Справа № 755/6177/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2020 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.,

за участю секретаря судових засідань - Кузьменко А.М.,

учасники справи:

представник позивача - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в місті Києві цивільну справу в загальному порядку за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , треті особи: Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, Одинадцята київська державна нотаріальна контора, про внесення змін до Свідоцтва про право на спадщину та про визнання права власності на 1/4 частку спадкового майна, -

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся із позовом до суду про внесення змін до Свідоцтва про право на спадщину та про визнання права власності на частку спадкового майна посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_5 . За життя батькові належала на праві власності земельна ділянка, площею 0,0660 га, кадастровий номер :66:610:0003, розташована в АДРЕСА_1 . 27.06.2002 року ОСОБА_5 склав заповіт, яким заповів вказану земельну ділянку та судовий будинок своєму сину ОСОБА_4 . 30.11.2007 року він (позивач) подав до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, реєстровий № 1633/10. Свідоцтва про право на спадщину він не отримував, але з 2001 року по 2017 рік безперешкодно користувався земельною ділянкою, сплачував всі необхідні платежі та членські внески, був прийнятий до складу учасників СТ «Сілікатчик». Батько власноручно передав йому правовстановлюючі документи на земельну ділянку - оригінал акту на землю серії 1-КВ № 153663 від 29.08.2002 року та довіреність на управління майном. Також, на цій ділянці його діти побудували садовий будинок. Проте, 31.03.2017 року він отримав позовну заяву про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та знесення самочинно збудованого об`єкту, до якої було долучено свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 02.10.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори, зареєстрований у реєстрі за № 8-553. Однак, він (позивач) є непрацездатною особою, як за віком, так і у зв`язку з інвалідністю першої групи, що дає йому право на обов`язкову частку. 05.03.2018 року була подана заява про уточнення позовних вимог, де позивач просив внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.03.2012 року, зобов`язати нотаріальну контору видати відповідачу нове свідоцтво та визнати за ним право власності на 1/4 частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом.

В судовому засіданні представник позивача підтримав обставини викладені в позовній заяві, уточнені позовні вимоги, просив їх задовольнити. Додатково зазначив, що позивач тривалий час хворів, а тому не вчасно подав заяву про прийняття спадщини. На час відкриття спадщини позивач проживав по АДРЕСА_4 . Іншого спадкового майна не має.

В судовому засіданні відповідач позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 батько помер, перед цим, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати. Позивач був присутній на похованнях матері та батька. Він сам ходив, але був з палицею. Зауважила, що вона жила з матір`ю та батьком, сама займалась їх похованням, а позивач на похованні батька пропонував їй 200 грн., які вона не взяла, коли ховати мати, він нічого не давав.

В судовому засіданні представник відповідача у задоволенні позову просив відмовити. Зазначив, що сторони є рідними братом та сестрою. За життя їх батько склав заповіт спочатку на позивача, а потім на відповідача. Батько проживав по АДРЕСА_2 , де жила і відповідач, яка його доглядала. В 2012 році відповідач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а в 2017 року подала позов про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні земельною ділянкою та знесення самочинного будівництва. Позивач подавав позов про продовження строку для подання заяви про прийняття спадщини, та йому було відмовлено.

До суду представники третіх осіб не з`явились, про день, час та місце розгляду справи сповіщались згідно норм процесуального законодавства.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 25.04.2017 року.

25.04.2017 року здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями та визначеного головуючого суддю - Катющенко В.П.

Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 18.05.2017 року відкрито провадження у справі.

21.06.2017 року відповідач подала апеляційну скаргу на ухвалу від 18.05.2017 року.

27.07.2017 року Апеляційний суд м. Києва залишив в силі ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18.05.2017 року, матеріали справ повернуто 10.08.2017 року.

19.10.2017 року в судовому засіданні залучено в якості третьої особи Одинадцяту київську державну нотаріальну контору та витребувано матеріали спадкової справи.

07.12.2017 року в судовому засіданні залучено в якості третьої особи Головне територіальне управління юстиції у місті Києві.

30.01.2018 року від Головного територіального управління юстиції у місті Києві надійшли пояснення,

23.02.2018 року надійшли матеріали спадкової справи.

26.02.2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

05.03.2018 року подано заяву про уточнення позовних вимог.

23.04.2018 року подано відзив на заяву про уточнення позовних вимог.

11.06.2018 року від Одинадцятої київської державної нотаріальної контори надійшов відзив.

Ухвалою суду від 21.06.2018 року зупинено провадження у справі до розгляду позовної заяви ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

19.06.2019 року провадження у справі поновлено, справу призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 06.09.2019 року провадження у справі зупннено до розгляду касаційної скарги на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05.03.2019 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 12.11.2019 року ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 06.09.2019 року скасована, направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

28.01.2020 року Дніпровським районним судом м. Києва позовну заяву ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 19.05.2020 року ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 28.01.2020 року скасована, направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

28.05.2020 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями, визначеного головуючого суддю - Чех Н.А.

15.09.2020 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

В суді встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є рідними дітьми ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки, площею 0,0630 га, кадастровий номер :66:610:0003, розташована в АДРЕСА_1 .

Встановлено, що ОСОБА_5 мешкав та був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_3 .

28.12.2010 року ОСОБА_2 , яка зареєстрована в квартирі АДРЕСА_3 , подала до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом, яку вона фактично прийняла після смерті батька ОСОБА_5 .

Встановлено, що 02.10.2003 року ОСОБА_5 склав заповіт, яким на випадок своєї смерті заповів все своє майно ОСОБА_2 .

28.12.2012 року Одинадцята київська державна нотаріальна контора відкрила спадкову справу № 1633/10 щодо майна померлого ОСОБА_5

13.03.2012 року Одинадцята київська державна нотаріальна контора видала ОСОБА_2 . Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку.

25.05.2013 року ОСОБА_4 подав до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та заповіт ОСОБА_5 від 07.06.2002 року.

Встановлено, що на час смерті спадкодавця ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_4 .

30.05.2013 року Одинадцята київська державна нотаріальна контора повідомила ОСОБА_4 про пропуск встановлено шестимісячного строку для прийняття спадщини та про заповіт, який складено в 2003 році.

По даній справі позивач просить суд про внести змін до Свідоцтва про право на спадщину та визнати за ним право власності на 1/4 частку спадкового майна посилаючись на те, що він є непрацездатною особою як за віком, та к і інвалідністю, що дає йому право на обов`язкову частку.

Відповідно до статей 1233, 1234 ЦК України - заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Відповідно до статей 1235, 1236 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або його частини.

Згідно ч. 2 ст. 1254 ЦК України заповіт, який був складений пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або в тій частині, в якій він йому суперечить.

Стаття 1241 ЦК України визначає, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника.

Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун.

Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

З матеріалів справи установлено, що заява про прийняття спадщини ОСОБА_4 до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори лише 25.05.2013 року.

29.03.2018 року ОСОБА_4 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , та 05.03.2019 року постановлено рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 23.05.2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Заява ОСОБА_4 про прийняття спадщини, яка посвідчена 30.11.2007 року державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори, не буда подана до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори.

Викладені обставини свідчать про те, що позивач пропустив строк подачі заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з чим позов не підлягає задоволенню.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

По даній справі представник відповідача просив стягнути з позивача витрати відповідача на професійну допомогу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вивчивши надані стороною відповідача докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про відмову, оскільки не було надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підставі вищевикладеного та керуючись України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , треті особи: Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, Одинадцята київська державна нотаріальна контора, про внесення змін до Свідоцтва про право на спадщину та про визнання права власності на 1/4 частку спадкового майна - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 20.11.2020 року.

Суддя: