Провадження 22-ц/812/1874/20 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Постанова

Іменем України

24 листопада 2020 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Лівінського І.В., Тищук Н.О.,

із секретарем Лівшенком О.С.,

за участю :

представника позивача Родіонової В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, вступна та резолютивна частини якого проголошені 23 вересня 2020 року о 13 год. 05 хв., повний текст складений 02 жовтня 2020 року, під головуванням судді Карташевої Т.А., в приміщенні цього ж суду, у справі №487/7895/19, за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмета спору Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради зазначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що позивачка є власником автомобіля марки Opel Astra, 2007 року випуску, синього кольору, WIN НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

09 серпня 2019 року приблизно з 14.30 год. вказаний транспортний засіб, відповідно до Правил дорожнього руху, був припаркований біля закусочної ФОП ОСОБА_2 , за адресою АДРЕСА_1 .

Близько 15.00 год. під час сильного вітру була зламана висотна частина сухої гілки дерева, яка впала і пошкодила автомобіль. Вона звернулася до органів внутрішніх справ. На місце події прибув наряд поліції, які склали протокол місця події, в якому зафіксували, що через падіння дерева було деформовано дах, задні ліві двері, пошкоджено скло дверей.

Вважає, що шкода завдана їй внаслідок бездіяльності посадових осіб Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, оскільки відповідач є суб`єктом у сфері благоустрою, на якого покладено обов`язок по догляду за зеленими насадженнями, який останнім не виконано, внаслідок чого завдана указана шкода.

Відповідно до Звіту №143/09-19 від 26 вересня 2019 року про оцінку пошкоджень автомобіля, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 95236 грн. 33 коп. без урахування коефіцієнту фізичного зносу. За надання послуг експерта щодо складання вказаного вище звіту ОСОБА_1 сплачено 2500 грн.

Крім того, позивачці завдано моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн, яка виразилася у порушенні її звичного способу життя, так як вона була позбавлена можливості користуватися автомобілем для вирішення повсякденних побутових питань, зазнала хвилювань з приводу втрати товарного вигляду автомобіля.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд задовольнити позов та стягнути з відповідача на свою користь 123 115 грн., з яких: 99015 грн. матеріальна шкода, 20000 грн. моральна шкода, 2500 грн. вартість проведеної товарознавчої експертизи, 1600 грн. витрати на послуги з евакуації авто; судовий збір в сумі 1232 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2020 року позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди 45671 грн. 77 коп., 2500 грн. витрат з оплати вартості проведеної автотоварознавчої експертизи, 1600 грн. витрат на послуги евакуації авто, а всього 49771 грн. 77 коп.; моральної шкоди в розмірі 10000грн. та витрати на правову допомогу 8000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що заподіяна позивачці майнова шкода має бути відшкодована відповідачем, як балансоутримувачем прибудинкової території на якій відбулося падіння дерева, оскільки рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 28 лютого 2014 року № 208 саме на Адміністрацію Заводського району Миколаївської міської ради покладено обов`язок належного догляду за зеленими насадженнями на об`єктах благоустрою комунальної власності.

У зв`язку із чим позов в частині відшкодування матеріальної шкоди суд задовольнив, стягнувши вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, який склав 45671 грн. 77 коп.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що неправомірними діями відповідача позивачу завдана й моральна шкода, яка стягнута судом, виходячи з характеру та обсягу страждань в розмірі 10 000грн.

Суд також стягнув витрати на послуги евакуації авто та витрати, пов`язані з розглядом справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить змінити рішення районного суду, задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі та стягнути судові витрати за подачу апеляційної скарги.

Аргументи апеляційної скарги зводяться до не згоди з рішенням суду в частині стягнення майнової та моральної шкоди.

Звертає увагу, що суд першої інстанції не врахував звіт про оцінку транспортного засобу №143/09-19 від 26 вересня 2019 року, яким вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахування зносу визначено у розмірі 45671 грн. 77 коп, що не відповідає реальним витратам позивача, необхідним для відновлення пошкодженого автомобіля. Тому розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу має визначатися виходячи з фактичної (реальної) суми, яка становить 95236 грн. 33 коп.

Ухвалюючи рішення в частині стягнення моральної шкоди, суд не в повній мірі врахував понесені позивачкою моральні страждання у зв`язку з пошкодженням належного їй автомобіля, що потягло тривалу зміну усталеного способу і ритму життя.

Адміністрація Заводського району Миколаївської міської ради в своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції помилково поклав відповідальність щодо відшкодування шкоди, спричиненої позивачці внаслідок пошкодження її автомобіля, на Адміністрацію Заводського району. Вказує, що суд не звернув увагу на те, що відповідно до положення «Про закріплення об`єктів благоустрою міста і встановлення відповідальності за їх догляд та санітарний стан», затвердженого рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 208 від 28.02.2014 року, на Адміністрацію покладено обов`язок щодо організації та забезпечення догляду та санітарного стану відповідних об`єктів. Таку роботу Адміністрація проводить у разі надходження звернення, яке фіксується у службі оперативного реагування «1588» департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради. Якщо таких звернень не надходило, умови проведення робіт щодо належного стану зелених насаджень відсутні.

Також заявник зазначає про відсутність вини відповідача у заподіянні шкоди позивачеві, збитки позивачу могли бути спричинені внаслідок небезпечного природного явища.

Перевіривши наведені в апеляційних скаргах доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради не підлягають задоволенню із наступних підстав.

Суд установив, що ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль марки «Opel Astra», 2007 рок випуску, синього кольору, WIN НОМЕР_1 номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

09 серпня 2019 року близько 14:30 год. автомобіль позивача перебуваючи біля закусочної ФОП ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , де були відсутні дорожні знаки, які забороняють стоянку, внаслідок падіння сухої гілки дерева, зазнав значних механічних пошкоджень, що також підтверджується інформацією Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області від 18 вересня 2019 року.

Характер механічних пошкоджень автомобіля внаслідок падіння дерева зафіксовано у протоколі огляду місця події від 09 серпня 2019 року, протоколі огляду транспортного засобу від 12 вересня 2019 року (а.с.46).

Довідкою від 20 серпня 2019р. №31/-9.08.2019, наданою Миколаївським обласним центром гідрометеорології, повідомлено, що за даними спостережень авіаметеорологічної станції Миколаїв 09 серпня 2019 року з 15.07 год. по 15.59 год. спостерігався південно-західний вітер з переходом на північний, максимальна сила вітру 21 м/с (небезпечне явище).

Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку №143/09-19 від 26 вересня 2019 року про оцінку автомобіля Opel Astra реєстраційний номер НОМЕР_2 , наданого ФОП ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту автомобіля Opel Astra реєстраційний номер НОМЕР_2 , з включенням в розрахунку ПДВ складає 95236,33 грн, а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля Opel Astra реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент ДТП складає 45671,77 грн.

За проведене експертне дослідження позивачкою на користь ФОП ОСОБА_3 сплачено 2 500 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 41 від 26 вересня 2019 року.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 , посилаючись на положення Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Правила утримання зелених насаджень у населених пунктах України, норми ЦК України, рішення Миколаївської міської ради від 28 лютого 2014 року № 208, яким адміністрація Заводського району визначена відповідальною за організацію та забезпечення догляду та санітарного стану об`єктів благоустрою на території Заводського району, у тому числі і щодо зелених насаджень по АДРЕСА_1 , просила стягнути заподіяну їй шкоду.

За змістом положень ч.3 ст.386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 7 частини першої статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено право громадян звертатися до суду з позовами про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

За приписами частини першої та другої статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Статтею 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 6 вересня 2005 року № 2807-ІV ( далі - Закон № 2807-ІV) визначено, що благоустрій населених пунктів це комплекс робіт інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Пунктом 1 статті 13 Закону № 2807-ІV встановлено, що до об`єктів благоустрою, крім інших, належать вулиці та прибудинкові території.

Елементами (частинами) об`єктів благоустрою згідно зі статті 21 цього закону є: 1) покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок відповідно до діючих норм і стандартів; 2) зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях.

Згідно зі ст. 15 цього ж закону органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності.

У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів. Підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації.

Відповідно до ст. 25 цього Закону утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території.

На об`єктах державної чи комунальної власності межі закріпленої території та обсяги пайової участі визначають місцеві органи влади.

Відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності є балансоутримувачі цих об`єктів.

Пунктом 5 частини другої статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень виконавчих комітетів сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

Згідно з частиною сьомою статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.

Пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року N 105 (далі - Правила), передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою.

Відповідно до пункту 5.5. Правил відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

Відповідно до пунктів 2.1, 5.1, 5.4., 5.5 Правил на конкурсних засадах державними або місцевими органами влади призначаються підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства та є їх балансоутримувачами.

Таким чином, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування або їх виконавчими органами підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень.

Крім того, відповідно до розділу 12 Правил з метою контролю за станом міських зелених насаджень балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельної ділянки здійснюють їх загальні, часткові та позачергові огляди.

Загальні огляди проводяться двічі на рік - навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому - лише окремі елементи.

Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо.

За даними обстежень складають відповідні акти.

Згідно п. 9.1.11-9.1.12 Правил під час проведення щорічних обстежень зелених насаджень потрібно виявляти аварійні дерева (дерева, які можуть становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди або перебувають у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі).

Підпунктом 7 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Тобто до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння гілки з дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування або його виконавчим органом, як відповідальну особу за стан зелених насаджень у тому числі, біля будівлі по вул. Курортній 1/Б в м. Миколаєві.

Рішенням Миколаївської міської ради від 27.01.2011 р. № 3/10 затверджена структура виконавчих органів міської ради, до складу якої входять, створені нею за територіальним принципом, адміністрації районів міста Миколаєва.

Рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 28 лютого 2014 року №208 «Про закріплення об`єктів благоустрою міста і встановлення відповідальності за їх догляд та санітарний стан», вулиці Генерала Карпенка та Курортна (Бутоми) в м. Миколаєві відносяться до об`єктів благоустрою міста, що фінансуються з міського бюджету, організацію та забезпечення догляду за санітарним станом яких здійснює адміністрація Заводського району Миколаївської міської ради, і відповідно не входить у перелік об`єктів благоустрою, що фінансуються з міського бюджету, організацію та забезпечення догляду та санітарного стану яких здійснює Департамент ЖКГ.

Згідно з пунктами 3.4.2, 3.4.3, 3.4.16, 3.4.17 Положення про адміністрацію Заводського району Миколаївської міської ради, затвердженого рішенням міської ради від 23 лютого 2017 року № 16/32, на адміністрацію Заводського району Миколаївської міської ради покладено контроль за організацією робіт з утримання, благоустрою та санітарного очищення території району, організація та виконання робіт із знесення, кронування та санітарної обрізки дерев і кущів на території, прилеглій до житлових будинків всіх форм власності, організація та контроль за дотриманням Правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Миколаєві на території району.

Як вбачається із листа департаменту ЖКГ Миколаївської міської ради від 05 вересня 2019 року №4485/08.01.01-16/34/19 на адресу ЖКГ ММР 13 березня 2019 року надійшло звернення ФОП ОСОБА_4 , в якому він просив зрізати сухе дерево по АДРЕСА_1 . За результатами розгляду вказаного звернення спеціалістами управління екології департаменту ЖКГ ММР було проведено обстеження зелених насаджень за вказаною адресою, складено акти обстеження зелених насаджень №158 та №159 від 15 березня 2019 року. Під час проведення обстеження виявлено, що дерево породи тополя було сухим та підлягало знесенню.

Крім того, до департаменту ЖКГ ММР з цього ж приводу звертався громадянин ОСОБА_5 , в результаті чого було проведено додаткове обстеження зелених насаджень та складено відповідні акти обстеження №834 та №835 від 15 липня 2019 року.

Вищезазначені акти обстеження зелених насаджень були направлені до адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради для організації та виконання робіт, у зв`язку з тим, що даний об`єкт благоустрою АДРЕСА_1 закріплений за адміністрацією на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №208 від 28 лютого 2014 року «Про закріплення об`єктів благоустрою міста і встановлення відповідальності за їх догляд та санітарний стан».

Відповідно докази, які б підтверджували виконання адміністрацією Заводського району Миколаївської міської ради покладених на неї функцій, вказаним відповідачем не надано.

Також відповідачем не надано доказів того, що на конкурсних засадах визначено балансоутримувача зелених насаджень, які розміщені по АДРЕСА_1 або що за їх утримання відповідає підприємство, з яким укладено договір про утримання та догляд за зеленими насадженнями.

Встановивши, що адміністрацією Заводського району на закріпленій за нею території не здійснювалися жодні заходи по локалізації сухої гілки дерева до 09 серпня 2019 року по АДРЕСА_1 , з метою недопущення в майбутньому її падіння, тобто саме внаслідок неналежного виконання адміністрацією Заводського району своїх обов`язків щодо організації та забезпечення догляду та санітарного стану зелених насаджень було пошкоджено автомобіль позивачки, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що саме на відповідача має бути покладено обов`язок по відшкодуванню шкоди.

Доводи апеляційної скарги адміністрації Заводського району про те, що за даним позовом відповідальність повинна нести міська рада, є помилковими.

Міська рада, яка від імені територіальної громади, відповідно до ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», є відповідальною за організацію благоустрою на території міста, своїм рішенням, в межах наданих повноважень, визначила адміністрацію Заводського району відповідальною за організацію та забезпечення догляду та санітарного стану об`єктів благоустрою на території Заводського району, у тому числі і щодо зелених насаджень на АДРЕСА_1 .

За таких обставин, ні міська рада ні її виконавчий комітет не можуть нести відповідальності за порушення обов`язку, який покладено на адміністрацію Заводського району, як самостійну юридичну особу, в сфері організації та виконання робіт із збереження зелених насаджень і належний догляд за ними на об`єктах благоустрою.

Доводи відповідача про відсутність його вини у заподіянні шкоди не заслуговують на увагу.

Автомобіль позивачки в момент падіння сухої гілки знаходився біля будівлі по вул. Курортній 1/Б м. Миколаєва, яка закріплена за адміністрацією Заводського району Миколаївської міської ради.

Механічні пошкодження, яких він зазнав, сталися внаслідок падіння на кузов сухого дерева, яке є елементом благоустрою, а дерева внаслідок досягнення значного віку потребують омолоджувальної та санітарної обрізки.

Встановлене є наслідком неналежного виконання адміністрацією свого обов`язку, щодо організації та забезпечення догляду та санітарного стану зелених насаджень на закріпленій за нею території.

Таким чином, адміністрація Заводського району не довела відсутність своєї вини, а тому саме вона має відповідати за відшкодування шкоди, заподіяній позивачці внаслідок пошкодження автомобіля.

Посилання на те, що санітарна обрізка та видалення дерев здійснюється лише за відповідною заявкою юридичних та фізичних осіб, не заслуговують на увагу, оскільки суперечать положенням Правил, якими передбачено проведення уповноваженою особою систематичних загальних, часткових та позачергових оглядів міських зелених насаджень, чого відповідачем належним чином не було забезпечено.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що пошкодження автомобіля внаслідок падіння гілки дерева сталося з вини самої позивачки, яка припаркувала його з порушенням правил дорожнього руху, не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи. Оскільки протоколів патрульної поліції щодо порушення позивачем правил стоянки матеріали справи не містять. Як не містять й даних про наявність відповідних заборонних дорожніх знаків поблизу будівлі по вул. Курортній 1/Б в м. Миколаєві щодо здійснення паркування автомобілів.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що падіння дерева на автомобіль і його пошкодження сталося внаслідок непереборної сили, а саме небезпечних гiдрометеорологiчних явищ у вигляді сильного вітру, не можуть бути прийняті до уваги.

Із матеріалів справи видно, що дерево, яке впало, було сухим, а відповідач за належного виконання покладених на нього обов`язків з утримання зелених насаджень, міг би запобігти його падінню.

Більш того, незважаючи на те, що у листі Миколаївського обласного центру з гідрометеорології від 20 серпня 2019 року вказано про пориви вітру, які мали місце 09 серпня 2019 року, висновок про настання обставин непереборної сили (про настання форс-мажору) має право робити лише Торгово-промислова палата України на основі даних Гідрометцентру та КД-52.4.1.01-06. Таких доказів відповідач не надав ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що вона як власник пошкодженого транспортного засобу має право на відшкодування майнової шкоди без урахування коефіцієнту фізичного зносу, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

В суді апеляційної інстанції представник позивачки пояснила, що автомобіль на даний час не відремонтований.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.

Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Таким чином, наведеними нормами права встановлено, що винною особою відшкодовуються лише реальні збитки, які понесені потерпілим. Тобто для відшкодування понесених реальних збитків на відновлення автомобіля, позивач мала надати докази на доведення їх розміру, а також докази заміни деталей автомобіля на нові іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів.

Оскільки позивач заявила вимогу про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу, то така шкода, за відсутності доказів проведення відновлення пошкодженої речі, стягуються з врахуванням зношеності автомобіля.

Посилання позивачки на рахунок фактуру ФОП ОСОБА_6 суд першої інстанції обгрунтовано відхилив, оскільки цей документ ґрунтується на приблизному визначенні розміру збитку.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача фактичної вартості ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу, а стягнув лише у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині часткового задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то вони є безпідставними.

Вирішуючи заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції врахував такі критерії визначення розміру її відшкодування, як характер правопорушення, ступінь вини відповідача, глибину душевних страждань позивачки, пов`язаних з тим, що вона безперечно отримала душевну травму, наслідки якої мали вплив на її психічний стан, оскільки на той час у позивачки відбулися передчасні пологи, лікарями було призначено посилений догляд за новонародженою дитиною, у зв`язку з чим, виникала необхідність постійно приїжджати в лікарню на прийом до лікаря та винаймати авто, із за чого позивачка зазнала тяжкість вимушених змін у її житті, внаслідок нервового стресу вона втратила молоко та припинила грудне годування новонародженого малюка, що підтверджується записами в медичних документах, позивачка тривалий час була позбавлена можливості отримати з боку відповідача відшкодування матеріальної шкоди, та була вимушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права. А тому з урахуванням вимог ст. ст. 23, 1167 ЦК України та принципів розумності й справедливості з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції правильно визначив суму стягнення в розмірі 10000 грн.

Оскільки оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381 -384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради залишити без задоволення, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2020 року без змін.

Поновити дію рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2020 року, зупиненого на підстави ухвали Миколаївського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий

Судді:

_____________________

Повний текст судового рішення виготовлено 26.11.2020 р.

Провадження 22-ц/812/1874/20 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.

22-ц/812/1974/20

Постанова

Іменем України

24 листопада 2020 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Лівінського І.В., Тищук Н.О.,

із секретарем Лівшенком О.С.,

за участю :

представника позивача Родіонової В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, вступна та резолютивна частини якого проголошені 23 вересня 2020 року о 13 год. 05 хв., повний текст складений 02 жовтня 2020 року, під головуванням судді Карташевої Т.А., в приміщенні цього ж суду, у справі №487/7895/19, за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмета спору Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради зазначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що позивачка є власником автомобіля марки Opel Astra, 2007 року випуску, синього кольору, WIN НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

09 серпня 2019 року приблизно з 14.30 год. вказаний транспортний засіб, відповідно до Правил дорожнього руху, був припаркований біля закусочної ФОП ОСОБА_2 , за адресою АДРЕСА_1 .

Близько 15.00 год. під час сильного вітру була зламана висотна частина сухої гілки дерева, яка впала і пошкодила автомобіль. Вона звернулася до органів внутрішніх справ. На місце події прибув наряд поліції, які склали протокол місця події, в якому зафіксували, що через падіння дерева було деформовано дах, задні ліві двері, пошкоджено скло дверей.

Вважає, що шкода завдана їй внаслідок бездіяльності посадових осіб Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, оскільки відповідач є суб`єктом у сфері благоустрою, на якого покладено обов`язок по догляду за зеленими насадженнями, який останнім не виконано, внаслідок чого завдана указана шкода.

Відповідно до Звіту №143/09-19 від 26 вересня 2019 року про оцінку пошкоджень автомобіля, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 95236 грн. 33 коп. без урахування коефіцієнту фізичного зносу. За надання послуг експерта щодо складання вказаного вище звіту ОСОБА_1 сплачено 2500 грн.

Крім того, позивачці завдано моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн, яка виразилася у порушенні її звичного способу життя, так як вона була позбавлена можливості користуватися автомобілем для вирішення повсякденних побутових питань, зазнала хвилювань з приводу втрати товарного вигляду автомобіля.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд задовольнити позов та стягнути з відповідача на свою користь 123 115 грн., з яких: 99015 грн. матеріальна шкода, 20000 грн. моральна шкода, 2500 грн. вартість проведеної товарознавчої експертизи, 1600 грн. витрати на послуги з евакуації авто; судовий збір в сумі 1232 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2020 року позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди 45671 грн. 77 коп., 2500 грн. витрат з оплати вартості проведеної автотоварознавчої експертизи, 1600 грн. витрат на послуги евакуації авто, а всього 49771 грн. 77 коп.; моральної шкоди в розмірі 10000грн. та витрати на правову допомогу 8000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що заподіяна позивачці майнова шкода має бути відшкодована відповідачем, як балансоутримувачем прибудинкової території на якій відбулося падіння дерева, оскільки рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 28 лютого 2014 року № 208 саме на Адміністрацію Заводського району Миколаївської міської ради покладено обов`язок належного догляду за зеленими насадженнями на об`єктах благоустрою комунальної власності.

У зв`язку із чим позов в частині відшкодування матеріальної шкоди суд задовольнив, стягнувши вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, який склав 45671 грн. 77 коп.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що неправомірними діями відповідача позивачу завдана й моральна шкода, яка стягнута судом, виходячи з характеру та обсягу страждань в розмірі 10 000грн.

Суд також стягнув витрати на послуги евакуації авто та витрати, пов`язані з розглядом справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить змінити рішення районного суду, задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі та стягнути судові витрати за подачу апеляційної скарги.

Аргументи апеляційної скарги зводяться до не згоди з рішенням суду в частині стягнення майнової та моральної шкоди.

Звертає увагу, що суд першої інстанції не врахував звіт про оцінку транспортного засобу №143/09-19 від 26 вересня 2019 року, яким вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахування зносу визначено у розмірі 45671 грн. 77 коп, що не відповідає реальним витратам позивача, необхідним для відновлення пошкодженого автомобіля. Тому розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу має визначатися виходячи з фактичної (реальної) суми, яка становить 95236 грн. 33 коп.

Ухвалюючи рішення в частині стягнення моральної шкоди, суд не в повній мірі врахував понесені позивачкою моральні страждання у зв`язку з пошкодженням належного їй автомобіля, що потягло тривалу зміну усталеного способу і ритму життя.

Адміністрація Заводського району Миколаївської міської ради в своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції помилково поклав відповідальність щодо відшкодування шкоди, спричиненої позивачці внаслідок пошкодження її автомобіля, на Адміністрацію Заводського району. Вказує, що суд не звернув увагу на те, що відповідно до положення «Про закріплення об`єктів благоустрою міста і встановлення відповідальності за їх догляд та санітарний стан», затвердженого рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 208 від 28.02.2014 року, на Адміністрацію покладено обов`язок щодо організації та забезпечення догляду та санітарного стану відповідних об`єктів. Таку роботу Адміністрація проводить у разі надходження звернення, яке фіксується у службі оперативного реагування «1588» департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради. Якщо таких звернень не надходило, умови проведення робіт щодо належного стану зелених насаджень відсутні.

Також заявник зазначає про відсутність вини відповідача у заподіянні шкоди позивачеві, збитки позивачу могли бути спричинені внаслідок небезпечного природного явища.

Перевіривши наведені в апеляційних скаргах доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради не підлягають задоволенню із наступних підстав.

Суд установив, що ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль марки «Opel Astra», 2007 рок випуску, синього кольору, WIN НОМЕР_1 номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

09 серпня 2019 року близько 14:30 год. автомобіль позивача перебуваючи біля закусочної ФОП ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , де були відсутні дорожні знаки, які забороняють стоянку, внаслідок падіння сухої гілки дерева, зазнав значних механічних пошкоджень, що також підтверджується інформацією Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області від 18 вересня 2019 року.

Характер механічних пошкоджень автомобіля внаслідок падіння дерева зафіксовано у протоколі огляду місця події від 09 серпня 2019 року, протоколі огляду транспортного засобу від 12 вересня 2019 року (а.с.46).

Довідкою від 20 серпня 2019р. №31/-9.08.2019, наданою Миколаївським обласним центром гідрометеорології, повідомлено, що за даними спостережень авіаметеорологічної станції Миколаїв 09 серпня 2019 року з 15.07 год. по 15.59 год. спостерігався південно-західний вітер з переходом на північний, максимальна сила вітру 21 м/с (небезпечне явище).

Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку №143/09-19 від 26 вересня 2019 року про оцінку автомобіля Opel Astra реєстраційний номер НОМЕР_2 , наданого ФОП ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту автомобіля Opel Astra реєстраційний номер НОМЕР_2 , з включенням в розрахунку ПДВ складає 95236,33 грн, а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля Opel Astra реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент ДТП складає 45671,77 грн.

За проведене експертне дослідження позивачкою на користь ФОП ОСОБА_3 сплачено 2 500 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 41 від 26 вересня 2019 року.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 , посилаючись на положення Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Правила утримання зелених насаджень у населених пунктах України, норми ЦК України, рішення Миколаївської міської ради від 28 лютого 2014 року № 208, яким адміністрація Заводського району визначена відповідальною за організацію та забезпечення догляду та санітарного стану об`єктів благоустрою на території Заводського району, у тому числі і щодо зелених насаджень по АДРЕСА_1 , просила стягнути заподіяну їй шкоду.

За змістом положень ч.3 ст.386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 7 частини першої статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено право громадян звертатися до суду з позовами про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

За приписами частини першої та другої статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Статтею 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 6 вересня 2005 року № 2807-ІV ( далі - Закон № 2807-ІV) визначено, що благоустрій населених пунктів це комплекс робіт інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Пунктом 1 статті 13 Закону № 2807-ІV встановлено, що до об`єктів благоустрою, крім інших, належать вулиці та прибудинкові території.

Елементами (частинами) об`єктів благоустрою згідно зі статті 21 цього закону є: 1) покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок відповідно до діючих норм і стандартів; 2) зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях.

Згідно зі ст. 15 цього ж закону органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності.

У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів. Підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації.

Відповідно до ст. 25 цього Закону утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території.

На об`єктах державної чи комунальної власності межі закріпленої території та обсяги пайової участі визначають місцеві органи влади.

Відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності є балансоутримувачі цих об`єктів.

Пунктом 5 частини другої статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень виконавчих комітетів сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

Згідно з частиною сьомою статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.

Пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року N 105 (далі - Правила), передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою.

Відповідно до пункту 5.5. Правил відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

Відповідно до пунктів 2.1, 5.1, 5.4., 5.5 Правил на конкурсних засадах державними або місцевими органами влади призначаються підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства та є їх балансоутримувачами.

Таким чином, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування або їх виконавчими органами підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень.

Крім того, відповідно до розділу 12 Правил з метою контролю за станом міських зелених насаджень балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельної ділянки здійснюють їх загальні, часткові та позачергові огляди.

Загальні огляди проводяться двічі на рік - навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому - лише окремі елементи.

Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо.

За даними обстежень складають відповідні акти.

Згідно п. 9.1.11-9.1.12 Правил під час проведення щорічних обстежень зелених насаджень потрібно виявляти аварійні дерева (дерева, які можуть становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди або перебувають у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі).

Підпунктом 7 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Тобто до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння гілки з дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування або його виконавчим органом, як відповідальну особу за стан зелених насаджень у тому числі, біля будівлі по вул. Курортній 1/Б в м. Миколаєві.

Рішенням Миколаївської міської ради від 27.01.2011 р. № 3/10 затверджена структура виконавчих органів міської ради, до складу якої входять, створені нею за територіальним принципом, адміністрації районів міста Миколаєва.

Рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 28 лютого 2014 року №208 «Про закріплення об`єктів благоустрою міста і встановлення відповідальності за їх догляд та санітарний стан», вулиці Генерала Карпенка та Курортна (Бутоми) в м. Миколаєві відносяться до об`єктів благоустрою міста, що фінансуються з міського бюджету, організацію та забезпечення догляду за санітарним станом яких здійснює адміністрація Заводського району Миколаївської міської ради, і відповідно не входить у перелік об`єктів благоустрою, що фінансуються з міського бюджету, організацію та забезпечення догляду та санітарного стану яких здійснює Департамент ЖКГ.

Згідно з пунктами 3.4.2, 3.4.3, 3.4.16, 3.4.17 Положення про адміністрацію Заводського району Миколаївської міської ради, затвердженого рішенням міської ради від 23 лютого 2017 року № 16/32, на адміністрацію Заводського району Миколаївської міської ради покладено контроль за організацією робіт з утримання, благоустрою та санітарного очищення території району, організація та виконання робіт із знесення, кронування та санітарної обрізки дерев і кущів на території, прилеглій до житлових будинків всіх форм власності, організація та контроль за дотриманням Правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Миколаєві на території району.

Як вбачається із листа департаменту ЖКГ Миколаївської міської ради від 05 вересня 2019 року №4485/08.01.01-16/34/19 на адресу ЖКГ ММР 13 березня 2019 року надійшло звернення ФОП ОСОБА_4 , в якому він просив зрізати сухе дерево по АДРЕСА_1 . За результатами розгляду вказаного звернення спеціалістами управління екології департаменту ЖКГ ММР було проведено обстеження зелених насаджень за вказаною адресою, складено акти обстеження зелених насаджень №158 та №159 від 15 березня 2019 року. Під час проведення обстеження виявлено, що дерево породи тополя було сухим та підлягало знесенню.

Крім того, до департаменту ЖКГ ММР з цього ж приводу звертався громадянин ОСОБА_5 , в результаті чого було проведено додаткове обстеження зелених насаджень та складено відповідні акти обстеження №834 та №835 від 15 липня 2019 року.

Вищезазначені акти обстеження зелених насаджень були направлені до адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради для організації та виконання робіт, у зв`язку з тим, що даний об`єкт благоустрою АДРЕСА_1 закріплений за адміністрацією на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №208 від 28 лютого 2014 року «Про закріплення об`єктів благоустрою міста і встановлення відповідальності за їх догляд та санітарний стан».

Відповідно докази, які б підтверджували виконання адміністрацією Заводського району Миколаївської міської ради покладених на неї функцій, вказаним відповідачем не надано.

Також відповідачем не надано доказів того, що на конкурсних засадах визначено балансоутримувача зелених насаджень, які розміщені по АДРЕСА_1 або що за їх утримання відповідає підприємство, з яким укладено договір про утримання та догляд за зеленими насадженнями.

Встановивши, що адміністрацією Заводського району на закріпленій за нею території не здійснювалися жодні заходи по локалізації сухої гілки дерева до 09 серпня 2019 року по АДРЕСА_1 , з метою недопущення в майбутньому її падіння, тобто саме внаслідок неналежного виконання адміністрацією Заводського району своїх обов`язків щодо організації та забезпечення догляду та санітарного стану зелених насаджень було пошкоджено автомобіль позивачки, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що саме на відповідача має бути покладено обов`язок по відшкодуванню шкоди.

Доводи апеляційної скарги адміністрації Заводського району про те, що за даним позовом відповідальність повинна нести міська рада, є помилковими.

Міська рада, яка від імені територіальної громади, відповідно до ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», є відповідальною за організацію благоустрою на території міста, своїм рішенням, в межах наданих повноважень, визначила адміністрацію Заводського району відповідальною за організацію та забезпечення догляду та санітарного стану об`єктів благоустрою на території Заводського району, у тому числі і щодо зелених насаджень на АДРЕСА_1 .

За таких обставин, ні міська рада ні її виконавчий комітет не можуть нести відповідальності за порушення обов`язку, який покладено на адміністрацію Заводського району, як самостійну юридичну особу, в сфері організації та виконання робіт із збереження зелених насаджень і належний догляд за ними на об`єктах благоустрою.

Доводи відповідача про відсутність його вини у заподіянні шкоди не заслуговують на увагу.

Автомобіль позивачки в момент падіння сухої гілки знаходився біля будівлі по вул. Курортній 1/Б м. Миколаєва, яка закріплена за адміністрацією Заводського району Миколаївської міської ради.

Механічні пошкодження, яких він зазнав, сталися внаслідок падіння на кузов сухого дерева, яке є елементом благоустрою, а дерева внаслідок досягнення значного віку потребують омолоджувальної та санітарної обрізки.

Встановлене є наслідком неналежного виконання адміністрацією свого обов`язку, щодо організації та забезпечення догляду та санітарного стану зелених насаджень на закріпленій за нею території.

Таким чином, адміністрація Заводського району не довела відсутність своєї вини, а тому саме вона має відповідати за відшкодування шкоди, заподіяній позивачці внаслідок пошкодження автомобіля.

Посилання на те, що санітарна обрізка та видалення дерев здійснюється лише за відповідною заявкою юридичних та фізичних осіб, не заслуговують на увагу, оскільки суперечать положенням Правил, якими передбачено проведення уповноваженою особою систематичних загальних, часткових та позачергових оглядів міських зелених насаджень, чого відповідачем належним чином не було забезпечено.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що пошкодження автомобіля внаслідок падіння гілки дерева сталося з вини самої позивачки, яка припаркувала його з порушенням правил дорожнього руху, не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи. Оскільки протоколів патрульної поліції щодо порушення позивачем правил стоянки матеріали справи не містять. Як не містять й даних про наявність відповідних заборонних дорожніх знаків поблизу будівлі по вул. Курортній 1/Б в м. Миколаєві щодо здійснення паркування автомобілів.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що падіння дерева на автомобіль і його пошкодження сталося внаслідок непереборної сили, а саме небезпечних гiдрометеорологiчних явищ у вигляді сильного вітру, не можуть бути прийняті до уваги.

Із матеріалів справи видно, що дерево, яке впало, було сухим, а відповідач за належного виконання покладених на нього обов`язків з утримання зелених насаджень, міг би запобігти його падінню.

Більш того, незважаючи на те, що у листі Миколаївського обласного центру з гідрометеорології від 20 серпня 2019 року вказано про пориви вітру, які мали місце 09 серпня 2019 року, висновок про настання обставин непереборної сили (про настання форс-мажору) має право робити лише Торгово-промислова палата України на основі даних Гідрометцентру та КД-52.4.1.01-06. Таких доказів відповідач не надав ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що вона як власник пошкодженого транспортного засобу має право на відшкодування майнової шкоди без урахування коефіцієнту фізичного зносу, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

В суді апеляційної інстанції представник позивачки пояснила, що автомобіль на даний час не відремонтований.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.

Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Таким чином, наведеними нормами права встановлено, що винною особою відшкодовуються лише реальні збитки, які понесені потерпілим. Тобто для відшкодування понесених реальних збитків на відновлення автомобіля, позивач мала надати докази на доведення їх розміру, а також докази заміни деталей автомобіля на нові іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів.

Оскільки позивач заявила вимогу про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу, то така шкода, за відсутності доказів проведення відновлення пошкодженої речі, стягуються з врахуванням зношеності автомобіля.

Посилання позивачки на рахунок фактуру ФОП ОСОБА_6 суд першої інстанції обгрунтовано відхилив, оскільки цей документ ґрунтується на приблизному визначенні розміру збитку.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача фактичної вартості ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу, а стягнув лише у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині часткового задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то вони є безпідставними.

Вирішуючи заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції врахував такі критерії визначення розміру її відшкодування, як характер правопорушення, ступінь вини відповідача, глибину душевних страждань позивачки, пов`язаних з тим, що вона безперечно отримала душевну травму, наслідки якої мали вплив на її психічний стан, оскільки на той час у позивачки відбулися передчасні пологи, лікарями було призначено посилений догляд за новонародженою дитиною, у зв`язку з чим, виникала необхідність постійно приїжджати в лікарню на прийом до лікаря та винаймати авто, із за чого позивачка зазнала тяжкість вимушених змін у її житті, внаслідок нервового стресу вона втратила молоко та припинила грудне годування новонародженого малюка, що підтверджується записами в медичних документах, позивачка тривалий час була позбавлена можливості отримати з боку відповідача відшкодування матеріальної шкоди, та була вимушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права. А тому з урахуванням вимог ст. ст. 23, 1167 ЦК України та принципів розумності й справедливості з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції правильно визначив суму стягнення в розмірі 10000 грн.

Оскільки оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381 -384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради залишити без задоволення, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2020 року без змін.

Поновити дію рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2020 року, зупиненого на підстави ухвали Миколаївського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий

Судді:

_____________________

Повний текст судового рішення виготовлено 26.11.2020 р.