Справа № 463/8590/20
Провадження № 2/463/1354/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Шеремети Г.І.

з участю секретаря судових засідань: Козак О.В.

представника позивача Ухач Б.В.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» (, місцезнаходження: 79017, м.Львів, вул.Зелена, 64) до ОСОБА_1 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, просить стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в розмірі 31 703,74 грн., а також 2102,00 грн. судового збору.

Позов мотивує тим, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані та проживають за адресою АДРЕСА_1 , а також користуються послугами ЛМКП "Львівводоканал" і згідно ст. 68 Житлового Кодексу України та ст. 22 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (в тому числі за послуги водопостачання та водовідведення) у встановлений термін. Однак, відповідачі в порушення вказаних вимог чинного законодавства здійснюють оплату за послуги, надані ЛМКП «Львівводоканал», не в повному обсязі. У зв`язку із чим станом на 01.09.2020року у відповідачів виникла заборгованість в розмірі 31 703,74 грн.

Звернувшись в листопаді 2019 року до суду із заявою про видачу судового наказу та стягнення з відповідачів заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення розмірі 25 825,05 грн., позивачу ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 06.12.2019року у видачі судового наказу було відмовлено.

У зв`язку із небажанням відповідачів погасити заборгованість, що утворилась в добровільному порядку, а також з метою захисту своїх порушених прав позивач звернувся до суду з відповідним позовом, який просить задоволити.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з підстав, передбачених в позові. Пояснила, що за адресою АДРЕСА_1 , станом на 01.09.2020року наявна заборгованість за послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в розмірі 31 703,74 грн., від сплати якої відповідачі ухиляються.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав його необґрунтованості та безпідставності. Пояснив суду, що будинок за адресою АДРЕСА_1 , є непридатним для проживання, на підтвердження чого представив суду фотографії, які судом оглянуто та долучено до матеріалів справи. У зв`язку із чим представниками ЛКП «Господар» 03.11.2020 року було складено акт, згідно якого встановлено, що станом на 27.10.2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , однак фактично не проживають. Крім того, додав, що з відповідною заявою, копію якої представив суду, звертався до позивача ЛМКП «Львівводоканал», згідно якої просив зробити перерахунок заборгованості, оскільки в будинку ніхто не проживає більше 8 років, трубопровід пошкоджений та водопостачання опломбоване.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомляла.

Ухвалою судді від 15.10.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, а провадження по справі відкрито з призначенням справи до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження.

Заслухавши пояснення учасників справи, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, постановляючи рішення відповідно до ст.265 ЦПК України, суд вважає, що в позові слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки №528 від 11.06.2020 року (а.с.4) та інформацією наданою відділом обліку та моніторингу інформації про зареєстроване місце проживання фізичної особи ГУ ДМС у Львівській області (а.с.15-16). Однак, за вказаною адресою відповідачі не проживають фактично, що підтверджується складеним представниками ЛКП «Господар» 03.11.2020 року актом (а.с.24).

Обгрунтовуючи мотивованість та підставність подачі позову позивач зазначає про те, що відповідачі користуються послугами ЛМКП "Львівводоканал", однак оплату за такі не здійснюють, у зв`язку із чим станом на 01.09.2020року у відповідачів виникла заборгованість в розмірі 31 703,74 грн.

Згідно представленого розрахунку заборгованості (а.с.6-9), судом встановлено, що заявлена позивачем заборгованість в розмірі 31 703,74 грн. нарахована починаючи з червня 2010 року. А з позовом про стягнення такої позивач звернувся д суду лише 14.09.2020 року, мотивуючи це тим, що ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 06.12.2019 року у видачі судового наказу відмовлено з підстав пропуску позовної давності (а.с.11).

Відповідно до положень ч.1 ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність тісно пов`язана з принципом правової визначеності, який у свою чергу є «одним з фундаментальних аспектів верховенства права» (рішення ЄСПЛ в справі «Недждет Шахін та Періхан Шахін проти Туреччини»). Як зазначає Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» строки позовної давності слугують декільком важливим цілям, зокрема вони забезпечують правову визначеність та остаточність, захищають потенційних відповідачів від задавнених вимог, яким було б важко протистояти, і запобігають несправедливості, що моглаб виникати, якби суди повинні були б ухвалювати рішення стосовно подій, які мали місце в далекомцу минулому, і на підставі доказів, які вже могли б стати ненадійними і неповними з плином часу.

У відповідності до вищезгаданого рішення в справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», право на доступ до суду, як однин із елементів права на справедливий суд, не є абсолютним, воно допускає певні обмеження і, зокрема, часові ліміти, встановлювані інститутом позовної давності. Однак, будь-які обмеження цього праву повинні бути виправданими, в протилежному випадку вони є несумісними з Конвенцією і становлять порушення основоположних прав людини. Для того, щоб те чи інше обмеження права на суд (у тому числі лімітування цього права часовими рамками) вважалось виправданим, мають бути додержані умови: 1) обмеження не повинно перешкоджати доступу до суду у такий спосіб чи такою мірою, що б зводити нанівець саму сутність цього права; 2) таке обмеження повинно мати легітимну мету; 3) має бути забезпечено належне пропорційне співвідношення між використаними засобами та поставленою метою.

Чинним ЦК України передбачено два види позовної давності: загальна, яка встановлена тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК України) та спеціальна, яка згідно ст.258 ЦК України встановлена законом для окремих вимог.

Так, для вимог про стягнення заборгованості встановлено загальну позовну давність тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК України), перебіг якої починається з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатись про порушення своїх прав.

Зважаючи на те, що позивач просить стягнути заборгованість, яка виникла починаючи з червня 2010 року, а до суду з даним позовом звернувся лише 14.09.2020 року, тобто з пропуском 3-річного строку позовної давності, то суд у відповідності до ст.267 ЦК України вважає за необхідне застосувати в даній справі загальну позовну давність та у зв`язку з її пропуском позивачем Львівським міським комунальним підприємством «Львівводоканал» з неповажних причин, оскільки поважних причин його пропуску представник позивача суду не навів, у відповідності до ч.4 ст.267 ЦК України відмовити в задоволенні позову з підстав пропуску з неповажних причин 3-річного строку позовної давності звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

У зв`язку з чим суд вважає заявлений позов необґрунтованим та безпідставним, а відтак в задоволенні такого відмовляє.

Керуючись ст.ст.10,12,13,76-80,259,263,264,273,354,355 ЦПК України, ст.ст. 15,16 ЦК України, суд, -

вирішив:

В позові Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» (, місцезнаходження: 79017, м.Львів, вул.Зелена, 64) до ОСОБА_1 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку в порядок та строки, передбачені ст.ст.354,355 ЦПК України, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено та підписано 16 листопада 2020 року.

Суддя: Шеремета Г. І.