СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/5055/20

пр. № 2/759/3485/20

22 вересня 2020 року Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Кириленко Т.В.

при секретарі Істоміній О.Г.

з участю позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, суд,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, повернення сплачених за товар грошових коштів, стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову посилається на те, що 13.07.2018 року придбала водонагрівач «Gorenie» у продавця ФОП ОСОБА_2 . Вартість товару згідно з чеком склала 5363,00 грн. У грудні 2019р. водонагрівач вийшов з ладу, у зв`язку з чим вона звернулась до майстра сервісного центру «Gorenie» і він сказав, що це гарантійний випадок, виписав висновок, що водонагрівач має істотний недолік. Так, гарантія на водонагрівач «Gorenie» становить 2 роки. Оскільки якість товару не задовольнила позивачку, вона звернулась до магазину з вимогою повернути сплачені кошти за неякісний товар. 24.01.2020р. представник інтернет- -магазину демонтував водонагрівач та забрав його на склад, проте, не дивлячись на неодноразові звернення, їй було відмовлено у гарантованому усуненні недоліків, обміні товару або поверненні сплачених грошових коштів.

Крім того, внаслідок порушення прав позивачки змінився її звичайний спосіб життя, остання була позбавлена можливості використовувати придбаний товар за призначенням, змушена витрачати свій час та сили на вирішення даної ситуації, що їй спричинило моральні страждання, а тому просить стягнути з відповідача моральну шкоди в сумі 10 000, 00 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.03.2020р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачу право на подання заперечень на відповідь на відзив.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала.

Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про день розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, а тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутність відповідно до ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 13.07.2018 року придбала водонагрівач «Gorenie» у продавця ФОП ОСОБА_2 .

Згідно видаткової накладної № #-00544631 від 13.07.2018р. вартість товару склала 5363 грн. (а.с. 12).

Актом технічного стану від 20.01.2020р. № 108588581 та згідно акту-наряду на виконання робіт № Р-60909 після проведеної діагностики встановлено істотний недолік водонагрівача «Gorenie» (а.с. 23-24).

17.03.2020 року ОСОБА_1 звернулась до ФОП « ОСОБА_2 » з претензією стосовно виявлення протягом гарантійного строку істотного недоліку, який виник з вини виробника товару та вимозі, щодо розірвання договору та поверненню грошових коштів за товар згідно ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів» та відшкодування моральної шкоди та витрат по оплаті юридичних послуг, відповіді на яку не отримала (а.с. 14-20).

Правові наслідки передання товару неналежної якості передбачені як статтею 678 ЦК України, так і статтею 8 Закону України «Про захист прав споживачів».

У відповідності до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) заміни товар на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті (ч. 3 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до п.п. 12, 15 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад 14 календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

Таким чином, для визнання недоліків товару істотними в наявності мають бути три обов`язкові ознаки та хоча б одна із факультативних ознак, які передбачені пунктами «а», «б» чи «в» п. 12 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів».

Істотні недоліки, що виникли з вини виробника (продавця, виконавця), чи фальсифікований товар у разі виникнення потреби у визначенні причини втрати якості товару, гарантійний термін якого не вичерпався, підтверджуються висновком експертизи, яку продавець відповідно до п. 13 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року № 506 «Про затвердження Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, зобов`язаний організувати у триденний термін із дня одержання письмової заяви від споживача.

Якщо на товар встановлено гарантійний строк, покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару, які були виявлені протягом цього строку (частина третя статті 680 ЦК України).

Покупець розпоряджається своїми правами на власний розсуд, обираючи належний, передбачений законом, спосіб захисту.

Відповідно до вимог статті 709 ЦК України продавець зобов`язаний прийняти товар неналежної якості від покупця і задовольнити його вимоги про заміну товару або усунення недоліків.

Частиною 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що на письмову вимогу споживача на час ремонту йому надається (з доставкою) товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) незалежно від моделі. Для цього продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені ч.1 цієї статті) зобов`язані створювати (мати) обмінний фонд товарів.

За змістом частин п`ятої та шостої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. За наявності товару вимога споживача про його заміну підлягає негайному задоволенню, а в разі виникнення потреби в перевірці якості - протягом чотирнадцяти днів або за домовленістю сторін. У разі відсутності товару вимога споживача про його заміну підлягає задоволенню у двомісячний строк з моменту подання відповідної заяви.

Згідно статті 17 Закону України «Про захист прав споживачів» за умови виникнення необхідності у визначенні причин втрати якості товару під час гарантійного строку продавець зобов`язаний провести експертизу продукції; при цьому на споживача покладається обов`язок лише довести наявність істотного дефекту продукції, тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця.

Право позивача на повернення сплаченої за товар грошової суми виникає при встановленні істотного недоліку проданого товару, який при цьому має одну із вказаних вище ознак, а не відсутності певної характеристики, встановленої позивачем після покупки товару.

Оскільки актом технічного стану від 20.01.2020р. встановлена наявність істотного недоліку водонагрівача «Gorenie», вказаний водонагрівач був переданий продавцю, претензія позивачки про повернення сплаченої за товар грошової суми відповідачем не задоволена, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню вартість водонагрівача в розмірі 5363грн.

Згідно ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Суд вважає, що позивачці спричинена також і моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала внаслідок порушення своїх прав споживача.

Враховуючи суть позовних вимог, характер діяння відповідача, тривалість страждань позивачки, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки моральну шкоду в розмірі 3000грн.

Щодо вимоги позову про стягнення витрат по оплаті юридичних послуг суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 №4191-VI, розмір компенсації витрат на правову допомогу в цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, в судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, небхідно з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності чи відповідного договору.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений законом №4191-VI.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад, копіювання документів).

На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги позивачем надано Договір № Т-991 від 3.03.2020 р. про надання юридичних послуг та копії квитанцій про сплату коштів у розмірі 3500грн. та 4060грн. (а.с. 25).

Однак, в порушення ст. 137 ЦПК України, позивачка не надала доказів надання їй юридичних послуг адвокатом або іншим фахівцем у галузі права, а також детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат за кожну роботу окремо із зазначенням витраченого для цього часу, що позбавляє суд можливості вирішити питання розподілу цих витрат між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У зв`язку з викладеним, достатніх підстав для стягнення понесених позивачкою витрат по оплаті юридичних послуг немає.

Відповідно до ст. 141 ЦК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимогу майнового та немайнового характеру.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 1, 8, 17 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 678, 680, 709 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 141, 209, 210, 223, 247, 265, 274, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачені грошові кошти в розмірі 5363грн., моральну шкоду в розмірі 3 000грн., а всього підлягає стягненню 8 363грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 1681грн. 60коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Т.В.Кириленко