Справа № 369/714/20
Провадження № 2/369/2254/20
РІШЕННЯ

Іменем України

25.11.2020 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді: Дубас Т.В.,

при секретарі Мазурик Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що в період з 16 травня 2014 року по 24 травня 2017 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_2 (надалі - Відповідач), у якому народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі № 369/1491/17 від 10.03.2017 року з позивача стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 09.02.2017 року до досягнення дитиною повноліття.

На підставі виконавчого листа № 369/1491/17, виданого 10.03.2017 року Києво- Святошинським районним судом Київської області, відкрито виконавче провадження № 53697007 щодо примусового стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 09.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач одружився вдруге, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим Святошинським районним у м.Києві відділом державної РАЦС ГТУЮ у м.Києві серії НОМЕР_1 . У шлюбі у позивача народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (Свідоцтво шро народження серії НОМЕР_2 , видане Шевченківським районним у м.Києві відділом державної РАЦС ГТУЮ у м.Києві, Додаток 4). .

Тобто, станом на сьогодні на моєму повному утриманні знаходяться моя дружина ОСОБА_5 , в порядку ст. 84 Сімейного кодексу України, син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та на частковому утриманні перебуває старший син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає із Відповідачем та якому позивач сплачує аліменти відповідно до вищезазначеного рішення в межах виконавчого провадження.

Оскільки позивач не має спеціальної освіти, тривалий час не працював (з 01.03.2011року) та перебуває у постійному пошуку роботи. Згідно Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків за № 82806/С/26-56-04-22 від 15.07.2019 року, позивач не отримує жодних доходів.

У зв`язку з тим, що тривалий час як істотно змінилося матеріальне становище (зменшилися доходи), збільшилась кількість утриманців (дружина, яка перебуває у декретній відпустці, сини), позивач змушений звернутись до суду з позовом.

Тому позивач просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , за рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі № 369/1491/17 від 10.03.2017 року на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до розміру 1/6 частини з усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дати подання заяви про зменшення розміру аліментів до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позивачем та його представником підтримано вимоги позову.

Відповідач подала до суду письмовий відзив згідно якого, просила у вимогах позову відмовити в повному обсязі. В судовому засіданні проти вимог позову заперечувала.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Києво-Святошинським районним судом Київської області від 10 березня 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/4 частини всіх вмдів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 09 лютого 2017 року.

Також рішенням Києво-Святошинським районним судом Київської області від 10 березня 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на її утримання розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , трирічного віку, починаючи з 09 лютого 2017 року.

Згідно довідки-розрахунку Подільського РВ ДВС м. Києва від 19.07.2019 року № 53697007/15 загальна заборгованість ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 30.06.2019 складає 94 380,25 грн.

02 червня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, було зареєстровано шлюб, актовий запис № 511.

ІНФОРМАЦІЯ_7 народився ОСОБА_4 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_2 .

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народилася син від іншого шлюбу, а також те що він не отримує доходу.

Суд приходить до висновку що зміна сімейного стану позивача, а саме народження сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Доказів зміни майнового стану з моменту ухвалення рішення суду від 10.03.2017 року, позивачем не надано.

Також позивачем не надано доказів, що його дружина перебуває у відпустці по догляду за диною, а отже перебуває на його утриманні.

Отже позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.

Відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.03.2017 року року розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні іншу малолітню без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення прав дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечитиме йому інтересам.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням суду, то йому у позові слід відмовити.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд знаходить за необхідне відмовити у вимогах позову.

Керуючись ст. ст. 141, 180, 181, 182, 183, 184, 192 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 133, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Дубас Т.В.