Постанова

Іменем України

18 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 204/3579/17

провадження № 61-19440св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - профспілковий комітет «Дніпропетровського обласного медичного психолого-медико-педагогічного центру»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області в складі судді Прилуцького В. О. від 11 червня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду в складі колегії суддів: Бородійчука В. Г., Єльцова В. О., Нерушак Л. В. від 25 вересня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: профспілковий комітет «Дніпропетровського обласного методичного психолого-методико-педагогічного центру» про захист честі, ділової репутації та зобов`язання вчинити певні дії по спростуванню недостовірної інформації.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона працює на посаді директора «Дніпропетровського обласного методичного психолого - медико - педагогічного центру», очолювана нею установа підпорядкована Дніпровській обласній раді. Відповідач, 15 листопада 2016 року звернувся до голови Дніпропетровської обласної ради з заявою про проведення розслідування фактів корупції з її боку. Вважає, що підписана ОСОБА_2 заява є доказом розповсюдження ним інформації, достовірність якої нею оспорюється. Окрім того, 11 січня 2017 року в приміщенні Департаменту освіти і науки Дніпропетровської облдержадміністрації за участі працівників департаменту та ОСОБА_2 відбулась зустріч, на якій останній повідомляв на думку позивача недостовірну інформацію щодо неї та вимагав від керівництва Департаменту «розслідування» стосовно нібито її корупційної діяльності. Даний факт підтверджується копією листа Департаменту, який позивач вважає доказом розповсюдження ОСОБА_2 недостовірної інформації. Вважає, що такі дії відповідача були спрямовані на приниження її честі і ділової репутації та просить суд зобов`язати відповідача спростувати викладену ОСОБА_2 у листі неправдиву інформацію шляхом направлення листа на адресу Департаменту в якому має повідомити, що вказана інформація була недостовірно.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 червня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що судом не встановлено і дана обставина не доведена позивачем, що звернення ОСОБА_2 до відповідних органів містило завідомо неправдиві відомості як і те, що у нього на це не було жодних підстав, так як він скористався своїм конституційним правом на звернення.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Черкаського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 червня 2019 року залишено без змін.

Апеляційний суд, погоджуючись з висновками суду першої інстанції про відмову в позові, зазначив про те, що рішення місцевого суду є законним та обгрунтованими, підстав для його скасування немає.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи вимог касаційної скарги

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 червня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що причиною свідомого направлення відповідачем заяви до голови Дніпропетровської обласної ради та публічних звинувачень позивача у неправомірних корупційних діяннях в департаменті освіти і науки Дніпропетровської облдержадміністрації є намагання завдати шкоди її діловій репутації в очах керівництва департаменту освіти і науки Дніпропетровської облдержадміністрації та Дніпропетровської обласної ради, яким підпорядкованим очолюваний нею заклад.

Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу

У грудні 2019 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому просить зазначену касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін. Зазначив, що інформація, про спростування якої пред`явила вимоги позивач не підлягає визнанню недостовірною, оскільки така інформація стосується позивача як публічної особи та її професійної діяльності на посаді директора комунального спеціалізованого загальноосвітнього навчально-реабілітаційного закладу «Дніпропетровського обласного медичного психолого-медико-педагогічного центру». Вважає, надіслана ним заява до голови Дніпропетровської обласної ради із зазначенням можливих корупційних діянь позивача є реалізацією його конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширенням недостовірної інформації.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі 204/3579/17 і витребувано зазначену цивільну справу з Смілянського міськрайонного суду Черкаської області.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що згідно з наказу № 110 від 08 вересня 1999 року ОСОБА_1 працює на посаді директора «Дніпропетровського обласного методичного психолого-медико-педагогічного центру».

Із заяви ОСОБА_2 , направленої голові Департаменту обласної ради від 15 листопада 2016 року вбачається, що він просить перевірити правомірність дій директора «Дніпропетровського обласного методичного психолого-медико-педагогічного центру» в Дніпропетровській області ОСОБА_1 та вказує в ній факти, які йому відомі щодо її неправомірних дій, а саме цільове використання бюджетних коштів. Просить провести об`єктивне розслідування вказаних ним фактів та покарати винних.

Указану заяву позивач вважає такою, що поширює недостовірні дані щодо неї як людини та керівника закладу, направлена на приниження її честі та ділової репутації та вважає, що вказана інформація має бути спростована відповідачем у той же спосіб який була поширена.

Окрім того, як вбачається з відповіді Департаменту освіти і науки Дніпропетровської обласної державної адміністрації № 20/0/216-17 від 13 лютого 2017 року в зв`язку зі зверненням ОСОБА_2 було скликане засідання на якому були присутні, як сам заявник, так і представники департаменту освіти і науки облдержадміністрації.

Позивач просила суд визнати висловлену на вищевказаному засіданні ОСОБА_2 інформацію щодо його звернення 15 листопада 2016 року недостовірною та такою, що принижує її честь і гідність та зобов`язати ОСОБА_2 її спростувати, шляхом направлення відповідних заяв до усіх державних органів куди він звертався із змістом, який би вказував на те, що ОСОБА_2 надавав недостовірну інформацію щодо ОСОБА_1 .

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 червня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно із частиною четвертою статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Частиною першою статті 277 ЦК України встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Положеннями Конституції гарантовано право звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк шляхом направлення індивідуального чи колективного письмового звернення або особистого звернення.

Висновки судів попередніх інстанцій зводяться до того, що звернення відповідача та інформація вказана в ньому мало на меті перевірку компетентними органами такої інформації і надання відповіді, та не є поширенням недостовірної інформації.

Колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що в даному випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги на судові рішення судів попередніх інстанцій

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права, не спростовують правильних висновків судів попередніх інстанцій по суті спору та зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями 400 ЦПК України не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визначає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись статтями 17, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 червня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун