Житомирський апеляційний суд
Справа №296/6383/20 Головуючий у 1-й інст. Шалота К. В.
Категорія 22 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Микитюк О.Ю. суддів Борисюка Р.М.

Шевчук А.М.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників у місті Житомирі справу № 296/6383/20

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу судді Корольовського районного суду м. Житомира від 08 вересня 2020 року,постановлену під головуванням судді Шалоти К.В. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

В липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 9929 грн. 65 коп. сплачених коштів, 11000 грн. завданих збитків, 5000 грн. завданої моральної шкоди, що разом складає 25929,65грн. В обґрунтування позову зазначив, що з відповідачем 17 березня 2020 року у відповідності до п.8 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» був дистанційно укладений договір купівлі-продажу автомобільних деталей. Отримавши грошовий переказ, відповідач деталі не надіслав.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 08 вересня 2020 рокуцивільну справу передано за підсудністю до Дергачівського районного суду Харківської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу скасувати, а справу направити до Корольовського районного суду м.Житомира для продовження розгляду. Вважає, що суд до відкриття провадження без дослідження матеріалів справи та без участі сторін дійшов помилкового висновку про відсутність у відповідача статусу суб`єкта підприємництва.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що позивач зареєстрований у м.Житомирі, відповідач зареєстрований у м.Дергачі Харківської області.

Позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (ч.1 ст.27 ЦПК України). Відповідно до ч.5 ст.28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Відповідно до ч.9 ст.187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України.

Згідно із п.1 ч.1 ст.31 Цивільного процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Отже, для визначення територіальної підсудності у справі з правовідносин, на які за твердженням позивача поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», суд першої інстанції має з`ясувати, чи регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Як визначено у пунктах 3,4,18 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; виробник - це суб`єкт господарювання, який: виробляє товар або заявляє про себе як про виробника товару чи про виготовлення такого товару на замовлення; продавець - це суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, є суб`єктами господарювання, якщо вони здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці (ст.55 Господарського кодексу України).

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , не зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Оскільки відповідач не є суб`єктом господарювання і виконавцем, виробником, продавцем в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про те, що позов ОСОБА_1 не є позовом про захист прав споживачів.

Посилання на докази про те, що відповідач є представником або ділером суб`єкта господарювання у позовній заяві та апеляційній скарзі відсутні.

Територіальна підсудність згідно ч.1 ст.27 ЦПК України визначена судом правильно. Ухвала постановлена із дотриманням норм матеріального та процесуального права і залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу судді Корольовського районного суду м.Житомира від 08 вересня 2020 року без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420грн.40коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча: Судді: