ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року

м. Черкаси

Справа № 705/7221/16-ц
Провадження № 22-ц/821/1721/20
категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Нерушак Л. В.,

секретаря: Винник І. М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;

відповідач: ОСОБА_3 ;

третя особа: Уманська державна нотаріальна контора,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Літинського Тараса Олександровича на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Уманська районна державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на частку у спадковому майні,у складі судді: Годік Л. С.,

в с т а н о в и в :

28 листопада 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в подальшому змінивши його підстави, до ОСОБА_3 , третя особа: Уманська районна державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на частку у спадковому майні.

Мотивація позову зводиться до того, що позивачі являються синами ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , і мають право на спадщину після її смерті.

Однак, ще за життя, мати відмовилась від своєї частки у спадщині після смерті тітки ОСОБА_5 на користь відповідачки ОСОБА_3 .

Вказали на те, що їхня мати виявляла прояви хронічного стійкого психічного розладу, а тому не усвідомлювала значення своїх дій при підписанні вказаної вище заяви.

Відповідно до заяви від 23 березня 2017 року про зміну підстав позовних вимог позивачі вказують, що ОСОБА_3 не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 , оскільки в поданій заяві до нотаріуса зазначає, що на день смерті спадкодавця залишилось майно, яке вона приймає по закону і по заповіту, що є недопустимим.

За викладеного позивачі просили: встановити факт прийняття ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5 , 1929 року народження, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати недійсним і скасувати Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене 20 червня 2012 року державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори Ящук Д. О., згідно якого спадкоємцем земельної ділянки площею 1,9328 га, кадастровий номер № :02:000:0409 за заповітом після смерті ОСОБА_5 , 1929 року народження, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_3 ; визнати недійсним і скасувати Державний акт на право власності серії ЯК № 391074 від 21 листопада 2012 року, виданий на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20 червня 2012 року № 1-1655; визнати за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 право власності по 1/2 частині за кожним на земельну ділянку згідно Державного акта на право власності серії ЯГ №623784 від 03 жовтня 2006 року кадастровий номер № :02:000:0409, виданого на ім`я ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 серпня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за N 3209 Уманської районної державної нотаріальної контори.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 вересня 2020 року справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Уманська районна державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на частку у спадковому майні провадженням закрито.

Ухвала мотивована тим, що між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав існує рішення суду, яке набрало законної сили, а тому наявні підстави для закриття провадження у справі, виходячи з приписів п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Не погоджуючись із наведеними висновками суду першої інстанції, та виклавши свої доводи в поданій апеляційній скарзі, представник ОСОБА_2 - адвокат Літинський Т. О. просить скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 вересня 2020 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При цьому, скаржник зазначив, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про закриття провадження у справі, з підстав існування судового рішення, яке набрало законної сили, з приводу спору між тими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав.

Вказав, що рішенням Уманського міськрайонного суду від 05 листопада 2015 р. по справі № 705/7519/2014-ц було задоволено позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Уманська районна нотаріальна контора, яким судом першої інстанції вирішено: визнано недійсною заяву ОСОБА_4 від 02 серпня 2011 р. про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнано недійсним та скасовано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене 20 червня 2012 р. державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори Ящук Д. О., згідно якого спадкоємцем земельної ділянки площею 1,9328 га, кадастровий номер :02:000:0409, за заповітом після смерті ОСОБА_5 , 1929 року народження, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_3 ; визнано недійсним та скасовано Державний акт на право власності серії ЯК № 391074 від 21 листопада 2012 року, виданий на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20 червня 2012 р. № 1-1655; - визнано за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 право власності по 1/4 за кожним на земельну ділянку згідно Державного акта на право власності серії ЯГ № 623784 від 03 жовтня 2006 року, кадастровий номер :02:000:0409, виданого на ім`я ОСОБА_6 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 серпня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3209 Уманської районної державної нотаріальної контори; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сплачений судовий збір у сумі 243 грн 60 коп.

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 16 грудня 2015 р. рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсною заяви ОСОБА_4 від 02 серпня 2011 року про відмову від спадщини за заповітом ОСОБА_5 - залишено без змін, в іншій частині рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним та скасування Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20 червня 2012 р., визнання за позивачами права власності по 1/4 за кожним на земельну ділянку згідно Державного акта на право власності серії ЯГ № 623784 від 03 жовтня 2006 року, кадастровий номер :02:000:0409, виданого на ім`я ОСОБА_7 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 серпня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3209 Уманської районної державної нотаріальної контори.

Ухвалою ВССУ від 08 червня 2016 року рішення Апеляційного суду Черкаської області від 16 грудня 2015 р. залишено без змін.

Таким чином, скаржник зазначив, що прохальна частина минулих позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у справі № 705/7519/2014-ц стосувалася скасування свідоцтва про право на спадщину за заповідачем і скасування державного акта виданого на ім`я відповідача у зв`язку з незаконністю відмови ОСОБА_4 від спадщини, яка на момент посвідчення такої заяви не розуміла своїх дій та не могла керувати ними, про що свідчить посмертна судова психіатрична експертиза, щодо стану ОСОБА_4 лише в момент посвідчення заяви про відмову від спадщини.

Водночас, позовні вимоги у даній справі, з урахуванням змін підстав позову, стосуються скасування свідоцтва про право на спадщину через те, що вже не мати позивачів не відмовилася, а інша особа - відповідач не прийняла спадщину, про що свідчить її заява до нотаріальної контори, яка відповідно до ст. 1216, 1268, 1269 ЦПК України подається щодо усієї спадщини, а така заява відсутня. Відповідач подала заяву про прийняття в якості спадщини лише майна померлої, а це не є прийняттям спадщини.

Таким чином, оскаржується спосіб набуття права на спадкове майно відповідачем, яка не прийняла спадщину, відсутні законні підстави видачі їй свідоцтва про право на спадщину. Така підстава не заявлялася.

Ще однією, відмінною підставою цієї позовної заяви є вимога про встановлення факту прийняття спадщини матір`ю позивачів, яка також не була предметом судового розгляду.

Іншої підставою для даної позовної заяви є вимога про набуття права на спадкове майно по 1/2 частці за кожним позивачем, тобто більший розмір позовних вимог і більший об`єм спадкового майна, а не в 1/4 частці як було у справі № 705/7519/14-ц.

Скаржник зазначив, що підстави та предмет позовних вимог істотно різняться, а скасування свідоцтва пов`язується з неприйняттям спадщини відповідачем, тому суд в цій частині невірно визначився із позицією відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - адвоката Літинського Т. О. та ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

При цьому, однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (ст. 129 Конституції України).

Закриваючи провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що наявне рішення суду, яке набрало законної сили між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Проте, колегія суддів з таким висновком суду погодитися не може, зважаючи на наступне.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Часткове співпадіння відповідачів, підстав та предмету позову по ряду справ, тотожності позовів, не створює, тому не є перешкодою повторному зверненню до суду.

Встановлено, що у справі № 705/7519/2014-ц рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 листопада 2015 року позов задоволено.

Визнано недійсною заяву ОСОБА_4 від 02 серпня 2011 року про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнано недійсним та скасовано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене 20 червня 2012 року державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори Ящук Д. О., згідно якого спадкоємцем земельної ділянки площею 1,9328 га, кадастровий номер :02:000:0409 за заповітом після смерті ОСОБА_5 , 1929 року народження, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_3 .

Визнано недійсним та скасовано Державний акт на право власності серії ЯК № 391074 від 21 листопада 2012 року, виданий на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20 червня 2012 року № 1-1655.

Визнано за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 право власності по 1/4 за кожним на земельну ділянку згідно Державного акта на право власності серії ЯГ № 623784 від 03 жовтня 2006 року кадастровий номер :02:000:0409, виданого на імя ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 серпня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3209 Уманської районної державної нотаріальної контори; вирішено питання судових витрат (т. 1 а. с. 92-97).

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 16 грудня 2015 р. рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсною заяви ОСОБА_4 від 02 серпня 2011 року про відмову від спадщини за заповітом ОСОБА_5 - залишено без змін.

В іншій частині рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним та скасування Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20 червня 2012 р., визнання за позивачами права власності по 1/4 за кожним на земельну ділянку згідно Державного акта на право власності серії ЯГ № 623784 від 03 жовтня 2006 року, кадастровий номер :02:000:0409, виданого на ім`я ОСОБА_7 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 серпня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3209 Уманської районної державної нотаріальної контори (т. 1 а. с. 47-49, 109-115).

Ухвалою ВССУ від 08 червня 2016 року рішення Апеляційного суду Черкаської області від 16 грудня 2015 р. залишено без змін (т. 1 а. с. 116-122).

Як зазначено в приведеній ухвалі ВССУ позивачі позов обґрунтовували тим, що предметом даного спору являлась земельна ділянка площею 1,9328 га, кадастровий номер :02:000:0409, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Громівської сільської ради Уманського району Черкаської області, яка належала на праві власності ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та якою був складений заповіт, посвідчений 14.07.2009, у якому спадкоємцями було визначено ОСОБА_4 та ОСОБА_3

ОСОБА_4 на підставі заяви від 02.08.2011 відмовилась від прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_3 .

Підставою позову являлось те, що ОСОБА_4 , на момент смерті ОСОБА_5 , через тривалу та стійку психічну хворобу не здатна була розуміти значення своїх дій та керувати ними, внаслідок чого заява про відмову від спадщини не відповідала її внутрішній волі, тому підлягала скасуванню. Отже, у зв`язку з недієздатністю, ОСОБА_4 є такою, що прийняла спадщину, після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому позивачі вважали, що їм належить по 1/4 частині спірної земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 .

У свою чергу, в справі № 705/7221/16-ц ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якості первісної вимоги, заявлено вимогу про встановлення факту прийняття спадщини матір`ю позивачів ОСОБА_4 за заповітом.

Вякості підстави позову вказали не прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки в заяві, поданій до нотаріальної контори, ОСОБА_3 зазначено, що на день смерті спадкодавця залишилося майно, яке вона приймає по закону і по заповіту, що, за думку позивачів, є порушенням вимог цивільного законодавства, так як у відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Також послались на те, що ОСОБА_3 заявила лише про прийняття «майна» спадкодавця, тобто лише частини належного спадкодавцеві, та відмовилась приймати іншу частину, тоді як в силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід усіх прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

При цьому, заявлені вимоги мотивують і тим, що саме скасування судовим рішенням заяви ОСОБА_4 про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , через недієздатність останньої, надало право позивачам на подання даної позовної заяви з інших підстав.

Таким чином, підстави позовних вимог у справі № 705/7519/2014-ц не тотожні підставам позовної заяви у даній справі.

Отже, вирішуючи питання про закриття провадження в справі, суд першої інстанції без урахування наведених положень закону передчасно дійшов висновку про тотожність предмету та підстав заявленого позову з позовом у справі № 705/7519/2014-ц.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Літинського Тараса Олександровича, задовольнити.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 вересня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 листопада 2020 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

Л. В. Нерушак