Ухвала

17 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 583/496/20

провадження № 61-16115ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Коротуна В. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 липня 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, вона є власником земельної ділянки, розташованої на території Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області.

Постановою Сумського апеляційного суду від 22 травня 2019 року визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю

серії ІV-СМ № 001831 від 21 жовтня 1998 року, виданий ОСОБА_1 на зазначену земельну ділянку у зв`язку з перетином земельної ділянки ОСОБА_1 з її земельною ділянкою. У зв`язку з цим, 03 грудня 2019 року було проведено відновлення меж земельної ділянки в натурі за участю, зокрема, представника ОСОБА_3 , про що складено відповідний акт, підписаний усіма учасниками, та при цьому претензій по відновленню меж земельної ділянки у присутніх не виникало. Зазначає, що ОСОБА_1 , не маючи на це відповідних документів, користується частиною земельної ділянки, власником якої є ОСОБА_2 , а саме посадив кущі малини, встановив огорожу.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 створює їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою, які полягають в неможливості обробітку землі та її засіву, а також перешкод у проїзді до неї, уточнивши свої позовні вимоги, ОСОБА_2 просила зобов`язати ОСОБА_1 за власний рахунок усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка належить їй на праві власності, шляхом знесення огорожі, прибрати насадження кущів малини.

05 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Зустрічні позовні вимоги мотивовано тим, що визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю, виданого йому

21 жовтня 1998 року на земельну ділянку, не є підставою для позбавлення його права на земельну ділянку, оскільки рішення виконкому є чинними. Вважає, що саме земельна ділянка ОСОБА_2 накладається на його земельну ділянку, тобто саме йому чиняться перешкоди з боку ОСОБА_2 . Посилається на те, що акт від 03 грудня 2019 року про встановлення меж земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не може бути належним та допустимим доказом.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійсненні ним права користування земельною ділянкою шляхом видалення борозни на його земельній ділянці, проораної плугом ОСОБА_2 03 грудня 2019 року та повернути земельну ділянку в первісний стан; заборонити ОСОБА_2 користування самовільно захопленою частиною земельної ділянки ОСОБА_1 та заборонити надсилання ОСОБА_1 незаконних листів з вимогою знесення огорожі та насаджень.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 липня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_2 земельною ділянкою площею 3,458 га цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованою на території Малопавлівського старостату Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області, кадастровий номер :01:001:0481, яка належить їй на праві приватної власності шляхом видалення насаджень кущів малини на цій земельній ділянці за рахунок ОСОБА_1 та знесення за рахунок ОСОБА_1 огорожі, встановленої ним на цій земельній ділянці у вигляді двадцяти металевих стовпів висотою близько 1,5 метрів, з`єднаних між собою металевим тросом діаметром близько 15 мм в чотирьох місцях (зверху, два посередині та знизу), загальною довжиною

78 метрів та огорожі, встановленої ним на цій земельній ділянці у вигляді вісімнадцяти металевих стовпів висотою близько 1,5 м, з`єднаних між собою металевим тросом діаметром близько 15 мм в чотирьох місцях (зверху, два посередині та знизу), загальною довжиною 77 метрів.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено за необґрунтованістю.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Сумського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 липня 2020 року залишено без змін.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

30 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся через засоби поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 липня 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК Українипередбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках -

на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же статті ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі за первісним позовом - про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкоюшляхом знесення огорожі, а таож прибрати насадження кущів малини; за зустрічним позовом - усунення перешкод у праві користування земельною ділянкою шляхом видалення борозни на земельній ділянці, проораної плугом та повернення земельної ділянки в первісний стан, заборони користування самовільно захопленою частиною земельної ділянки та заборони надсилання незаконних листів з вимогою знесення огорожі та насаджень.

Отже, справа № 583/496/20 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо

(VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження. З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин, які передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою

статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 липня 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська С. Ю. Бурлаков В. М. Коротун