Дата документу 10.11.2020 Справа № 937/698/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний номер справи № 937/698/20

Провадження № 22-ц/807/2781/20

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

за участю секретаря судового засідання: Волчанової І.М.

учасники справи:

представник заявника адвокат Сивова Яна Віталіївна,

представник боржника адвокат Лозовська Злата Валентинівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 липня 2020 року у складі судді Юрлагіної Т.В., по справі за клопотанням ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сивова Яна Віталіївна, про надання дозволу на виконання на території України рішення Варненського районного суду (Республіка Болгарія) від 23 серпня 2019 у цивільній справі № 10925, провадження у якій порушено на підставі заяви ОСОБА_1 проти ОСОБА_3 про розірвання шлюбу по статті 49 СК для припинення укладеного між сторонами шлюбу з вини чоловіка, про надання батьківських прав на народжену у шлюбі дитину ОСОБА_4 матері ОСОБА_1 та визначення місця проживання дитини з матір`ю, про визначення особистих контактів батька ОСОБА_3 з дитиною ОСОБА_5 та про присудження на користь дитини аліментів, які будуть оплачуватись через матір дитини, яка є її законним представником,-

В С Т А Н О В И В :

В січні 2020 року адвокат Сивова Я.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з клопотанням в якому просила надати дозвіл на примусове виконання рішення Варненського районного суду Республіка Болгарія від 23.08.2019 у цивільній справі № 10925, провадження у якій порушено на підставі заяви ОСОБА_1 проти ОСОБА_3 про розірвання шлюбу по ст. 49 СК для припинення укладеного між сторонами шлюбу з вини чоловіка, про надання батьківських прав на народжену у шлюбі дитину ОСОБА_6 матері ОСОБА_1 та визначення місця проживання дитини з матір`ю, про визначення особистих контактів батька ОСОБА_3 з дитиною ОСОБА_7 та про присудження на користь дитини аліментів, які будуть оплачуватися через матір дитини, яка є її законним представником.

Клопотання обґрунтовано тим, що рішенням Варненського районного суду (республіка Болгарія) від 23.08.2019 у цивільній справі № 10925, провадження у якій порушено на підставі заяви ОСОБА_1 проти ОСОБА_3 про розірвання шлюбу по ст. 49 СК для припинення укладеного між сторонами шлюбу з вини чоловіка, про надання батьківських прав на народжену у шлюбі дитину ОСОБА_6 матері ОСОБА_1 та визначення місця проживання дитини з матір`ю, про визначення особистих контактів батька ОСОБА_3 з дитиною ОСОБА_7 та про присудження на користь дитини аліментів, які будуть оплачуватися через матір дитини, яка є її законним представником надано право на здійснення батьківських прав на дитину ОСОБА_6 (Єдиний громадський номер: НОМЕР_1 ) матері ОСОБА_1 ; визначено місце проживання дитини ОСОБА_8 у матері ОСОБА_1 , визначено режим особистих контактів батька ОСОБА_3 з дитиною ОСОБА_7 наступним чином: кожна перша і третя субота і неділя місяця з 10-00 години до 18-00 години, вдень, без ночування та у присутності матері ОСОБА_1 ; присуджено ОСОБА_3 платити на користь дитини ОСОБА_8 через її матір та законного представника ОСОБА_1 щомісячні аліменти у розмірі 300 (триста) левів рахуючи з дати постановлення цього визначення до завершення вступившего в силу рішення за провадженням у даній справі з терміном погашення кожне 1-ше число місяця.

Дане судове рішення набрало законної сили і дійсно до виконання на території Республіки Болгарії. Ті обставини, що ОСОБА_3 був обізнаний щодо розгляду цивільної справи, підтверджується доданою до клопотання копією рішення суду, в якому встановлено участь представника ОСОБА_3 в судовому засіданні і копією довіреності на підтвердження повноважень представника. Однак, в теперішній час боржник ОСОБА_3 проживає на території України, є громадянином України, де рішення Варненського районного суду від 23.08.2019 не має законної сили. Боржник ОСОБА_3 не бажає добровільно виконувати рішення Варненського районного суду від 23.08.2019, в зв`язку з чим порушено права ОСОБА_1 .

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 липня 2020 року в задоволенні клопотання відмовлено.

В апеляційній скарзі представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Сивова Я.В., зазначала, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що визначення Варненського районного суду № 10925/23.08.2019 має тимчасовий характер і не підлягає примусовому виконанню на території України. Представник заявника просила скасувати ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду від 06.07.2020 року у цій справі та прийняти рішення про задоволення клопотання в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - адвокат Лозовська З.В. зазначила, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги - безпідставними.

Вказав, що відповідно до ч. 2 ст. 20 Договору про правову допомогу в цивільних справах, що укладений між Україною та Республікою Болгарія, передбачено, що до клопотання додається завірена належним чином копія рішення з підтвердженням суду про те, що воно набрало законної сили та підлягає виконанню. Рішення суду, це процесуальний документ, яким розгляд справи закінчується по суті. Проте, до клопотання ОСОБА_1 залучена ухвала Варненського районного суду (Республіка Болгарія), яка визначає тимчасові заходи утримання, використання майна, та догляду за дитиною та її утримання.

Також представник зазначала, що ухвалою іноземного суду вирішувались права та обов`язки відносно малолітньої дитини ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 яка є громадянкою України, проте при вирішенні питань щодо прав і обов`язків малолітньої дитини необхідно керуватися правом держави, громадянином якої вона є.

Виконання тимчасових, а не остаточних рішень судів буде кардинально змінювати життя дитини, що негативно вплине на її психологічний стан та порушить принцип «забезпечення інтересів дитини». Просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення представник заявника - адвоката Сивову Я.В., представник боржника - адвоката Лозовську З.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Варненського районного суду (Республіка Болгарія) від 23.08.2019 у цивільній справі № 10925, розглянуто вимогу для прийняття своєчасних заходів та надано право на здійснення батьківських прав над дитиною ОСОБА_7 (Єдиний громадський номер: НОМЕР_1 ) матері ОСОБА_1 , громадянці України, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , довгостроковий дозвіл на проживання № НОМЕР_2 , виданий 13.03.2019, до завершення за рішенням, що набрало чинності за провадженням по цивільній справі №10075/2019, по опису Районного суду м. Варна, 46-складу.

Визначено місце проживання дитини ОСОБА_8 (Єдиний громадський номер: НОМЕР_1 ) разом з матір`ю ОСОБА_10 громадянкою України, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , довгостроковий дозвіл на проживання № НОМЕР_2 , виданий 13.03.2019, до завершення за рішенням, що набрало чинності за провадженням по цивільній справі №10075/2019 по опису Районного суду м. Варна, 46-складу.

Визначено режим особистих контактів батька ОСОБА_3 Єдиний громадський № НОМЕР_3 , з дитиною ОСОБА_7 , Єдиний громадський номер: НОМЕР_1 , наступним чином: кожна перша і третя субота і неділя місяця з 10-00 години до 18-00 години, без ночівлі та у присутності матері ОСОБА_10 до завершення за рішенням, що набрало чинності за провадженням по цивільній справі №10075/2019 по опису Районного суду м. Варна, 46-складу.

Присуджено ОСОБА_3 Єдиний громадський № НОМЕР_3 платити за дитину ОСОБА_6 , Єдиний громадський номер: НОМЕР_1 , через її матір та законного представника ОСОБА_10 , громадянку України, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , дозвіл на довгострокове проживання № 701044868, виданий 13.03.2019, щомісячне утримання в розмірі 300 (триста) левів рахуючи з дня винесення цього визначення, до завершення за рішенням, що набрало чинності по справі, зі строком погашення 1-го числа кожного місяця.

Також за вих. № 10075/2019 р. від 29 серпня 2019 року районним судом ОСОБА_11 видано підтвердження, відповідно до якого у Варненському районному суді порушено цивільну справу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та підтверджено, що судом дійсно встановлено вищезазначені своєчасні заходи.

Постановлюючи ухвалу про відмову в задоволенні клопотання, суд першої інстанції виходив з того, що ухвала Варненського районного суду (Республіки Болгарія) від 23.08.2019 року у цивільній справі № 10925, яка винесена на підставі ст. 323 ЦПК Республіки Болгарії, не є остаточним рішенням у справі. Вказаною ухвалою іноземного суду визначено лише тимчасові заходи, а ст. 323 ЦПК Республіки Болгарії не передбачає винесення процесуального документа, яким розгляд справи закінчувався по суті, шляхом винесення рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 462 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ч. 2 ст. 466 ЦПК України, до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як передбачено ч. 1, ч.2 ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

21.05.2004 було укладено Договір про правову допомогу в цивільних справах між Україною та Республікою Болгарія (документ № 100_056). Договір ратифіковано Законом № 2911-IV ( 2911-15 ) від 22.09.2005.

Статтею 19 вказаного Договору визначено, що кожна з Договірних Сторін за умов, установлених цим Договором, визнає і виконує на своїй території наступні рішення, які набрали законної сили, постановлені відповідними органами юстиції іншої Договірної Сторони:

1) рішення у цивільних справах, визначених у статті 1 цього Договору, майнового та немайнового характеру, включаючи мирові угоди, затверджені судом, та рішення судів у частині судових витрат у таких справах;

2) рішення у кримінальних справах в частині цивільного позову.

Як передбачено ч. 3, ч.5 ст. 258 ЦПК України, розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. У випадках, передбачених цим Кодексом, судовий розгляд закінчується постановленням ухвали чи видачею судового наказу.

До ухвал, якими закінчується судовий розгляд цивільної справи по суті можна віднести: ухвали про затвердження мирової угоди, ухвали суду про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, ухвали суду про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд першої інстанції правильно вказав на те, що до клопотання ОСОБА_1 залучена ухвала Варненського районного суду (Республіка Болгарія) від 23.08.2019 року у цивільній справі №10925, яка винесена на підставі ст. 323 ЦПК (Республіка Болгарія) та не є остаточним рішенням у справі.

Відповідно ст. 323 ЦПК (Республіка Болгарія) на вимогу кожної із сторін суд, до якого подано позов про розірвання шлюбу або про скасування шлюбу, визначає тимчасові заходи щодо утримання, сімейного будинку та використання майна, придбаного під час шлюбу, а також догляду за дітьми та їх утримання.

Тобто, імперативна норма зазначеної статті не передбачає винесення процесуального документа, яким би розгляд справи закінчувався по суті шляхом винесення рішення, оскільки розгляду підлягають виключно тимчасові заходи.

Долучене до матеріалів справи визначення Варненського районного суду Республіки Болгарія, також не можна вважати судовим рішенням, яким закінчується судовий розгляд цивільної справи по суті, оскільки провадження у справі № 10075/2019 р. на підставі заяви ОСОБА_1 триває, а інформацію про остаточне судове рішення у вказаній справі сторонами суду не надано.

Всупереч вимогам закону в матеріалах справи відсутнє остаточне, безспірне рішення іноземного суду у цивільній справі, яке набрало законної сили та підлягає визнанню та виконанню на території України.

Статтею 20 Договору про правову допомогу в цивільних справах між Україною та Республікою Болгарія, передбачено, що клопотання про визнання та надання дозволу на виконання рішення подається особою, на користь якої воно винесене, безпосередньо компетентному суду Договірної Сторони, на території якої має бути визнане і виконане рішення, або за правилами пункту 2 статті 3 цього Договору.

До клопотання додається: 1) завірена належним чином копія рішення з підтвердженням суду про те, що воно набрало законної сили та підлягає виконанню;

2) підтвердження про те, що відповідач, який не брав участі у процесі, був належним чином і вчасно повідомлений про розгляд справи відповідно до законодавства Договірної Сторони, на території якої постановлено рішення. У випадку, коли відповідач на час розгляду справи був недієздатним або обмежено дієздатним, має бути додане підтвердження, що він був належним чином представлений у суді;

3) підтвердження того, що сторона, проти якої було постановлено рішення, була повідомлена про прийняте рішення та про порядок його оскарження відповідно до законодавства Договірної Сторони, на території якої воно було постановлено;

4) документ, що підтверджує часткове виконання рішення на момент направлення клопотання;

5) засвідчений переклад клопотання про визнання та надання дозволу на виконання рішення та документів, зазначених у цьому пункті мовою запитуваної Договірної Сторони.

Відповідно до п. 1.2. Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, що затверджено наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 № 1092/5/54, ця Інструкція використовується у разі наявності міжнародного договору з питань надання правової допомоги в цивільних справах, чинного у відносинах між Україною та іноземною державою.

Як передбачено Інструкцією, клопотання - звернення заінтересованої (фізичної або юридичної) особи про визнання та виконання рішення іноземного суду чи іншого компетентного органу на території України (іноземне клопотання) або рішення суду України на території іноземної держави (клопотання заінтересованої особи);

У пункті 5.1. зазначено, що рішення іноземного суду визнається та виконується в Україні, якщо його визнання та виконання передбачено міжнародним договором України або за принципом взаємності у відносинах з іноземною державою, рішення суду якої має виконуватися в Україні.

Згідно з п. 5.5. розгляд іноземного клопотання здійснюється згідно з Цивільним процесуальним кодексом України. У разі якщо міжнародний договір містить інші норми, застосовуються положення міжнародного договору.

До клопотання ОСОБА_1 , як вже встановлено судом, було долучено підтвердження про те, що у Варненському районному суді порушено цивільну справу № 10075/2019 р.

Іноземним судом також підтверджено, що згідно з визначенням № 10925/23.08.2019 р. встановлені своєчасні заходи та наведено їх перелік.

Водночас у вказаному підтвердженні відсутні відомості про те, що визначення (ухвала) Варненського районного суду (Республіка Болгарія» № 20925 від 23.08.2019 підлягає виконанню, як це передбачено положеннями ст. 20 Договору № 100_056.

Відсутність вказаного підтвердження, всупереч вимог ст. 20 Договору про правову допомогу в цивільних справах між Україною та Республікою Болгарія, також підтверджує правильність висновків суду першої інстанції, щодо відсутності підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 .

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 листопада 2020 року.

Головуючий: Кримська О.М.

Судді: Дашковська А.В

Кочеткова І.В.