"24" листопада 2020 р.
Ленінський районний суд м.Харкова
24 листопада 2020р. Справа 642/1865/20 Провадження №2/642/850/20
Суд у складі: Головуючого судді Секретаря Євтіфієв В.М.; Пшенична Т.М.;
За відсутності позивачки ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , третьої особи на боці відповідача Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради Харківської області Виконавчого комітету;
розглянув у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третьої особи на боці відповідача Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради Харківської області Виконавчого комітету, про позбавлення батьківських прав, -
Позивачка звертаючись до суду заявляє позовні вимоги до ОСОБА_3 , а саме:
- позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (код платника податків НОМЕР_1 ), батьківських прав у відношенні неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В мотивуванні заявленого змісту позовних вимог позивачка вказала,
Позивачка є матір`ю неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , а її батьком згідно свідоцтва про народження є ОСОБА_3 , що є відповідачем по справі.
Дитина довгий час знаходиться без батьківського піклування зі сторони відповідача, оскільки батько дитини, самоусунувся від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, він не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не бере участі у навчальному і виховному процесі сина в межах школи, не відвідує батьківські збори, не цікавиться результатами успішності та поведінки сина, не спілкується із класним керівником, не виявляє турботи до сина, не цікавиться станом його розвитку, здоров`я, не займається культурним розвитком сина, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не вітає сина з днем народженням та іншими щорічними святами.
Протягом часу з 2008 року по теперішній час, відповідач повністю не виконує будь-які обов`язки щодо виховання свого сина - ОСОБА_5 . Тому позивачка, заявляє позовні вимоги, щодо позбавлення батьківських прав.
Позивачка та представник позивача на позові наполягали, що вказав в заяві наданої суду.
На підставі наданих доказів, судом встановлені наступні факти та обставини:
Позивачка є матір`ю неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , а відповідач є батьком вказаної дитини, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .
Відповідно до відповіді загальноосвітньої школи № 56 м. Харкова, батько дитини ОСОБА_3 , не бере участі у навчальному і виховному процесі сина в межах школи: не відвідує батьківські збори, не цікавиться результатами успішності та поведінки сина
В листі від КНП «Міська дитяча поліклініка №13» Харківської міської ради в якій зазначено, що на прийом до лікаря ОСОБА_4 приводе позивачка, а батько - ОСОБА_3 , жодного разу не з`являвся і не цікавився станом здоров`я дитини.
Згідно листа начальника Служби у справах дітей по Московському району міста Харкова ХМР від 20.02.2020 року № 04- 22/642/20, телефонним зв`язком вдалося зв`язатись з батьком дитини - ОСОБА_3 , та останній пояснив, що з дитиною спілкувався останній раз в 2014 році, на даний час він втратив паспорт, житло та є безпритульним, через що бажання та намірів спілкуватись з сином в нього не має.
Крім того, за довідкою про зареєстрованих осіб, місце проживання дитина пролживає разом ОСОБА_1 , ОСОБА_6 (бабуся ОСОБА_5 ), ОСОБА_7 (дідусь ОСОБА_5 ), ОСОБА_8 ( дядя ОСОБА_9 ) АДРЕСА_1 .
Дослідив та оцінив у сукупності докази матеріалів справа, суд вважає:
Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначається, що кожна дитина має-право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до Законів України.
Частиною 1 та 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Згідно ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно з ст.ст. 150, 157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.
У випадку ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав.
П.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкується з дітьми у обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти - створились умови, які шкодять інтересам дітей.
Згідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від ! 5 травня 2006 року № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
За вимогами статті 164 ч.2 п. 2 СК України якими визначено право одного із батьків або інших осіб особу позбавити батьківських прав якщо:
2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Отже, на підставі наданих доказів, дитина разом з матір`ю постійно проживає в однієї квартирі. Дитині потрібен батько в прийнятті участі в його життя, але відповідач не виявляв цікавості до таких зустрічей. На даний час батько взагалі не приймає жодної участі у житті сина, він не бачив його вже багато років.
Зазначені фактори в рішення суду, суд розцінює як ухилення відповідача від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Отже позивні вимоги щодо позбавлення батьківських прав суд вважає обгрунтованими, а тому доведено, що відповідач не виконує батьківських обов`язків, шляхом ухилення.
У відповідності з ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Питання про позбавлення батьківських прав відповідача, стосовно малолітньої дитини, було розглянуто на засіданні Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради Харківської області Виконавчого комітету, яким ухвалено рішення, про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача.
Таким чином, вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст.4, 7, 9, 10, 12, 13, 15, 62, 81, 169, 203, 213, 215, 223. 226, 263, 265, 273, 282-284, 289, ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третьої особи на боці позивача Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради Харківської області Виконавчого комітету, про позбавлення батьківських прав, задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (код платника податків НОМЕР_1 ), батьківських прав у відношенні неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплати судового збору у сумі 840.80грн.
Заочне рішення суду може бути переглянута судом який його ухвалив, за письмовою заявою ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення, яка повинна бути подана до Ленінського районного суду м.Харкова, протягом 30ти днів з дня проголошення рішення суду.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі Апеляційна скарга на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського Апеляційного суду, або через Ленінський районний суд м.Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.М.Євтіфієв