Житомирський апеляційний суд
Справа №279/3828/20 Головуючий у 1-й інст. Волкова Н. Я.
Категорія 114 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Талько О.Б.

Борисюка Р.М.

при секретарі Бірюченко Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу №279/3828/20

за заявою ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_4 (заінтересована особа ОСОБА_5 ) про видачу обмежувального припису

за апеляційною скаргою адвоката Крейдіна Сергія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_5 ,

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 серпня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Волкової Н.Я. у м.Коростень,

встановив:

В серпні 2020 року ОСОБА_1 в інтересах малолітнього брата ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_4 , звернулись з заявою про видачу обмежувального припису ОСОБА_5 . Просили видати обмежувальний припис, яким на строк до 6 місяців заборонити йому перебувати в місці проживання малолітнього ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , наближатись на відстань 50м до місця їх проживання, до місця навчання малолітнього ОСОБА_2 , до місця роботи та лікування ОСОБА_3 , заборонити вести листування, телефонні переговори з малолітнім сином та колишньою дружиною, контактувати з ними особисто і через третіх осіб. Зазначили, що заявники та малолітній ОСОБА_2 проживають за адресою: АДРЕСА_1 , протягом двох років страждають від домашнього насильства, яке чинить ОСОБА_5 . Після звернення ОСОБА_3 до суду з позовом про поділ майна подружжя останній почав вчиняти психологічне насильство відносно малолітнього сина, яке проявлялось в тому, що перебуваючи в нетверезому стані в присутності дитини він виламував замки, псував та нищив особисте майно матері, що створювало для дитини стресову ситуацію. За цими фактами 18.06.2010 та 02.08.2020 викликались працівники поліції. Дитина боїться батька. Через неправомірну поведінку ОСОБА_1 , внаслідок хвилювань у ОСОБА_3 стався інсульт і вона потрапила до реанімаційного відділення лікарні. Домашнє насильство з боку ОСОБА_5 призвело до психологічного розладу у малолітньої дитини ОСОБА_2 та тяжкої хвороби ОСОБА_3 . Про прояви домашнього насильства 12.06.2020 року було повідомлено Коростенський ВП ГУНП в Житомирській області, подано скаргу до органу опіки та піклування Коростенської міської ради, заявником ОСОБА_1 10.08.2020 року з приводу домашнього насильства відносно брата та матері було подано заяву до Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області, 11.08.2020 року скаргу на його бездіяльність.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 серпня 2020 року заяву ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 задоволено. Видано ОСОБА_5 обмежувальний припис, яким заборонено протягом двох місяців перебувати в місці проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , спілкуватись з ОСОБА_2 , наближатись на відстань менше 50м до місця його проживання (перебування), навчання, місць частого відвідування, вести листування, телефонні переговори або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. У задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Крейдін С.О., який діє в інтересах ОСОБА_5 , просить скасувати рішення в частині задоволення заяви ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 та відмовити в задоволенні заяви в цій частині. В решті рішення залишити без змін. Зазначає, що висновок лікаря-психіатра від 03.08.2020 не містить даних про причини емоційного стану дитини, цей висновок є неналежним доказом. Жодних неправомірних дій відносно колишньої дружини та сина ОСОБА_5 не вчиняв. Подання заяви про обмежувальний припис є наслідком конфлікту при поділі будинку, який є спільним майном подружжя.

У відзиві ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, посилаючись на його законність і обґрунтованість.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до вимог ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб:1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідно до ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні (ст.350-6 ЦПК України).

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Встановлено, що ОСОБА_5 є батьком малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та колишнім чоловіком ОСОБА_3 . Вказані особи зареєстровані, а заявники проживають за адресою АДРЕСА_1 .

З матеріалів перевірок №1623, №2088 вбачається, що ОСОБА_3 12.06.2020 року звернулась зі скаргою, яка зареєстрована 17.06.2020 року за №7054, до Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області на неправомірні дії ОСОБА_5 , а саме - психологічне насильство відносно дитини ОСОБА_2 , погрози спричинення шкоди життю та здоров`ю, його перебування по місцю проживання її та дитини в стані алкогольного сп`яніння, демонстрування ножа, знущання над домашньою твариною, погрози вчинення суїциду.

18.06.2020 року ОСОБА_3 повідомила поліцію через службу 102 (№7121 від 18.06.2020 року) про те, що її колишній чоловік ОСОБА_5 намагається зламати замки і проникнути до будинку, в якому сама знаходиться дитина. 02.08.2020 року ОСОБА_3 звернулась до поліції з заявою (зареєстровано за №9023 від 02.08.2020 р.) на неправомірні дії ОСОБА_5 . В своїх поясненнях зазначила, що той вчиняє неправомірні дії відносно неї та сина ОСОБА_2 , виражається нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою.

Згідно відповідей Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області від 25.06.2020 та від 07.08.2020 з ОСОБА_5 проведені профілактичні бесіди відносно недопущення вчинення неправомірних дій та винесено офіційне застереження.

10.08.2020 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області з заявою про систематичне вчинення ОСОБА_5 протиправних дій відносно матері та молодшого брата (зареєстровано за №9416).

13.02.2020 року спеціалістом-психологом було зроблено висновок про те, що дитина ОСОБА_2 знаходилась в стані психічного розладу з ознаками лабільності настрою, підвищеної тривожності, страхів, що сформувались в результаті стосунків психотравмуючого характеру з батьком.

03.08.2020 року лікарем-психіатром за результатами консультації ОСОБА_2 зроблено висновок про те, що дитина виявляє ознаки психоемоційного напруження (замкнений, зляканий, тривожний, плаксивий).

Суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і зробив обґрунтований висновок, що малолітня дитина ОСОБА_2 в результаті стосунків психотравмуючого характеру з батьком зазнає психологічного насильства, яке вплинуло на його психоемоційний стан та стало наслідком словесних образ, погроз, у тому числі щодо матері дитини, що викликали побоювання за свою безпеку та безпеку матері, спричинили емоційну невпевненість, вимушеного пристосовування до обставин, занижену самооцінку.

Апеляційна скарга не містить посилань на докази, які спростовують висновки суду першої інстанції.

Рішення про видачу обмежувального припису в частині заборони спілкування з дитиною ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права і залишається без змін.

Керуючись ст.ст.259, 268,367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Крейдіна Сергія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_5 , залишити без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 серпня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: Судді: