Справа № 501/2786/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року м. Чорноморськ

Суддя Іллічівського міського суду Одеської області Тюмін Ю.О.

Позивач - ОСОБА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 .

Вимоги позивача:

- відшкодувати моральну шкоду в розмірі 100 000,0 грн.;

- зобов`язати ОСОБА_2 в місцевій газеті опублікувати спростування недостовірної інформації, яка розповсюджена.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що ОСОБА_2 ганьбить його на все місто.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву в якій вказав, що позов не визнає. Вказав, що вони є сусідами, ОСОБА_1 постійно пише позовні заяви на нього та інших сусідів, однак вони безпідставні.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалю Іллічівського міського суду Одеської області від 11.09.2020 року було постановлено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.17).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось, оскільки розгляд справи здійснювався судом за відсутності учасників справи.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Ч.1 ст.76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ч.1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ч.6 ст.81 ЦПК України передбачає, що Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_1 в обґрунтування позовної заяви надав суду:

- копію заяви від мешканців гуртожитку АДРЕСА_1 на ім`я начальника управління соціальної служби в якій зазначено, що ОСОБА_1 викидає у вікно пластикові пляшки з нечистотами, на зауваження не реагує, грубіянить (а.с.4);

- копію довідки до акту огляду МСЕК про те, що він є інвалідом першої групи(а.с.5);

- копію листа Іллічівського міського суду Одеської області (а.с.6);

- копія ухвали про відкриття провадження по справі №501/748/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання дій неправомірними (а.с.9);

- копію акта, який складений комісії в складі заступника завідуючого відділенням ОСОБА_9 , соціального працівника ОСОБА_10 , спеціаліста ОСОБА_11 , соціального працівника ОСОБА_12 про те, що умови проживання ОСОБА_13 задовільні (а.с10).

Конституцією України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації (частина четверта статті 32).

Відповідно до частини першої статті 275 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до статей 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

Під діловою репутацією особи розуміється оцінка її підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділову репутацію фізичної та юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною необхідно вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права, такого правового висновку дійшов Верховний суд України у постанові по справі 539/3299/15-ц від 20 листопада 2019 року.

Оскільки підставою для звернення позивача до суду стало колективне звернення його сусідів - жителів гуртожитку до Управління соціальної політики, то суд звертає увагу на висновки Пленуму Верховного Суду України, викладені в п. 16 його постанови № 1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи».

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Позивач ОСОБА_1 не довів, що звернення жителів гуртожитку містило завідомо неправдиві відомості, а також те, що для цього звернення не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов`язок та захистити свої права, свободи чи законні інтереси. Тому суд дійшов висновку, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 264- 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.О. Тюмін