Справа № 296/9702/20
УХВАЛА

"24" листопада 2020 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі головуючого судді Маслак В.П., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участі третьої особи Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Ковалевського Андрія В`ячеславовича про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом і просить визнати недійсним договір дарування, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватний нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Ковалевським А.В. за реєстровим №4281.

Одночасно із поданням позовної заяви позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме на земельну ділянку площею 0,073 га, кадастровий номер :02:002:0019, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , до набрання судовим рішення законної сили.

В обгрунтування заяви позивач зазначає, що предметом позову є визнання недійсним договору дарування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Ковалевським А.В. за реєстровим №4281.

Зазначає, що на зазначеній земельній ділянці знаходиться об`єкт незавершеного будівництва, побудований на особисті кошти позивача та спільні кошти подружжя. Укладення договору дарування без зазначення у ньому інформації про наявність на земельній ділянці об`єкту незавершеного будівництва порушує його права як співвласника об`єкту незавершеного будівництва. На думку ОСОБА_1 , факт укладення договору дарування земельної ділянки між близькими родичами свідчить про його фіктивність, оскільки дійсна мета такого договору приховати майно, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 . Невжиття заходів забезпечення позову призведе до ухилення відповідачів від виконання рішення суду, в зв`язку з відчуженням спірної земельної ділянки. Позивач фактично буде позбавлений права на частку у спільному майні подружжя, яке розташоване на зазначеній земельній ділянці.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, з таких підстав.

У постанові пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов може бути забезпечений шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи у інших осіб.

Разом з тим, ч. 3 ст.150 ЦПК України визначено, що види забезпечення позову мають бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з п. 3, 4 Постанови пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

При цьому суд повинен перевірити аргументованість заяви про забезпечення позову та застосовувати такі заходи в тих випадках, коли є реальна небезпека, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду, в тому числі, що внаслідок цього заявнику може бути завдано шкоди.

Як вбачається з позову, ОСОБА_1 ставить питання про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . В заяві ОСОБА_1 зазначає про те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження відповідачами земельної ділянки добросовісному набувачу, в зв`язку з чим позивач буде позбавлений права на частку у спільному майні подружжя, яке розташоване на зазначеній земельній ділянці.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що є підстави для вжиття заходів щодо забезпечення позову, оскільки ці дії спрямовані на забезпечення прав сторони в спорі, запобіганню негативних наслідків, можливому забезпеченню виконання рішення суду в майбутньому, тому з урахуванням вимог про співмірність заходів забезпечення і заявлених вимог, та наданих на підтвердження доказів, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

За вказаних обставин суд вважає необхідним вжити заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на земельну ділянку площею 0,073 га, кадастровий номер :02:002:0019, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , до набрання рішенням у справі законної сили.

Керуючись ст.ст.149-153, 260, 353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,073 га, кадастровий номер :02:002:0019, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , до набрання рішенням у справі законної сили.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати.

Ухвала суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня складення ухвали через суд першої інстанції.

Подача апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали.

Суддя В. П. Маслак