Постанова

Іменем України

23листопада 2020 року

м. Київ

справа № 210/5380/17

провадження № 61-16940св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Дундар І. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Міський комунальний заклад культури «Народний дім» Криворізької міської ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішенняДзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2019 рокуу складі судді Хлистуненко О. В. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року в складі колегії суддів: Зубакової В. П., Барильської А. П., Бондар Я. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Міського комунального закладу культури «Народний дім» Криворізької міської ради (далі - МКЗК «Народний дім») про зміну формулювання причин звільнення, стягнення вихідної допомоги та заробітної плати за час вимушеного прогулу.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 серпня 2017 року її поновлено на посаді художника 2-ї категорії МКЗК «Народний дім» з 22 серпня 2016 року.

31 серпня 2017 року відповідач видав наказ про поновлення позивача на роботі, але запис у трудовій книжці зроблено лише 28 вересня 2017 року.

25 вересня 2017 року позивач звернулася до роботодавця із заявою про звільнення за власним бажанням на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України, а саме у зв`язку із систематичним порушенням МКЗК «Народний дім» законодавства про працю, в тому числі незаконною зміною графіка роботи, відсутністю визначеного робочого місця, матеріалів для роботи, визначення місця роботи в коридорі без належного освітлення та з вибитим склом у вікні, що порушує норми з охорони праці та техніки безпеки, відмовою у наданні щорічної основної відпустки та виплати заробітної плати за відпрацьовані дні.

Листом від 28 вересня 2017 року № 142 відповідач повідомив ОСОБА_1 , що не визнає фактів порушення трудового законодавства, та відмовився звільняти позивача на підставі її заяви від 25 вересня 2017 року.

05, 20 та 30 жовтня 2017 року ОСОБА_1 знову зверталась із заявами про звільнення на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України. Проте відповідач видав наказ від 30 жовтня 2017 року № 98-к «Про звільнення працівника» на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України, у зв`язку з відмовою від продовження роботи через зміну істотних умов праці.

ОСОБА_1 не погодилась із таким рішенням роботодавця, оскільки, на її думку, відповідно до норм законодавства протягом одного року з дня набрання чинності Законом України від 28 січня 2016 року № 955-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» (далі - Закон № 955-VIII) укладається контракт без проведення конкурсу на строк від одного до трьох років. У визначений Законом №955-VIII річний строк, у період з 25 лютого 2016 року до 25 лютого 2017 року, відповідач не пропонував їй перейти на строковий трудовий договір. Тому позивач вважала, що має право продовжувати працювати на посаді художника МКЗК «Народний дім» згідно з безстроковим трудовим договором.

З огляду на викладені обставини з урахуванням уточнень позовних вимог позивач просила суд:

скасувати наказ МКЗК «Народний дім» від 30 жовтня 2017 року № 98-к «Про звільнення працівника»;

визнати формулювання причин звільнення ОСОБА_1 за пунктом 6 статті першої статті 36 КЗпП України неправильним та змінити формулювання звільнення, вказавши формулювання звільнення «за власним бажанням на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України»;

стягнути з МКЗК «Народний дім» на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України у розмірі тримісячного середнього заробітку, що становить 6 375,60 грн та середній заробіток за час вимушеного прогулу з вини адміністрації МКЗК «Народний дім» з 03 жовтня 2017 року до 14 травня 2019 року, що становить 38 860,80 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2019 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що у МКЗК «Народний дім» відбулася зміна істотних умов праці художника 2-ї категорії у зв`язку із зміною безстрокового трудового договору на строковий.Звільнення позивача відбулося з дотриманням норм трудового законодавства, оскільки вона відмовилася від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці, тому підстав для зміни формулювання звільнення позивача із займаної посади, стягнення вихідної допомоги та заробітної плати за час вимушеного прогулу немає.

Короткий зміст вимог та доводи касаційної скарги

У вересні 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки їй запропоновано перейти на контрактну форму трудового договору після спливу річного строку, визначеного абзацом другим пункту 5 Порядку формування на конкурсній основі кадрового складу художнього та артистичного персоналу державних та комунальних закладів культури, затвердженого наказом Міністерства культури України від 01 липня 2016 року № 497, та Законом № 955-VIII, протягом якого роботодавець мав перевести її на контрактну форму трудового договору. У зв'язку з цим вона мала право на продовження роботи за безстроковим трудовим договором. ОСОБА_1 зазначає, що суди не врахували, що відповідач не спростував обставин щодо її незабезпечення належними умовами праці, зокрема необхідними матеріалами та засобами.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У жовтні 2019 року на адресу суду від МКЗК «Народний дім» надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому зазначено про необґрунтованість доводів касаційної скарги ОСОБА_1 .

Відповідач вважає, що суди попередніх інстанцій правильно встановили обставини справи та ухвалили судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій- без змін.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 19 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та витребувано справу із суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», який набрав чинності 08 лютого 2020 року, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для її задоволення немає.

Суди встановили, що рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 серпня 2017 року, яке залишене без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2018 року, скасовано рішення атестаційної комісії, оформлене протоколом засідання атестаційної комісії від 04 серпня 2016 року № 7 про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді, та наказ від 22 серпня 2016 року № 79-к про звільнення позивача з посади художника 2-ї категорії МКЗК «Народний дім» на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді художника 2-ї категорії МКЗК «Народний дім» з 22 серпня 2016 року.

Згідно з наказом МКЗК «Народний дім» від 31 серпня 2017 року № 77-к «Про поновлення на роботі працівника» ОСОБА_1 було поновлено на посаді художника 2-ї категорії МКЗК «Народний дім» 31 серпня 2017 року відповідно до затвердженого графіка роботи. Бухгалтерії закладу доручено провести виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до наказу від 31 серпня 2017 року № 78 «Про контрактну форму роботи художника» згідно з Переліком посад художнього та артистичного персоналу, заміщення яких здійснюється на конкурсній основі, вирішено укласти контракт з художником 2-ї категорії ОСОБА_1 31 жовтня 2017 року строком на один рік. Повідомити ОСОБА_1 про зміну істотних умов праці не пізніше ніж за два місяці. На наказі наявна відмітка ОСОБА_1 про те, що вона ознайомлена з контрактом 31 серпня 2017 року.

Підставою для зміни істотних умов праці відповідачем зазначено наказ Міністерства культури України від 01 липня 2016 року № 497 та необхідність укладення строкового трудового договору на зміну безстрокового трудового договору.

25 вересня 2017 року ОСОБА_1 подала на ім`я директора МКЗК «Народний дім» Фоміної О. В. заяву про звільнення на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України, в якій зазначала, що відповідач відмовляється поновлювати її на посаді художника, не зробив запис в трудовій книжці, не надав робочий кабінет та матеріали для роботи, визначив робоче місце у коридорі без світла та з вибитим склом у вікні, не нарахував заробітну плату та не надав щорічну відпустку.

Згідно з актом від 25 вересня 2017 року № 1 адміністрація МКЗК «Народний дім» провела перевірку фактів та обставин, викладених у заяві позивача, які свідчили б про порушення закладом трудового законодавства. Проте такі факти не знайшли свого підтвердження, тому прохання позивача про її звільнення на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України не було задоволено.

Листом МКЗК «Народний дім» від 28 вересня 2017 року № 142 ОСОБА_1 повідомлено про те, що адміністрація закладу не встановила порушень законодавства про працю та умов колективного чи трудового договору. Роз`яснено, що в разі, якщо вона не має наміру працювати на посаді художника 2-ї категорії в закладі, то має право звільнитися з посади за власним бажанням відповідно до частини першої статті 38 КЗпП України.

05 жовтня 2017 року позивач повторно подала на ім`я директора МКЗК «Народний дім» Фоміної О. В. заяву про звільнення на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю.

30 жовтня 2017 року ОСОБА_1 подала на ім`я директора МКЗК «Народний дім» Фоміної О. В. заяву, в якій зазначала про те, що відмовляється працювати за контрактом, оскільки було виявлено порушення її прав, визначених трудовим законодавством, тому переведення на контрактну форму роботи буде оскаржувати в суді. Просила звільнити її з посади художника з 30 жовтня 2017 року на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України.

Згідно з наказом КМЗК «Народний дім» від 30 жовтня 2017 року № 98-к «Про звільнення працівника» позивача звільнено з посади художника 2-ї категорії 30 жовтня 2017 року на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України року (відмова від продовження роботи у зв`язку із змінами істотних умов праці - заява ОСОБА_1 від 30 жовтня 2017 року про відмову працювати за контрактом).

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з частиною третьою статті 32 КЗпП України передбачено, що у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці.

Зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці.

Зміною істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, викликаною змінами в організації виробництва і праці, визнається раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і впровадження передових методів тощо.

Відповідно до частини третьої статті 32 КЗпП України якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Згідно з абзацами першим і другим частини другої статті 21 Закону України «Про культуру» (в редакції Закону № 955-VIII) трудові відносини з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури оформлюються шляхом укладення контрактів. Формування кадрового складу художнього та артистичного персоналу державних та комунальних закладів культури здійснюється на конкурсній основі в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах культури та мистецтв.

Відповідно до пункту 3 розділу II «Прикінцеві положення» Закону № 955-VIII з працівниками художнього та артистичного персоналу, які перебувають у трудових відносинах з державними та комунальними закладами культури, протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом укладається контракт строком від одного до трьох років без проведення конкурсу.

В наказі Міністерства культури України від 01 липня 2016 року № 497 «Про затвердження Порядку формування на конкурсній основі кадрового складу художнього та артистичного персоналу державних та комунальних закладів культури»(далі - наказ № 497) вказано, зокрема, що з працівниками художнього та артистичного персоналу, які перебувають із державними та комунальними закладами культури у трудових відносинах на підставі безстрокового трудового договору, протягом одного року з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» укладається контракт без проведення конкурсу на строк від одного до трьох років.

Таким чином, суди правильно вважали, що з набранням чинності Законом № 955-VIII, продовження трудових відносин позивача на посаді художника МКЗК «Народний дім» мало відбуватись лише на контрактній основі.

Оскільки ОСОБА_1 відмовилась від переведення із безстрокової форми трудового договору на контрактну, тобто відмовилась від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці, суди першої та апеляційної інстанції дійшли обґрунтованого висновку про дотримання відповідачем при звільнені позивача норм трудового законодавства і на цій підставі правильно відмовили в позові.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що наказ № 497 втратив чинність з липня 2017 року та з цього часу жоден працівник МКЗК «Народний дім» не був переведений на контрактну форму роботи, є безпідставними. Цей наказ і зазначені норми Закону № 955-VIII є чинними та можуть бути застосовані щодо позивача. Закінчення зазначеного річного строку, протягом якого роботодавцю належало укласти контракт з позивачем, не має своїм наслідком втрату такого права відповідачем здійснити відповідні дії поза межами цього строку і не дає позивачу права на продовження трудових відносин за безстроковим трудовим договором, оскільки для таких, як позивач, працівників (художнього та артистичного персоналу комунальних закладів культури) законом визначено оформлення трудових відносин лише шляхом укладення контрактів.

ОСОБА_1 не довела, що відповідач не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору (частина третьої статті 38 КЗпП України), а тому подання нею заяви про звільнення за власним бажанням на підставі цієї норми трудового права, з якою відповідач не погоджувався, не позбавляло МКЗК «Народний дім» в цій конкретній ситуації (за наявності всіх необхідних для цього умов) звільнити позивача на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України через її відмову від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Оскільки оскаржені судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, їх належить залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 400, (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

І. О. Дундар