КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи №369/7576/16-ц
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді доповідача - Білич І.М.

суддів - Іванченка М.М., Коцюрби О.П.

при секретарі - Кемському В.В.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2018 року, постановлену під головуванням судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Пінкевич Н.С.,

у цивільній справі № 369/7576/16-ц за заявою ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю.

в с т а н о в и л а:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 листопада 2016 року було задоволено частково заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 червня 2018 року позов ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_3 було задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину автомобіля Mercedes Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину автомобіля Mercedes Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Виділено ОСОБА_2 у власність м`який куточок, ліжко, тумбочки, стіл-трансформер, диван, всього на суму 27 156 гривень.

Виділено ОСОБА_3 у власність шафу купе та кухню, всього на суму 33040 гривень.

Стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості меблів на суму 5884 гривни.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 25 вересня 2018 року рішення Києво-Святошинського суду Київської області від 08 червня 2018 року було скасовано в частині визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права власності на Ѕ частину квартири та постановлено в цій частину нову постанову про визнання за ОСОБА_3 право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

28.09.2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих відповідно до ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 листопада 2016 року, про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог заяви посилався на те, що постановою апеляційного суду Київської області від 25 вересня 2018 року спір між сторонами щодо указаної квартири вирішено по суті; квартиру визнано його приватною власністю. За таких обставин, у порядку ст. 158 ЦПК України заявник просив скасувати накладений на квартиру арешт, який порушує його права як одноособового власника квартири.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2018 року заяву задоволено. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 листопада 2016 року шляхом зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Верховного Суду від 21 грудня 2018 року було зупинено дію постанови Апеляційного суду Київської області від 25 вересня 2018 року до закінчення її перегляду у касаційному порядку.

Постановою Верховного Суду від 03 червня 2020 року постанову Апеляційного суду Київської області від 25 вересня 2018 року в частині визнання за ОСОБА_3 права особистої власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ., а також розподілу судових витрат було скасовано.

Рішення Києво -Святошинського районного суду Київської області від 08 червня 2018 року в указаній частині залишено в силі.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2018 року ( скасування заходів забезпечення позову) ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просила скасувати ухвалу та постановити нову про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 .

Посилаючись на те, що на момент вирішення судом питання про скасування заходів забезпечення позову постанова апеляційного суду Київської області від 25 вересня 2018 року була оскаржена ОСОБА_2 у касаційному порядку. Незважаючи на розгляд судом касаційної інстанції даного спору та зупинення дії постанови суду апеляційної інстанції судом касаційної інстанції, ОСОБА_3 з метою утруднення виконання рішення суду було відчужено спірну квартиру своїй матері - ОСОБА_4 , що порушує права позивача. Зазначаючи також серед порушень норм процесуального права допущених судом і в частині неналежного повідомлення скаржника про розгляд заяви ОСОБА_3 .

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. Посилаючись зокрема на те, що на даний момент він не є власником спірної квартири та не має до неї жодного відношення, у зв'язку з її відчуженням. При цьому, у провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа №369/7986/20 за позовом ОСОБА_3 до нового власника квартири про витребування Ѕ квартири із чужого незаконного володіння, в межах якої ухвалою від 24.06.2020 року накладено арешт на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , що на думку відповідача свідчить про те, що права ОСОБА_2 вже захищені указаної ухвалою.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подав, у зв'язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явилися, у силу вимог ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції, виходив з того, що наявні передбачені законом підстави для її задоволення.

Розглядаючи справу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, і закон який їх регулює.

Так, ст.158 ЦПК України встановлено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Скасування заходів забезпечення позову слід відрізняти від скасування ухвали про забезпечення позову. Різниця полягає в тому, що заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів. При цьому правомірність застосування таких заходів судом відповідач, як правило, не заперечує.

Тобто, підставами для скасування заходів забезпечення позову може бути ухвалення судом рішення про відмову в задоволенні позову або повне фактичне виконання судового рішення про задоволення позову.

В силу положень ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У випадку відмови в задоволенні позовних вимог,заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду (ч.ч. 9-10 ст. 158 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, на момент вирішення судом питання про скасування заходів забезпечення позову цивільна справа № 369/7576/16-ц була розглянута. Постанова апеляційного суду Київської області від 25 вересня 2018 року, згідно якої ОСОБА_2 відмовлено у визнанні за нею права власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 , а указана квартира визнана приватною власністю ОСОБА_3 - набрала законної сили в день її проголошення і була чинною на момент постановлення судом ухвали від 27 листопада 2018 року.

Дія постанови суду апеляційної інстанції була зупинена ухвалою Верховного Суду лише 21 грудня 2018 року, тобто після постановлення ухвали про скасування забезпечення позову.

Відтак, з урахуванням положень ч.ч. 9-10 ст. 158 ЦПК України, колегія суддів вважає, що дії суду першої інстанції повністю узгоджувалися з нормами діючого процесуального законодавства.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення скаржника про розгляд заяви ОСОБА_3 спростовуються матеріалами справи, оскільки судом здійснювалося повідомлення позивача за зареєстрованою адресою проживання, зазначеною самою ОСОБА_2 ( том 3 а.с.26). Заяв про зміну місця проживання в порядку ч. 1 ст. 131 ЦПК України позивач до суду першої інстанції не подавала, а отже вважалася належним чином повідомленою про розгляд справи.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст. ст. 368, 372, 374, 375, 381 -384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 листопада 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: