справа № 201/8667/20
№ провадження 6/208/175/20
УХВАЛА

Іменем України

06 листопада 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі: Головуючого, судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Кіблицької М.В.,

розглянув у відкритому судовому подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа відносно ОСОБА_1 ,-

в с т а н о в и в:

Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов О.М. звернувся з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа відносно ОСОБА_1 .

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. знаходиться зведене виконавче провадження № 62174471 з примусового виконання виконавчого листа № 208/4839/17 від 19.05.2020 р. виданого Заводським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 отримані ними кошти в сумі 613 394,40 грн. та стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати по 8 462,50 грн. з кожного.

Приватним виконавцем здійснено дії спрямовані на виконання рішення про стягнення заборгованості за виконавчим документом, але до теперішнього часу боржник ніяких заходів, щодо повернення в натурі грошових коштів не здійснив, заборгованість не погашена.

У зв`язку з тим, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, має паспорт для виїзду за кордон, заявник просить обмежити боржника у праві виїзду за межі України.

Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов О.М. в судове засідання не з`явився.

Вивчивши матеріали подання, справи, суд вважає, що вимоги заявника не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. знаходиться зведене виконавче провадження № 62174471 з примусового виконання виконавчого листа № 208/4839/17 від 19.05.2020 р. виданого Заводським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 отримані ними кошти в сумі 613 394,40 грн. та стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати по 8 462,50 грн. з кожного. Станом на даний час рішення суду не виконане.

Згідно до ст. 441 ЦПК України, Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках-на приватних виконавців.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Одним із заходів виконання рішення суду може бути тимчасове обмеження особам (боржникам) у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого.

Як вбачається з матеріалів справи боржник вказану суму боргу добровільно не сплатив, на виклики державного виконавця щодо надання пояснень про причини невиконання рішення суду не з`являвся, причини неявки не повідомляв.

Ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

На підставі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Cтаттею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (ратифіковано Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 19 жовтня 1973 року № 2148-VIII) передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Зазначені правовідносини регулюються статтею 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Верховний Суд України в судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 1 лютого 2013 року зазначив, що з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите, зокрема, у пункті 18 частини третьої статті 11 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням держаного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Крім того, згідно до ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєї власною.

Таким чином, суд вважає, що подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа є необґрунтованим та не підлягає задоволенню, оскільки ця вимога суперечить Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань не доведено у поданні, а також не доведено суду взагалі чи відомо останній про наявність виконавчого провадження, у зв`язку із зазначеним у суду відсутні підстави для задоволення подання державного виконавця про обмеження у виїзді за межі України ОСОБА_1 .

Враховуючи зазначене, суд не знаходить підстав для задоволення подання заявника.

Керуючись ст.33 Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», ст.6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст. 260, 261, 354, 355, 441 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа відносно ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Похваліта С. М.