Провадження № 2/161/2904/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

09 листопада 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Олексюка А.В.

при секретарі Самсонюк Ю.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

13.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Свій позов обґрунтовує тим, що 29.08.2019 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за якими остання отримала від нього грошові кошти в розмірі 226620,00 грн., що на момент укладення договору становило еквівалент 9000,00 доларів США та зобов`язався повернути зазначену суму у строк до 30.09.2019 року. Однак, відповідач не виконала свій обов`язок щодо повернення грошових коштів за договором позики.

Станом на 10.07.2020 року, сума боргу за вказаним договором позики становить 13500,00 доларів США, що еквіваленто в національній валюті 364230,00 грн., з яких: 9000,00 доларів США основний борг, 4500,00 доларів США сума відсотків за користування позикою.

З огляду на наведене, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором позики від 29.08.2019 року в сумі 13500,00 доларів США, що еквіваленто в національній валюті 364230,00 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами справи. Просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась з невідомих суду причин, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи.

Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.08.2019 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за якими остання отримала від нього грошові кошти в розмірі 226620,00 грн., що на момент укладення договору становило еквівалент 9000,00 доларів США та зобов`язався повернути зазначену суму у строк до 30.09.2019 року (а.с. 4).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Як встановлено ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, у встановлений строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Як встановлено судом, зобов`язання за договором відповідач не виконав, суму боргу за договором позики в розмірі 226620,00 грн., що на момент укладення договору становило еквівалент 9000,00 доларів США не повернув, тобто, умови договору не виконав.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України.

У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

А тому, вимога позивача в частині стягнення суми боргу за договором позики в розмірі 9000,00 доларів США підлягає задоволенню.

У частині першій статті 1048 ЦК закріплено загальне правило про відплатність договору позики, за яким позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто у частині першій статті 1048 ЦК передбачена презумпція відплатності договору позики, яка діє за умов, якщо безоплатність договору позики прямо не встановлена нормою закону або конкретним договором.

Тому, за загальним правилом, позикодавець має право на одержання від позичальника суми позики та процентів від суми позики. При цьому розмір процентів передбачається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (частина перша статті 1048 ЦК). Такого роду правило спрямоване на охорону інтересів позикодавця у разі, якщо договором позики розмір процентів не визначений.

З розрахунку суми боргу вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 по нарахованих процентах за період користування позикою 10 місяців складає 4500,00 доларів США.

Отже, з відповідача підлягає стягненню в користь позивача заборгованість за договором позики в розмірі 13500,00 доларів США, що еквіваленто в національній валюті 364230,00 грн., з яких: 9000,00 доларів США основний борг, 4500,00 доларів США сума відсотків за користування позикою.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 12, 13,76, 78, 79, 80, 133, 141, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, 526, 527, 553, 554, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) в користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором позики в розмірі 13500,00 (тринадцять тисяч п`ятсот) доларів США, що еквіваленто в національній валюті 364230,00 (триста шістдесят чотири тисячі двісті тридцять) грн., з яких: 9000,00 (дев`ять тисяч) доларів США основний борг, 4500,00 (чотири тисячі п`ятсот) доларів США сума відсотків за користування позикою.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) в користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 )понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3642 (три тисячі шістсот сорок два) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Олексюк А.В.