Справа № 468/1421/20-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26.11.2020 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Муругова В.В., за участю секретаря Рафальської К.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 468/1421/20-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На обґрунтування вимог позивач в заяві зазначив, що є власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному житлі зареєстрований відповідач сестра позивача, але з 2104 року не проживає за вказаною адресою. На даний час відповідач проживає за іншою адресою, але з реєстрації за вказаною адресою не знятий.

Посилаючись на те, що відповідач з 2014 року без поважних причин не проживає в квартирі, що належить позивачу, останній просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Від позивача надійшла до суду заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності.

Від відповідача до суду не надійшло відзиву на позов, до суду повернулось поштове відправлення, що у комплексі з наявним у справі актом депутата про встановлення факту непроживання від 24.09.2020 року дає підстави для висновку про те, що відповідач за зареєстрованим у встановленому порядку місцем свого проживання відсутня, тому вона відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленою.

З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явилася в судове засідання та не подала відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи.

Дослідивши наявні у справі матеріали (копію свідоцтва про право на спадщину від 11.09.2020 року; копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.09.2020 року; довідку про зареєстрованих у житловому приміщенні від 28.09.2020 року; копію акту депутата про встановлення факту непроживання від 24.09.2020 року; копію спадкової справи №24/2019 після померлого ОСОБА_3 ), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який вона успадкувала після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Інші спадкоємці не прийняли спадщину. Відповідач ОСОБА_2 - сестра позивача зареєстрована з 1989 року в даному будинку, але з 2014 року у вказаному житлі не проживає. При цьому з реєстрації за даною адресою відповідач не знялася.

Вказані обставини обмежують право позивача володіти, користуватись та розпоряджатись своєю нерухомістю.

Між сторонами відсутні будь-які договірні правовідносини з приводу володіння та користування відповідачів житловим будинком позивача, оскільки в судовому засіданні не добуто належних та допустимих доказів укладення між позивачем та відповідачами договорів найму належного позивачу житла (який відповідно до ст. 811 ЦК України має укладатись в письмовій формі), та такі факти позивачем заперечуються, і відсутні будь-які дані про досягнення між сторонами домовленостей по всім істотним умовам договору найму житла (предмет, строк, плата).

Згідно з ч. 1 ст. 311 та ст. 391 ЦК України житло фізичної особи є недоторканним, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.ст. 150, 156 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст. 64 ЖК України. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст.162 ЖК України.

Згідно з вимогами ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 та з моменту його реєстрації у вказаному житлі він набув право користування ним. Але з 2014 року відповідач не реалізовує своє право користування вказаним житлом і на даний час фактично проживає за іншою адресою, та будь-яких правочинів стосовно володіння та користування будинком позивача відповідач не укладав, тому реєстрація відповідача у квартирі позивача неправомірно обмежує його правомочності по користуванню та розпорядженню належним йому майном.

У зв`язку з наведеним, відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Внаслідок задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст.ст. 150, 156 Житлового кодексу України, ст. 405 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 12; 13; 81; 264; 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування сплаченого судового збору 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Повне судове рішення складене 26.11.2020 року.

Суддя: