Справа №705/2746/20
2/705/1958/20
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

23 листопада 2020 року Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Годік Л.С. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості частки спільного майна та припинення права на частку у спільному майні,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості частки спільного майна та припинення права на частку у спільному майні, в якому просить стягнути грошову компенсацію за Ѕ частину вартості будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ; припинити право власності ОСОБА_1 на Ѕ частину будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 з дня отримання компенсації за Ѕ частину будинку, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 14000 грн..

Позовну заяву представником позивача подано без додержання вимог встановлених ст.ст. 175, 177 ЦПК України, зокрема, не зазначені обставини по справі та докази на їх підтвердження, а саме: позивачем в позові не зазначено доказів наявності в натурі спірного майна та підстав набуття такого майна у спільну власність.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.57 Сімейного КодексуУкраїни особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Згідно з вимогами ст.69 Сімейного Кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72Сімейного КодексуУкраїни та ст. 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4 ст. 65 СК).

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу, як на це вказує позивач, не можна вважати безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, позивачу необхідно зазначити, чим підтверджується придбання майна, що є предметом даного спору під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а також зазначити, чим підтверджується спільна участь подружжя коштами або працею в набутті спірного майна.

Крім того, позивач ставить питання про стягнення на її користь грошової компенсації за частку майна, при цьому присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 СК України, ст. 364 ЦК України). Припинення права особи на частку у спільному майні можливе за умови попереднього внесення вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

В позові відсутнє обгрунтування, щодо не можливості поділу будинку між сторонами та спроможності іншого співвласника виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ним права власності на спільне майно та чи не становитиме це для нього надмірний тягар тощо.

Крім того, позивачем разом із позовом подано клопотання про витребування доказів, а саме документів на спірний будинок, однак в позові та в поданому клопотанні не зазначено, які заходи для отримання відповідного доказу самостійно вжиті особою, яка подає клопотання.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цьогоКодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, відповідно до вимог ч. 1 ст. 185 ЦПК України позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості частки спільного майна та припинення права на частку у спільному майні підлягає залишенню без руху із встановленням строку для усунення недоліків шляхом подання до суду належним чином оформлених документів.

Керуючись ч. 1 ст. 185 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості частки спільного майна та припинення права на частку у спільному майні - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, усунути недоліки позовної заяви. Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Суддя Л.С. Годік