ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1719/20 Номер провадження 22-ц/814/2269/20Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є. В. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,
суддів Карпушина Г.Л., Одринської Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 02 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ДММ Добробут» про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, зобов`язання видати дублікат трудової книжки,

В С Т А Н О В И В:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог та рух справи в суді першої інстанції
У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «ДММ Добробут» про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, зобов`язання видати дублікат трудової книжки

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з 06 лютого 2020 року по 26 червень 2020 року перебував у трудових правовідносинах із відповідачем. З 09 лютого 2020 року по 26 червень 2020 року як призовник проходив медичну комісію в Полтавському об`єднаному міському військовому комісаріаті та медичне обстеження в медичних закладах м. Полтави з метою визначення ступеню придатності за станом здоров`я до служби у Збройних Силах України, про що 09 червня 2020 року повідомив по телефону свого безпосереднього начальника - бригадира будівельників. У перший тиждень проходження медичного обстеження звертався до директора ОСОБА_2 з метою отримання характеристики з місця роботи для надання її до військкомату, у видачі якої йому було відмовлено, за допомогою програми Вайбер на мобільний телефон працівника відповідача ОСОБА_3 надсилав фотокартку першої повістки військкомату, отже його безпосередній начальник по роботі, керівник відповідача, інспектор з кадрів, виконавець робіт ОСОБА_3 безсумнівно знали, що він є призовником і проходить медичний огляд з метою визначення ступеню придатності за станом його здоров`я до служби у Збройних Силах України.

26 червня 2020 року він разом з матір`ю ОСОБА_4 прийшли до відповідача з метою вручення повістки з військкомату та оформлення відпустки без збереження заробітної плати з 26 червня 2020 року по 10 липня 2020 року, проте директор від отримання повістки ухилився.

У подальшому 10 липня 2020 року він отримав рекомендований лист відповідача за вих. № 97 від 26 червня 2020 року з доданим до нього наказом про звільнення за прогули без поважних причин, в цей же день отримав трудову книжку.

З 13 по 20 липня 2020 року позивач постійно знаходився на території Військкомату, у зв`язку з необхідністю дотримуватися посилених карантинних заходів, йому заборонялося відлучатися з території Військкомату у власних справах, а 20 липня 2020 року він переданий в розпорядження представників військової частини Державної прикордонної служби України, що в сукупності з іншими обставинами вважає поважною причиною для пропуску строку звернення до суду й підставою для його поновлення.

Вказував, що незаконним звільненням було порушено його права, що призвело до нервування, переживання та хвилювання, негативних емоцій, оскільки нав`язливі думки про те, що був звільнений за прогули в той період часу, коли проходив медичне обстеження, відвідував лікарів, виконував вказівки лікарів і працівників військкомату, обурювали та засмучували. Вказав, що втратив також нормальні життєві зв`язки і довелося докладати зусиль для відновлення своїх прав шляхом вирішення трудового спору.

Просив скасувати наказ ТОВ «ДММ Добробут» за № 211-К від 26 червня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи 26 червня 2020 року за прогули без поважних причин, згідно пункту 4 статті 40 КЗпП України;

поновити ОСОБА_1 на роботі з 26 червня 2020 року на посаді підсобного робітника ТОВ «ДММ Добробут»;

стягнути з ТОВ «ДММ Добробут» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі, починаючи з 27 червня 2020 року і включно по день розгляду судом справи за цим позовом, виходячи з розміру середньої заробітної плати ОСОБА_1 з наступним відрахуванням з цієї суми при її виплаті належних до сплати податків та обов`язкових платежів;

стягнути з ТОВ «ДММ Добробут» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 4500 грн.;

зобов`язати ТОВ «ДММ Добробут» видати ОСОБА_1 (його представнику за довіреністю) дублікат його трудової книжки без внесення запису за № 2 про звільнення 26 червня 2020 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 20 серпня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів; позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

01 вересня 2020 року на виконання зазначеної ухвали ОСОБА_1 подано уточнену позовну заяву.

Короткий зміст судового рішення
Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 02 вересня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «ДММ Добробут» про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, зобов`язання видати дублікат трудової книжки визнано неподаною та повернуто позивачу.

Дана ухвала обґрунтована тим, що позивачем заявлено три позовні вимоги, в тому числі про скасування наказу ТОВ «ДММ Добробут» за № 211-К від 26 червня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи 26 червня 2020 року за прогул без поважних причин, згідно пункт 4 статтею 40 КЗпП України.

При цьому, позивач згідно чинного законодавства не звільнений від сплати судового збору за подання позову про скасування наказу, винесеного роботодавцем, на необхідності сплати якого саме з вказаної позовної вимоги наголошувалось судом в ухвалі від 20 серпня 2020 року, проте всупереч вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України позивачем до позовної заяви, яка надійшла до суду 01 вересня 2020 року, не приєднано документ про сплату судового збору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 02 вересня 2020 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Позиції учасників справи
Доводи, наведені в апеляційній скарзі
ОСОБА_1 вважає, що він звільнений від сплати судового збору за позовну вимогу про скасування наказу про звільнення на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Щодо розгляду справи без виклику сторін
Згідно частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини 1 статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що оскарження ухвали про повернення позовної заяви передбачено пунктом 6 частини 1 статті 353 ЦПК України та беручи до уваги положення частини 13 статті 7, статті 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи
18 серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «ДММ Добробут» про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, зобов`язання видати дублікат трудової книжки.
У позовній заяві просив скасувати наказ ТОВ «ДММ Добробут» за № 211-К від 26 червня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи 26 червня 2020 року за прогули без поважних причин, згідно пункту 4 статті 40 КЗпП України;
поновити ОСОБА_1 на роботі з 26 червня 2020 року на посаді підсобного робітника ТОВ «ДММ Добробут»;
стягнути з ТОВ «ДММ Добробут» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі, починаючи з 27 червня 2020 року і включно по день розгляду судом справи за цим позовом, виходячи з розміру середньої заробітної плати ОСОБА_1 з наступним відрахуванням з цієї суми при її виплаті належних до сплати податків та обов`язкових платежів;
стягнути з ТОВ «ДММ Добробут» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 4500 грн.;
зобов`язати ТОВ «ДММ Добробут» видати ОСОБА_1 (його представнику за довіреністю) дублікат його трудової книжки без внесення запису за № 2 про звільнення 26 червня 2020 року.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 20 серпня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів; позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.
01 вересня 2020 року на виконання зазначеної ухвали ОСОБА_1 подано уточнену позовну заяву, в якій зазначив, що на даний момент проходить строкову службу у Збройних Силах України та не має коштів на сплату судового збору, а тому зменшив свої позовні вимоги до наступних:
поновити ОСОБА_1 на роботі з 26 червня 2020 року на посаді підсобного робітника ТОВ «ДММ Добробут» шляхом скасування наказу ТОВ «ДММ Добробут» за № 211-К від 26 червня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи 26 червня 2020 року за прогули без поважних причин, згідно пункту 4 статті 40 КЗпП України;
стягнути з ТОВ «ДММ Добробут» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі, починаючи з 27 червня 2020 року і включно по день розгляду судом справи за цим позовом, виходячи з розміру середньої заробітної плати ОСОБА_1 з наступним відрахуванням з цієї суми при її виплаті належних до сплати податків та обов`язкових платежів.
Позиція суду апеляційної інстанції
Відповідно до частини 2 статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статті 356 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 185 цього Кодексу.

Згідно положень частини 3 статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Колегія суддів не погоджується з доводами суду першої інстанції стосовно того, що позивач згідно чинного законодавства не звільнений від сплати судового збору за подання позову про скасування наказу оскільки, як вбачається з матеріалів справи в тому числі позовної заяви та уточненої позовної зави, ОСОБА_1 просить поновити його на роботі як незаконно звільненого працівника, тобто предметом спору є саме законність винесеного наказу про звільнення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у даній справі наслідком скасування наказу про звільнення в тому числі є поновлення на роботі. Дані вимоги є нерозривно пов`язані одна з одною та не можуть розглядатися окремо.

Із зазначено вище, враховуючи похідний характер вимог, слідує, що позивач звільняється як за подачу позову про поновлення на роботі так і за позовну вимогу про скасування наказу.

Дані висновки підтверджуються практикою Верховного Суду, в тому числі викладеною в постановах від 30 січня 2019 року у справі № 759/5787/17, від 22 січня 2020 року у справі № 607/18964/18, від 26 лютого 2020 року у справі № 607/2144/19.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно пунктів 3, 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Зважаючи на викладене, те що за подачу позову про поновлення на роботі позивач звільнений від сплати судового збору, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 02 вересня 2020 року слід скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Щодо судових витрат
За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд не задовольняє позовні вимоги, не змінює судове рішення та не ухвалює нове, а направляє справу для продовження розгляду, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги.
З огляду на висновок стосовно суті апеляційної скарги судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, підлягають розподілу за результатами розгляду спору.
Керуючись статтями 367, 374, 379, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 02 вересня 2020 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 листопада 2020 року

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Г.Л. Карпушин

Т.В. Одринська