Справа №442/5842/20
Провадження №2/442/1410/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді: Кучаковського Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання: Кравців Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

за участю представників

від позивача: Нелюбін В.А.

від відповідача: не з`явилися

в с т а н о в и в :

До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області звернувся ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 , у якому просить на підставі ст.ст. 182, 192 СК України зменшити розмір аліментів, встановлений рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19.04.2019 по справі № 442/1778/19, та стягувати з нього на користь відповідача аліменти на неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки усіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно з рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19.04.2019 по справі № 442/1778/19 позов задоволено частково; ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки усіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу набрання рішенням законної сили. Наголошує, що згідний сплачувати і сплачує аліменти на утримання своє малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте, враховуючи, що після ухвалення рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19.04.2019 і по даний час у нього суттєво змінився (погіршився) матеріальний стан, а також 24.02.2020 рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ухвалено стягувати з нього аліментів на утримання своєї непрацездатної матері, а тому наголошує, що не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частки від доходів. Вказує, що ухвалюючи рішення суду від 19.04.2019 в справі № 442/1778/19 за позовом ОСОБА_2 до нього про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх виконання, підставою ухвалення такого рішення суд взяв до уваги, що ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем з 29.12.1993 та здійснює підприємницьку діяльність, пов`язану з оптовою торгівлею деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; іншими видами роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (основний); роздрібною торгівлею залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах, наданням в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Однак наголошує, після ухвалення цього рішення, особливо у період з початку 2020 року і з часу поширення на території України та в світі коронавірусної хвороби (СОVID-19), встановлення на території України карантину у нього суттєво погіршився майновий стан, та його підприємницька діяльність по даний час є збитковою і не приносить жодних прибутків.

Так, вказує, що до своєї позовної заяви долучає документи податкової звітності як суб`єкта підприємницької діяльності, фізичної особи - підприємця за перше півріччя 2020 року, а також складену ним довідку про фінансовий стан за І півріччя 2020 року, які свідчать про те, що, враховуючи отримані ним доходи, а також понесені витрати (зокрема, витрати на придбання продукції, електроенергію та воду; витрати на оплату праці; відрахування на соціальне державне пенсійне страхування) за результатами здійснення позивачем підприємницької діяльності у першому півріччі 2020 року, він працював зі збитками в сумі 36 009,61 грн, що суттєво погіршило його матеріальний стан. Крім того, зазначає, що у 2020 році позивач здійснює лише роздрібну торгівлю будівельними матеріалами у магазині по АДРЕСА_1 . Таку роздрібну торгівлю будівельними матеріалами здійснює поряд з іншими 7 магазинами у місті Стебнику. Іншої підприємницької діяльності позивач не здійснює, а наведені у реєстраційних документах види діяльності зазначені лише у реєстраційних документах як такі, що свідчать про види діяльності, якими він вправі займатися. Крім того, вказує, що на погіршення його майнового стану з січня 2020 року впливає необхідність сплати щомісячно коштів у сумі біля 1 400 гривень згідно договору про споживчий кредит № 242-871 (для придбання енергозберігаючого обладнання та матеріалів), укладеного 14.05.2018 між ПАТ „Державний ощадний банк України" і позивачем, як фізичною особою-підприємцем. Крім наведеного, на підставі виконавчого листа Дрогобицького міськрайонного суду від 08.04.2020 у справі № 442/8557/19, виданого згідно з рішенням суду від 24.02.2020, позивач зобов`язаний сплачувати за період з 17.12.2019 на користь його матері ОСОБА_4 аліменти в сумі 1 500 гривень на її утримання як непрацездатної особи, щомісячно і довічно. Враховуючи вищенаведене, просить позов задовольнити.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона просила у задоволенні позову відмовити, вказала, що у позивача не погіршився майновий стан, доказом цього є його декларації, як депутата Стебницької міської ради, наприклад, за 2019 рік позивач в декларації задекларував загального доходу - 684 798,00 грн, доходу від оренди нежитлових приміщень - 29 000, 00 грн, особисті збереження - 400 000,00 грн. Починаючи з 2016 року в деклараціях Позивача зберігається аналогічна картина щодо його доходів.

Позивач у своїй відповіді на відзив наголосив, що його майновий стан погіршився саме з січня 2020 року, а тому доводи відповідача про майновий стан позивача з 2016 по 2019 роки не заслуговують на увагу. Щодо особистих заощаджень, які зазначені у декларації за 2019 рік, то наголошує, що у 2020 році їх розмір зменшується для покриття збитків від підприємницької діяльності.

Позивач у судовому засіданні просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, у відзиві просила проводити розгляд справи без її участі.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Стаття 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що згідно з рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19.04.2019 по справі № 442/1778/19 позов задоволено частково; ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки усіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу набрання рішенням законної сили; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; ухвалено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави - 768,40 гривень судового збору (а.с. 12-13).

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 № 3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05.05.2014 у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й інші норми щодо обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 „Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 „Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 „Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до виконавчого листа № 442/8557/19 та розрахунку заборгованості по аліментах у ВП № 62159156 з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_4 на її утримання як непрацездатної особи в сумі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, починаючи з 17.12.2019 і довічно.

В матеріалах справи наявні копії звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з січня 2020 по вересень 2020, згідно яких ОСОБА_1 за даний період нараховано заробітну плату найманим працівникам у розмірі 100 788 грн 86 к., а також нараховано єдиний внесок за вказаний період у розмірі 22 173 грн 55 к.

Відповідно до податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця у ОСОБА_1 за перше півріччя 2020 року обсяг доходу становить 209 973 грн.

Відповідно до податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця у ОСОБА_1 за три квартали 2020 року обсяг доходу становить 368 722 грн.

Згідно довідки про доходи від 05.10.2020 № 491/051020 у ОСОБА_2 загальна сума доходу за період з квітня 2020 по вересень 2020 становить 31 923 грн 99 к., ПДФО 5 746 грн 32 к.

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має вроджену аномалію розвитку кишківника, перебуває з народження на спостереженні у сімейного лікаря, двічі на рік проходить курс лікування.

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого у ОСОБА_2 , має поперечний остеохондроз.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 70 Закону України „Про виконавче провадження" розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:

у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України „Про державний бюджет на 2020 рік" установлено у 2020 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2 218 гривень, з 1 липня - 2 318 гривень, з 1 грудня - 2 395 гривень.

Позивач не надав доказів значного погіршення матеріального становища, він є фізично здоровою працездатною самозайнятою особою, з виписок АТ КБ „Приватбанк" вбачається, що 17.08.2020, 03.09.2020 ОСОБА_1 сплачено аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі по 2 495 грн.

Посилання позивача на обставини, що його підприємницька діяльність є збитковою, оскільки згідно складеної ним довідки про фінансовий стан матеріальні витрати (витрати на придбання продукції, витрати на електроенергію, воду) за 9 місяців 2020 року становлять 288 244 грн суд не бере до уваги, оскільки на підтвердження даних обставин позивачем не надано належних та допустимих доказів. Зокрема, позивач самостійно склав довідку, в яку включив свої витрати, які призвели до зменшення його доходу. Обґрунтованість даних витрат нічим не підтверджується.

Крім того, розмір аліментів позивача визначений в частці від його доходу і разом зі зменшенням доходів він сплачуватиме менший розмір аліментів.

Крім того, посилання відповідача на роздруківку з сайту: ІНФОРМАЦІЯ_2 , - теж не береться судом до уваги, оскільки являється проектом громадської організації „Канцелярська сотня", а не є офіційним веб-сайтом Національного агентства з питань запобігання корупції - https://public.nazk.gov.ua/.

Також суд не бере до уваги посилання позивача на необхідність сплачувати платежі за договором про споживчий кредит № 242-871 (для придбання енергозберігаючого обладнання та матеріалів) від 14.05.2018, оскільки дані обставини існували ще до ухвалення 19.04.2019 рішення Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області у справі № 442/1778/19.

Враховуючи вищенаведене, оскільки судом безумовно встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем, до травня 2020 року мав трьох найманих працівників, а опісля - двох найманих працівників, за три квартали 2020 року задекларував дохід у розмірі 368 722 грн, враховуючи те, що ОСОБА_1 не надано суду доказів значного погіршення матеріального становища, з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити повністю.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повний текст судового рішення виготовлено 23.11.2020.

Суддя Ю.С. Кучаковський