Справа № 653/2634/20
Провадження № 2/653/858/20
03 листопада 2020 року Генічеський районний суд Херсонської області в складі: головуючого судді Делалової О.М., секретар судового засідання Мироненко Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до Генічеської державної нотаріальної контори, Генічеського РВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) про зняття заборони з нерухомого майна,
Позивач звернулась до суду з позовом до Генічеської державної нотаріальної контори, Генічеського РВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття заборони з нерухомого майна.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказаний будинок позивач отримала в спадщину, на підставі свідоцтва про право на спадщину НОМЕР_1 , 06.09.2006 року і на момент оформлення нею спадщини ніяких заборон не існувало. Про вказану заборону їй стало відомо у серпні 2020 року. Особисто вона ніяких зобов`язань перед ДЕЖБАНКОМ не має і ніколи не мала.
Позивач вважає, що на даний час на належне їй майно (житловий будинок) безпідставно накладено арешт, чим порушені її майнові права щодо розпорядження власністю.
Позивач та її представник до судового засідання не з`явилися, але надали до суду заяву, згідно якої просили суд справу розглянути за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує повністю та просить їх задовольнити.
Представник відповідача Генічеської державної нотаріальної контори та представник відповідача Генічеського РВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) в судове засідання не з`явилися про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, відзив до суду не надходив.
Суд за згодою позивача на підставі ст. 280-289 ЦПК України розглядає справу в заочному порядку.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 31.07.2007 року зареєструвала своє право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину ВЕВ 089593 від 06.09.2006 року.
В реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні відомості про учасників договору застави, який виник у 1990 році.
Позивач зазначає, що успадковуючи будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у 2006 році та під час реєстрації права власності на вказане майно 31.07.2007 року жодної підстави для відмови в реєстрації права власності не існувало і відомості про заборону в реєстрі були відсутні.
Відповідачі відзив на позов не надали, будь-які докази які б заперечували факти зазначені позивачем до суду не надходили.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В силу вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з вимогами ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Положеннями ст. 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.
Відповідно до вимог ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
В силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
До 2005 року всі арешти накладені на майно боржників були внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в паперовому вигляді. В 2005 році Державним підприємством «Національні інформаційні системи України» всі арешти було перенесено до нової редакції Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна.
Згідно Постанови КМУ №1141 від 26.10.2011 року «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» ДП «Національні інформаційні системи» знов перенесли всі арешти до нового реєстру.
В реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні відомості про учасників договору застави який виник у 1990 році.
Отже, в судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що права позивача порушені, оскільки на належне їй майно накладено заборону відчуження (арешт), що в свою чергу позбавляє її права щодо вільного володіння, користування та розпорядження належним їй майном.
Разом з тим, існування на даний час підстав для такого обтяження судом не встановлено.
На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 223, 259, 263, 264, 268, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 319, 392 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Генічеської державної нотаріальної контори, Генічеського РВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) про зняття заборони з нерухомого майна - задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу (в порядку вимог ст. 352, 354 ЦПК України) до Херсонського апеляційного суду через Генічеський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення (в порядку ст. 284 ЦПК України) може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 - ти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Генічеського районного суду О. М. Делалова