СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 761/40415/16-ц

пр. № 2/759/266/20

10 серпня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді Миколаєць І.Ю.,

при секретарі Марус А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ :

15.11.2016 року ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) вимогами якого є розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Ухвалою вище зазначеного суду від 02.12.2016 року по цій справі було відкрито провадження (а.с.25-26).

Ухвалою вище зазначеного суду від 29.11.2017 року справу передано за підсудністю до Святошинського районного суду м.Києва, відповідно до ч.1 ст.114 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017 року з підстав виключної підсудності.

Згідно автоматизованої системи документообігу вказану справу передано в провадження судді Миколаєць І.Ю.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.03.2018 р. справу прийнято в провадження.

05.07.2018 р. представником позивача ОСОБА_3 на виконання вимог вищезазначеної ухвали, надано суду уточнену позовну заяву про поділ майна подружжя вимогами якої є визначення часток квартири АДРЕСА_3 та визначена ціна позову в розмірі 795077,00 грн.

В обґрунтування позовної заяви позивач вказує, що 1 липня 2015 року він заключив інвестиційний договір №7254/ 037-2-В3 з ТОВ «Компанія управління активами «ІФК» на будівництво житлової квартири АДРЕСА_4 . Відповідно до довідки №841/0610-15с від 06 жовтня 2015 року позивач сплатив кошти у сумі 1567 235 грн. 54 коп. із забовязання за вищевказаним договором.

20 травня 2016 року відповідно до Договору відступлення права вимоги №7254/ 037-2-В3 від 01 липня 2015 року позивач вийшов з вищевказаного договору, а відповідачка вступила в даний договір як інвестор.

Оскільки відповідачка отримала вказане майно за час шлюбу, то посилаючись на норми ст. 60, 61 СК України позивач просить поділити вищевказану квартиру, визначивши розмір його частки у вказаній квартирі як Ѕ від квартири в цілому.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31.08.2018 р. визначено подальший розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

09.10.2020 року надійшов відзив, в якому відповідачка зазначає, що шлюбні стосунки з позивачем були припинені до укладання договору відступлення. Також зазначається, що відповідачка передала позивачеві 30 000 дол. США з власних коштів для того, що позивач передав право вимоги за інвестиційним договором №7254/ 037-2-В3 відповідачці.

Ухвалою суду від 02.04.2019 року закрито підгтовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання 10.08.2020 року сторони не з`явилися, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Суд, встановивши обставини та перевіривши їх доказами, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 21 січня 2014 року уклали шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві складено актовий запис з №50 (а.с. 10).

01 липня 2015 року між ОСОБА_1 та пайовим закритим недиверсифікованим інвестиційним фондом «Агрос» було укладено інвестиційний договір №7254/ 037-2-В3 (а.с.11).

Відповідно до довідки №841/0610-15с від 06 жовтня 2015 року ОСОБА_1 за даним договором сплатив 1 567 235,54 грн (а.с. 19).

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого відступлено права та обов`язки ОСОБА_1 як інвестора за інвестиційним договором №7254/ 037-2-В3 передалося ОСОБА_4 (а.с. 20)

За загальним правилом ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (ст.60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя (постанова Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року №6-2333цс15).

Відповідач стверджує, що він здійснив оплату з власних коштів позивачеві за те, що такий договір був укладений, та на підтвердження своїх слів надає розписку, відповідно до якої вона ці кошти позичила. Позивачем не надано спростування того, що кошти, які були передані відповідно до розписки були залучені для інших цілей. Таким чином, відповідно до критеріїв, які дозволяють надати майну статус сумісної власності, які у своїй практиці застосував Верховний Суд, дане майно не є спільною сумісною власністю.

Відповідно ст. 64 СК України, дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Договір про відчуження одним із подружжя на користь другого з подружжя своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя може бути укладений без виділу цієї частки.

Виходячи із вищезазначеної норми суд дійшов висновку про те, що за вказаним договором права вимоги до Інвестиційного договору №7254/ 037-2-В3 квартира АДРЕСА_3 належить одноосібно відповідачці. Ця квартира не є спільною сумісною власністю, оскільки закон передбачає здійснення правочинів між подружжям навіть із їх спільною сумісною власністю, після яких майно набувається одним із подружжя. Укладення договору про передачу майнових вимог між подружжям під час шлюбу явно вказує на те, що чоловік та дружина усвідомлювали це майно, як так що не належить їм на праві спільної сумісної власності та перехід права власності до одного із подружжя за укладеним договором.

Куруючись 13, 76-82, 141, 258-259, 263, 264-265, 268, 272,273, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про поділ майна подружжя, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя І.Ю.Миколаєць