Справа № 204/6182/19
Провадження № 2/204/190/20 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

26 листопада 2020 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю представника позивача Перевощикової Т.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Дніпрі справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СФГ ГЕРМЕС» до ОСОБА_1 про витребування документів з незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СФГ ГЕРМЕС» до ОСОБА_1 про витребування документів з незаконного володіння.

16 березня 2020 року до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про передачу даної справи за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва.(а.с.212-216). В обґрунтування вищевказаного клопотання вказано, що суду помилково було підтверджено адресу реєстрації відповідача, а саме: м. Дніпро, пров. Альпійський, 5-А на час подання ТОВ «СФГ Гермес» даного позову до суду, відповіддю адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України у Дніпропетровській області, на якій і ґрунтувалась постанова Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі в частині визначення підсудності. Однак ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22.01.2020 року і ухвалою Верховного суду у складі постійної колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.02.2020 року була залишена без змін. При цьому, предметом встановлення та перевірки судами першої, апеляційної і касаційної інстанції було питання реєстрації відповідача ОСОБА_1 станом на час подання ТОВ «СФГ Гермес» даного позову до суду, а саме: 03.09.2019 року в контексті вирішення питання підсудності даної справи. Але, питання щодо реєстрації місця проживання відповідача після вказаної дати судами не вивчалось і не встановлювалось, хоча має істотне значення для правильного вирішення питання щодо територіальної підсудності справи. В спірному випадку паспортом відповідача ОСОБА_1 підтверджуються обставини реєстрації його місця проживання, а саме:

- з 10.05.2017р. він був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 14.08.2017р. був знятий з реєстрації за вказаною адресою;

- 29.09.2019р. знову зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , де є зареєстрованим до теперішнього часу.

Згідно відповіді на адвокатський запит від 08.11.2019 року за №106-8870 з Подільської районної в м. Києві державної адміністрації з приводу місця реєстрації ОСОБА_1 підтверджується, що місце проживання ОСОБА_1 було з 10.05.2017 року зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 , одночасно із зняттям з реєстрації місця проживання за попередньою адресою: АДРЕСА_2 . 10.05.2017 року було надіслано повідомлення про зняття з реєстрації місця проживання до органу реєстрації на території обслуговування, де було зареєстроване попереднє місце проживання ОСОБА_1 . Крім того, Відділ обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції надав відповідь на адвокатський запит №2671 від 11.02.2020р., де зазначив про те, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг», повноваження з реєстрації місця проживання з 04.04.2016р. делеговані органам місцевого самоврядування, як органам реєстрації, що здійснюють реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб на території адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Тому, стосовно надання документального підтвердження даних щодо реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 або зняття з реєстраційного обліку громадянина ОСОБА_1 необхідно звертатися до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Чечелівського району м. Дніпро (м. Дніпро, вул. Михайла Грушевського, 70). З наведеного беззаперечно вбачається, що як станом на день подачі ТОВ «СФГ Гермес» даного позову до суду, а саме: 03.09.2019р., останнім відомим місцем реєстрації відповідача була адреса: АДРЕСА_1 , а з 29.09.2019 р. і на час подальшого розгляду даної цивільної справи відповідач є постійно зареєстрований за вказаною адресою, про що є відмітка у його паспорті та саме за цією адресою з ним може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції, в тому числі й судової. Тому дана справа не підсудна Красногвардійському районному суду м. Дніпропетровська.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 заперечувала проти направлення справи за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва та пояснила, що справа з приводу підсудності справа направлялася до Дніпровського апеляційного суду за апеляційною скаргою відповідача.

Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що клопотання представника відповідача задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються.

Позивачем було подано позовну заяву за місцем проживання відповідача ( АДРЕСА_2 ), а саме до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі (Т-1, а.с. 85).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення (Т-1, а.с. 176-178). Крім цього, даною постановою було встановлено наступне:

-16 вересня 2019 року з адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області надійшла відповідь на запит, згідно якого встановлено, що на день подачі позову ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до Красногвардійського району.

-Таким чином, доводи апелянта спростовуються вищезазначеними обставинами, зокрема, відповіддю адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, а подальша зміна реєстрації відповідача не є підставою для скасування законної ухвали суду.

Вищевказана постанова апеляційного суду в касаційному порядку відповідачем не була оскаржена.

Постановою Верховного Суду України від 24.02.2020 року у справі № 758/13213/18 (за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СФГ Гермес» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів) вказано, що той факт, що 24 вересня 2019 року, тобто після ухвалення оскаржуваних судових рішень, відповідач знову зареєстрував своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не є підставою для скасування постанови апеляційного суду (з повним текстом даної постанови можна ознайомитись за посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/Review/87826866).

Відповідно до ч. 2 ст. 416 ЦПК України, у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так само, й згідно з ч. ч. 5-6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, суд зобов`язаний враховувати правовий висновок, викладений Верховним Судом в постанові від 24.02.2020 року у даній справі, оскільки право на відступлення від її правового висновку має лише суд касаційної інстанції, шляхом передачі такої справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня2006 року).

За таких обставин, дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача про направлення даної справи за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 27, 31, 32, 182-183, 258-261 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання представника відповідача про направлення даної справи за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва - відмовити.

Ухвала суду не підлягає оскарженню окремо від рішення суду та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя В.В. Самсонова