Ухвала

19 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 757/23700/15-ц

провадження № 61-17046ск20

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Фаловської І. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Головне управління юстиції у місті Києві, про визнання правочинів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 жовтня 2020 року клопотання ОСОБА_1 про призначення посмертної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи задоволено частково.

Призначено по справі № 757/23700/15-ц додаткову посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено Київському міському центру судово-психіатричних експертиз.

На вирішення експертам поставлено наступні питання:

- чи страждав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на будь-яке психічне захворювання або психічний розлад в травні місяці 2013 року і травні-червні місяці 2014 року, тобто на момент посвідчення наступних правочинів: заповіту від 28 травня 2013 року, довіреності від 28 травня 2013 року, довіреності від 30 травня 2014 року, договору дарування 5/9 часток у праві власності на квартиру від 02 червня 2014 року?

- чи міг ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за своїм психічним станом повною мірою вільно та усвідомлено приймати рішення та реалізовувати їх своїми діями, розуміти значення своїх дій та керувати ними у травні місяці 2013 року і травні-червні місяці 2014 року, тобто на момент посвідчення наступних правочинів: заповіту від 28 травня 2013 року, довіреності від 28 травня 2013 року, довіреності від 30 травня 2014 року, договору дарування 5/9 часток у праві власності на квартиру від 02 червня 2014 року?

Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України.

У розпорядження експертам надано:

матеріали цивільної справи № 757/23700/15-ц;

медичну карту амбулаторного хворого на ОСОБА_4 з державної наукової установи «Науково-практичний центр профілактичної та клінічної медицини Державного управління справами» № 595;

медичні картки стаціонарного хворого ОСОБА_4 з Хмельницької міської лікарні № 13812 за 2014 рік та № 5193 за 2015 рік;

медичні картки стаціонарного хворого ОСОБА_4 з клінічної лікарні «Феофанія» № 3635/3 за 2010 рік, № 3106/3 за 2011 рік, № 1236/3 за 2012 рік, № 1454/3 за 2012 рік, № 3060/3 за 2012 рік, № 1113/3 за 2013 рік, №1236/3 за 2013 рік;

виписку з електронної медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого на ОСОБА_4 з державної наукової установи «Науково-практичний центр профілактичної та клінічної медицини Державного управління справами» № 595.

Оплату за проведення додаткової посмертної судово-психіатричної експертизи покладено на ОСОБА_1

Провадження в справі зупинено на час проведення експертизи.

17 листопада 2020 року ОСОБА_5 , який діє від імені ОСОБА_1 , подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 жовтня 2020 року в зазначеній справі.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 22 жовтня 2020 року про призначення додаткової посмертної судово-психіатричної експертизи, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, з урахуванням такого.

Згідно із частиною першою статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

ЦПК України не передбачено права на оскарження у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про призначення експертизи.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 22 жовтня 2020 року про призначення експертизи у справі слід відмовити.

У відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 22 жовтня 2020 року про зупинення провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Провадження у справі зупиняється на час проведення експертизи (пункт 9 частини першої статті 253 ЦПК України).

Зупинення провадження у справі на час проведення судової експертизи є правом суду, що зумовлене неможливістю вирішення спору по суті до з`ясування обставин, що мають значення для справи, які можуть бути встановлені лише експертом.

Оскільки оскарженою ухвалою суду апеляційної інстанції призначено додаткову судову експертизу, а для проведення експертизи матеріали справи направляються до експертної установи, і в цей період неможливо проводити відповідні процесуальні дії, апеляційний суд реалізував право, передбачене пунктом 5 частини першої статті 252 ЦПК України, зупинити провадження у справі, що не може вважатися порушенням норм процесуального права. Таким чином, суд апеляційної інстанції обґрунтовано зупинив провадження у справі на час проведення експертизи.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не впливають на законність і обґрунтованість судового рішення, а є незгодою заявника з його змістом.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга в частині оскарження ухвали апеляційного суду є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження в цій частині слід відмовити.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Керуючись пунктом 9 частини третьої статті 2, частиною третьою статті 3, частиною першою статті 389, статтею 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Головне управління юстиції у місті Києві, про визнання правочинів недійсними - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

С. Ю. Мартєв

І. М. Фаловська