Справа № 576/2067/20
Провадження № 2/576/570/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого- судді Мазура С.А.,

за участі:

секретаря Пугач В.Л.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шалигинської селищної ради Глухівського району Сумської області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Головне управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання права в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до Шалигинської селищної ради Глухівського району Сумської області (далі - Відповідач), третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Головне управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання права в порядку спадкування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Старикове Глухівського району Сумської області померла його бабуся, ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається із земельної частки у розмірі 4,92 умовних кадастрових гектар, розташованої на території Шалигинської селищної ради Глухівського району, отриманої нею на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія СМ №0105089, зареєстрованому у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по САПТЗТ «Новий мир» під № 89 від 11.09.1996, виданого на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації № 346 від 04.09.1996. Після смерті бабусі ним було прийнято спадщину, оскільки протягом шести місяців після відкриття спадщини вступив в управління та володіння спадковим майном, користувався будинком, господарчими спорудами та земельною ділянкою. З приводу оформлення спадщини він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_2 , однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.03.2020 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну частку (пай). За вказаних обставин позивач просить суд визнати його право на вищевказану земельну частку (пай).

В судове засідання Позивач та його представник не з`явилися, але представником позивача подано заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи без його участі та без участі позивача.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, а надав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти їх задоволення, та просив розгляд справи провести без його участі.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, але ним надіслано заяву про розгляд справи без його участі, щодо прийняття рішення покладається на розсуд суду.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступного.

Як встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Старикове Глухівського району Сумської області у віці 85 років померла ОСОБА_2 (а.с.5).

Довідкою № 03-42 виданою Шалигинською селищною радою Глухівського району Сумської області від 13.03.2020 підтверджується, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яка була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 - спадщину фактично прийняв ОСОБА_1 . Протягом шести місяців після смерті ОСОБА_2 він почав користуватися будинком, господарчими спорудами та земельною ділянкою. (а.с.6).

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого повторно 12.12.2019, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 і його батьками є ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (а.с.9).

З Архівного витягу № Г-198 наданого Державним архівом Сумської області від 28.01.2020 вбачається, що ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 і її батьками є ОСОБА_6 і ОСОБА_2 (а.с.7). Факт зміни прізвища матері Позивача з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 » підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 3 від 12.12.2019 (а.с.8).

Згідно повідомлення відділу у Глухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 17.03.2020 за № 267/103-20 ОСОБА_2 на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації № 246 від 04.09.1996 було видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія СМ № 0105089 та зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ «Новий мир» за № 89 від 11.09.1996. Розмір земельної частки (паю) складав 4,92 умовних кадастрових гектар. Сертифікат на право на земельну частку (пай) видавався тільки на руки власнику і в архіві відділу не зберігається (а.с.12).

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 59061289 від 20 січня 2020 року, відомості щодо реєстрації спадкової справи та виданого на її підставі свідоцтва про право власності на спадщину ОСОБА_2 в Спадковому реєстрі відсутні (а.с.10).

З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 59061301 від 20 січня 2020 року, вбачається, що відомості щодо реєстрації заповіту ОСОБА_2 в Спадковому реєстрі відсутні (а.с.11).

У відповідності до статті 548 Цивільного кодексу УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином відповідно до статті 549 Цивільного кодексу УРСР (1963 року) ОСОБА_1 прийняв спадщину своєї бабусі ОСОБА_2 , оскільки протягом шести місяців вступив у володіння спадковим майном, а саме: користувався будинком, господарчими спорудами та земельною ділянкою.

У відповідності до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а у відповідності до статті 1218 цього Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом Позивач звернувся до приватного нотаріуса Глухівського районного нотаріального округу Янкової Є.О., однак приватним нотаріусом Янковою Є.О. 25.03.2020 винесено постанову, якою йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа - сертифікату на право на земельну частку (пай).

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Глухівського районного нотаріального округу Янкової Є.О. від 25 березня 2020 року, вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа - сертифікату на право на земельну частку пай (пай) серії СМ № 0105089, зареєстрованого під № 89 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), розташований на території Стариківської сільської ради, площею 4,92 умовних кадастрових гектар (а.с.13).

В пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено: при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми Цивільного кодексу УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до пункту 2 діючого, на час смерті, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Таким чином судом встановлено, що померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , дійсно на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія СМ № 0105089 належала земельна частка (пай) розміром 4,92 умовних кадастрових гектар. Однак, оригінал вказаного сертифікату був втрачений, про що в газеті «Глухівщина» № 13 (2655) від 27 березня 2020 року було опубліковане відповідне оголошення (а.с.16).

Також судом встановлено і це підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що Позивач, відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР протягом шести місяців після відкриття спадщини фактично вступив в управління та володіння його спадковим майном, є єдиним спадкоємцем після смерті бабусі, однак через втрату правовстановлюючого документа на спадкове майно, що складається з вищевказаної земельної частки (паю), який відновити в передбаченому законом поряду неможливо, Позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права на прийняту спадщину в нотаріальній конторі.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Аналогічні роз`яснення викладені у п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зокрема, якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно п. 3.1 вказаного листа право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392ЦК).

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, тобто і в порядку спадкування.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги Позивача про визнання за ним права на земельну частку (пай), як на спадщину після померлої ОСОБА_2 , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтею 131 Земельного кодексу України, статтями 392, 1218, 1220, 1225, 1261, 1268, 1269 Цивільного кодексу України, статтями 7, 8, 12, 13, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) право на земельну частку (пай) площею 4,92 умовних кадастрових гектара, що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0105089, виданого на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації № 346 від 04 вересня 1996 року, зареєстрованому у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по САПТЗТ «Новий мир» під № 89 від 11.09.1996, розташованої на території Шалигинської селищної ради Глухівського району Сумської області, як на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Старикове Глухівського району Сумської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Глухівський міськрайонний суд Сумської області до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» Цивільного процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя С.А. Мазур