСОБА_3 відмовляється, мотивуючи тим, що йому так зручно і ставить умови придбання йому окремого житла. Відповідач неодноразово застосував фізичну силу до позивача, у зв`язку з чим ОСОБА_1 зверталась до правоохоронних органів. Через нестерпні умови проживання позивач на даний час мешкає у своєї доньки у селі Забарине Голопристанського району Херсонської області. Відповідач зареєстрований у с.Стара Збур`ївка Голопристанського району Херсонської області. ОСОБА_3 не бажає у добровільному порядку виселятися з будинку ОСОБА_1 .
У зв`язку з наведеним просить усунути перешкоди у користуванні жилим приміщенням, а саме: житловим будинком по АДРЕСА_1 та виселити відповідача ОСОБА_3 з вказаного будинку.
Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Відповідач неодноразово, протягом тривалого часу, в судові засідання не з`являвся, причини неявки суду не відомі, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, відзив суду не надав.
Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого представник позивача у своїй заяві не заперечує.
Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що підставі договору купівлі-продажу від 06.02.2007, позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 3).
Згідно витягу з Державного реєстру правочинів №3532508 вбачається, що ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу придбала житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с.4).
З матеріалів справи встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 більше 10 років мешкає без реєстрації у АДРЕСА_1 (а.с. 12).
Згідно довідки виданої Старозбур`ївським старостинським округом Голопристанської міської ради Херсонської області від 07.02.2020, №02-15/5 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , з 30.08.1989 по теперішній час, проживає за адресою с.Рибальче.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що позивач по справі її знайома, яка на даний час змушена проживати у своєї доньки в с.Забарино, оскільки колишній співмешканець не бажає залишати житловий будинок, який належить позивачу ОСОБА_1 . Також, свідок пояснила, що ОСОБА_3 зловживає спиртними напоями і ОСОБА_1 зверталась за допомогою до правоохоронних органів.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Згідно з положеннями ч. 1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України).
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.
Така ж норма встановлена в статті 41 Конституції України, з якої вбачається, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності та право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16, 386, 391 ЦК України, які, окрім іншого, передбачають, що правовідносини, пов`язані зі створенням перешкод здійснення права користування своїм майном, регулюються ст. 391 ЦК України, яка встановлює, що власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону та за рішенням суду.
Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є ст. 109 ЖК України, у частині першій якої передбачені підстави виселення. Виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.
Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
В той же час, виходячи з вимог ст. 157 ЖК України, членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.
За правилами ст. 116 ч. 1 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.
Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.
Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статті 58 та 59 ЦПК України вказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З боку відповідача ОСОБА_3 не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження наявності правових підстав для проживання у спірному будинку.
Право власності позивача ОСОБА_1 на спірний будинок є незаперечним та таким, що набуто з правових підстав, відповідач не має права перешкоджати позивачу у проживанні та користуванні спірним нерухомим майном.
Таким чином, аналізуючи вищенаведене, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що відповідач ОСОБА_3 здійснює позивачу ОСОБА_1 перешкоди у користуванні та розпорядженні її майном, а тому позовні вимоги, заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6-13, 81, 141, 200, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення особи з житлового приміщення - задовольнити.
Зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не чинити перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у користуванні житловим будинком в АДРЕСА_1 .
Усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні належного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жилового будинку в АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Голопристанський районний суд Херсонської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М. А. Данилевський