Провадження № 2/161/2930/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Олексюка А.В.

при секретарі судового засідання Самсонюк Ю.Л.,

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про зняття арешту з нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про зняття арешту з нерухомого майна.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що від нотаріуса дізнався про наявність у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження належного йому майна, а саме: земельної ділянки, що розташована та квартири АДРЕСА_1 , підстава обтяження: постанова Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції № АА675714 від 21.03.2008 року.

У зв`язку з чим, він звернувся до відповідача щодо надання відомостей про перебування у провадженні ВДВС будь-яких виконавчих проваджень щодо нього, а у випадку наявності таких виконавчих проваджень, надання копій виконавчих документів, на підставі яких здійснюється стягнення.

Відповідно до листа Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) за вих. № 60067 від 22.06.2020 року, позивачу повідомлено, арешт може бути знятий лише за рішенням суду у зв`язку з невідомими підставами накладення.

Крім того, перевіркою в Автоматизованій системі виконавчих проваджень встановлено, що відносно нього не виявлено зареєстрованих виконавчих проваджень.

Просить судзняти арешт з нерухомого майна, яке належить ОСОБА_3 (земельної ділянки, що розташована та квартири АДРЕСА_1 ) накладений постановою Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції № АА675714 від 21.03.2008 року, запис про який внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 6849013.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, з підстав наведених в позовній заяві. Просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами справи. Проти задоволення позову заперечував то просив відмовити в його задоволенні.

Суд вважає за можливе розгляд справи проводити без участі представника відповідача за наявними матеріалами справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 1-133 від 18.02.2014 року, свідоцтва про право власності на житло від 15.06.2000 року на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 1-132 від 18.02.2014 року, державного акту про право власності на землю серія ІІ-ВЛ № 023769 від 20.11.2001 року на праві спільної часткової власності належить земельна ділянка по АДРЕСА_2 (а.с. 7-9).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав та Реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 214124589 від 26.06.2020 року на належну позивачу квартиру та земельну ділянку накладене обтяження арешт нерухомого майна. Підставою державної реєстрації обтяження є постанова Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції № АА675714 від 21.03.2008 року (а.с. 9).

ОСОБА_3 звернувся до відповідача щодо надання відомостей про перебування у провадженні ВДВС будь-яких виконавчих проваджень щодо нього, а у випадку наявності таких виконавчих проваджень, надання копій виконавчих документів, на підставі яких здійснюється стягнення.

Відповідно до листа Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) за вих. № 60067 від 22.06.2020 року, позивачу повідомлено, арешт може бути знятий лише за рішенням суду у зв`язку з невідомими підставами накладення (а.с. 10).

Згідно відомостей в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, відносно ОСОБА_3 не виявлено зареєстрованих виконавчих проваджень (а.с. 11).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судових рішень.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ст. 18 ЦПК України).

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) та п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» (у чинній редакції) заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) та ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» (у чинній редакції) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) та ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» (у чинній редакції).

У пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 3 червня 2016 року № 5 роз`яснено, щопозов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Частиною першою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» також передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки їх порушення.

Перелік способів захисту прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно із ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На підставі ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи, що права позивача ОСОБА_3 , як власника спірного майна порушені, тому останній має право звернення до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту.

Наявність арешту на спірне майно перешкоджає позивачу реалізувати своє право, оскільки обтяжене майно не підлягає відчуженню.

В інший спосіб, крім предявлення до суду вимоги про звільнення майна з-під арешту, позивач не може захистити своє право на продаж спірного майна.

За таких обставин вимоги позивача про звільнення з-під арешту спірного майна, є обґрунтованими.

Судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 319, 321, 391 ЦК України,ст.ст. 10, 12, 77, 78, 141, 263, 265, 268 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна, яке належить ОСОБА_3 (земельної ділянки, що розташована та квартири АДРЕСА_1 ) накладений постановою Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції № АА675714 від 21.03.2008 року, запис про який внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 6849013.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області А.В. Олексюк