Справа № 369/2807/20
Провадження № 2/369/2699/20
РІШЕННЯ

Іменем України

23.11.2020 Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л. М.,

при секретарі Моргун А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 18 березня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 286 нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Сікорською Н.У..

Відповідач по справі є колишнім чоловіком її дочки ОСОБА_3 і колишній власник вказаної квартири. З 25 березня 2005 року по 25 березня 2013 року відповідач перебував у місцях позбавлення волі і відбував покарання в Полицькій виправній колонії № 76.

Після відбуття покарання відповідач шлюбні стосунки з дочкою розірвав і став проживати окремо.

В 2013 році згідно рішення Києво-Святошинського районного суду від 01 листопада 2013 року шлюб між ними розірвано.

Фактично з 2013 року відповідач житловою площею не користується і не несе витрат на утримання квартири.

Їй відомо, що він перебуває у шлюбі з іншою жінкою і ніякого відношення до її сім`ї немає. Усі витрати з утримання, ремонту і експлуатації квартири вона несе самостійно.

З відповідачем відсутні будь-які домовленості відносно користування житлом, а тому, приймаючи до уваги, що відповідач не користується житлом біля семи років, то він втратив право користування житлом в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 з посиланням на вимоги ст. ст. 319, 321, 405 ЦК України, просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користуванням квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності і не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав суду заяву, в якій позов визнав і не заперечував проти його задоволення.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У зв`язку з неявкою сторін та їх представників у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що за Договором купівлі-продажу квартири від 18 березня 2010 року ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_1 .

Як зазначала позивач, відповідач по справі є колишнім чоловіком її дочки ОСОБА_3 і колишній власник вказаної квартири. З 25 березня 2005 року по 25 березня 2013 року відповідач перебував у місцях позбавлення волі і відбував покарання в Полицькій виправній колонії № 76.

Після відбуття покарання відповідач шлюбні стосунки з дочкою розірвав і став проживати окремо.

В 2013 році згідно рішення Києво-Святошинського районного суду від 01 листопада 2013 року шлюб між ними розірвано.

Фактично з 2013 року відповідач житловою площею не користується і не несе витрат на утримання квартири. Усі витрати з утримання, ремонту і експлуатації квартири вона несе самостійно.

Відповідач ОСОБА_2 з 25 березня 2005 року по 25 березня 2013 року не проживав у квартирі АДРЕСА_1 , так як відбував покарання в Полицькій виправній колонії № 76, а з 01 червня 2013 року по даний час за вказаною адресою також не проживає, що підтверджується Актами депутата Боярської міської ради УІ і УІІ скликання Києво-Святошинського району Київської області від 15 липня 2013 року і 11 лютого 2020 року.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно вимог ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року зазначав, що поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було в законному порядку встановлене, а залежить від фактичних обставин, а саме - існування достатніх і тривалих зв`язків із конкретним місцем. Утрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання в право на житло.

Враховуючи те, що відповідач понад встановлений законом строк не проживає у квартирі АДРЕСА_1 , та доказів, які б підтверджували його відсутність у будинку з поважних причин, суду не надано, суд вважає за можливе задовольнити позов та слід визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користуванням за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. ст. 391, 405 ЦК України, Рішенням ЄСПЛ у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року, ст. ст. 76-81, 191, 247, 259, 268 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користуванням жилим приміщенням-квартирою АДРЕСА_1 .

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Ковальчук Л. М.