Єдиний унікальний номер 235/44/20
Номер провадження 22-ц/804/3011/20
Єдиний унікальний номер 235/44/20 Головуючий у 1 інстанції Назаренко Г.В.
Номер провадження 22-ц/804/3011/20 Доповідач Корчиста О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 листопада 2020 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Космачевської Т.В., Мальованого Ю.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу № 235/44/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Індустріальний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 ,

на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30 липня 2020 року,

встановив:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Індустріальний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та зобов`язання державного виконавця винести постанову про накладення на боржника штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона має малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із нею. Вона займається його вихованням, відповідач у вихованні та утриманні дитини участі не приймає.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 серпня 2016 року з ОСОБА_2 на її користь стягуються аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину.

Відповідач рішення суду не виконував, у період з 06 липня 2017 року по 18 грудня 2018 року припинив щомісячні виплати аліментів, в результаті чого утворилась заборгованість зі сплати аліментів.

Державний виконавець надсилав повідомлення відповідачу щодо наявності у нього заборгованості зі сплати аліментів, неодноразово викликав його до відділу державної виконавчої служби, виніс постанову про арешт майна, постанову про заборону на виїзд за кордон, постанову про заборону керування транспортним засобом та подав до суду подання про оголошення розшуку боржника.

Відповідно до виконавчих листів державного виконавця Філатової В.М. виконавче провадження передане до Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровської області та з 12 липня 2017 року відповідач змінив попереднє місце реєстрації на адресу: АДРЕСА_1 .

Зазначила, що заборгованість по аліментам утворилась з вини відповідача, у зв`язку з чим просила стягнути з нього неустойку (пеню) в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 06 липня 2017 року по 18 грудня 2018 року в розмірі 82629,08 гривень.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30 липня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 в частині зобов`язання державного виконавця винести постанову про накладення на боржника штрафу залишено без розгляду. (а.с.104)

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30 липня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Індустріальний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_3 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, що мають значення для справи, а також на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30 липня 2020 року та ухвалите нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що матеріали справи не містять підтверджень того, що в період з 14 липня 2020 року до 01 листопада 2018 року відповідач був працевлаштований. Законом встановлений прямий обов`язок відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини.

Підстави для звільнення від обов`язку утримувати дитину, передбачені ст.188 СК України, відсутні.

Суд наголошує на провині Індустріального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області, який несвоєчасно сповістив його про надходження матеріалів виконавчого провадження, але вказаний орган не заважав відповідачу сплачувати аліменти у добровільному порядку.

11 серпня 2017 року головним державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Коломойцем К.В. було прийнято виконавче провадження №52116622 з примусового виконання виконавчого листа №235/1812/16-ц від 25 серпня 2016 року, про що винесено відповідну постанову. В цей же день копія вказаної постанови була направлена сторонам виконавчого провадження для виконання та відома.

У відзиві на позов відповідач вказує на те, що він знав про рішення суду про стягнення з нього аліментів та про відкриття у зв`язку з цим виконавчого провадження, сплачував аліменти на утримання дитини в той період, коли виконавче провадження знаходилось в Покровському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Цей факт також підтверджується інформацією про сплату відповідачем аліментів в той період, коли виконавче провадження знаходилось у Покровському міськрайонному державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Тобто, відповідач знав, що у нього є встановлений законом обов`язок утримувати дитину, а також те, що це обов`язок підтверджений рішенням суду та пред`явленим до виконання виконавчим листом.

Незважаючи на те, в якій виконавчій службі та коли знаходилось вказане виконавче провадження, відповідач в силу закону повинен був сплачувати аліменти та не допускати утворення заборгованості.

Сам факт своєчасного чи несвоєчасного повідомлення виконавчої службою відповідача про знаходження виконавчого провадження не звільняв на цей період відповідача від сплати аліментів, так як виконавча служба є лише інструментом примусового виконання судового рішення та не має перешкод для боржника виконати свій обов`язок, встановлений законом.

У суду не було законних підстав вважати, що провини відповідача у несвоєчасній сплаті аліментів на утримання дитини не має.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є матір`ю, а відповідач батьком малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження, виданого 19 жовтня 2016 року Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Також судом встановлено, що малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований разом із своєю матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 серпня 2016 року, яке набрало законної сили 18 жовтня 2016 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 4 травня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам за виконавчим документом № 235/1812/16-ц від 25 серпня 2016 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеної державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Якименко А.О., сукупний розмір заборгованості по аліментам ОСОБА_2 становить: з 06 липня 2017 року по 31 липня 2017 року 1776,38 гривень, серпень 2017 року 3552,76 гривень, вересень 2017 року 5329,14 гривень, жовтень 2017 року 7105,52 гривень, листопад 2017 року 8881,90 гривень, грудень 2017 року 10658,28 гривень, січень 2018 року 12434,66 гривень, лютий 2018 року 14418,41 гривень, березень 2018 року -16402,16 гривень, квітень 2018 року 18543,16 гривень, травень 2018 року -20684,16 гривень, червень 2018 року 22825,16 гривень, липень 2018 року 24966,16 гривень, серпень 2018 року 27107,16 гривень, вересень 2018 року 29248,16 гривень, жовтень 2018 року 31389,16 гривень, листопад 2018 року 33530,16 гривень, грудень 2018 року 5096,47 гривень.

Також судом першої інстанції встановлено, що заборгованість по аліментам за вищевказаним виконавчим документом станом на 31 грудня 2018 року становить 5096,47 гривень.

Згідно повідомлення Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 16 травня 2020 року № 6/5-359 відповідно доданих картотеки з питань реєстрації місця проживання осіб та відомостей Реєстру територіальних громад ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 6 липня 2017 року.

Крім цього судом встановлено, що з 1 листопада 2018 року по теперішній час працює на посаді вантажника за трудовим договором № 5 від 22 жовтня 2018 року в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ФОП ОСОБА_6 ..

Постановою державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Філатової В.М. від 14 липня 2017 року виконавчий лист № 235/1812/16-ц від 25 серпня 2016 року, виданий Красноармійським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 04 травня 2015 року до досягнення дитиною повноліття, передано до Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у строк до 14 липня 2017 року. Підставою для передачі виконавчого провадження стала реєстрація боржника з 06 липня 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально підпорядковується до Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Постанова містить в собі посилання на відсутність у боржника ОСОБА_2 станом на 06 липня 2017р. заборгованості по аліментам.

Цього ж числа, тобто 14 липня 2017 року, вказана постанова була направлена до Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для виконання, копія - сторонам виконавчого провадження для відома.

11 серпня 2017 року головним державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Коломойцем К.В. було прийнято виконавче провадження № 52116622 з примусового виконання виконавчого листа № 235/1812/16-ц від 25 серпня 2016 року, виданий Красноармійським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 04 травня 2015 року до досягнення дитиною повноліття, про що винесено відповідну постанову.

19 грудня 2018 року постановою державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Турченко О.С. звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 , постановлено здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача у розмірі 25% від доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (станом на 01.01.2019р. борг відсутній); зобов`язано підприємство, установу, організацію, фізичну особу, фізичну особу-підприємця здійснювати відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховувати кошти у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення; зобов`язано підприємство, установу, організацію, фізичну особу, фізичну особу-підприємця щокварталу надавати виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України, копію постанови направлено до виконання до ФОП ОСОБА_6 .

В липні 2017 року ОСОБА_2 сплачено на користь ОСОБА_1 згідно банківських квитанцій в якості погашення боргу по сплаті аліментів: 12 липня 2017 року 2321,71 гривень, 24 липня 2017 року 2321,71 гривень, які не враховані державним виконавцем при розрахунку суми заборгованості по аліментам. Крім того, ОСОБА_2 було сплачено на депозитний рахунок Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області заборгованість згідно банківських квитанцій в якості погашення боргу по сплаті аліментів: 17 жовтня 2018 року 18093,00 гривень, 18 грудня 2018 року 5096,47 гривень, які також не враховані державним виконавцем при розрахунку суми заборгованості по аліментам.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційна скарга ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_3 , підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі частиною 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Дана справа підпадає під категорію справ, розгляд яких здійснюється без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що не встановлено що заборгованість зі сплати аліментів виникла внаслідок умисних дій (бездіяльності) відповідача, а тому підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів не має.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам матеріального та процесуального закону за наступних підстав.

На підставі вимог статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 18 Конвенції про права дитини 1989 року, ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року, визначає обов`язок Держави-учасниці докладати всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Встановлено, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 серпня 2016 року, яке набрало законної сили 18 жовтня 2016 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 4 травня 2015 року до досягнення дитиною повноліття. (а.с.14-16)

Згідно копії довідки-розрахунку заборгованості по аліментам за виконавчим документом № 235/1812/16-ц від 25 серпня 2016 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , складеної державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Якименко А.О., сукупний розмір заборгованості по аліментам ОСОБА_2 становить: з 06 липня 2017 року по 31 липня 2017 року 1776,38 гривень, серпень 2017 року 3552,76 гривень, вересень 2017 року 5329,14 гривень, жовтень 2017 року 7105,52 гривень, листопад 2017 року 8881,90 гривень, грудень 2017 року 10658,28 гривень, січень 2018 року 12434,66 гривень, лютий 2018 року 14418,41 гривень, березень 2018 року -16402,16 гривень, квітень 2018 року 18543,16 гривень, травень 2018 року -20684,16 гривень, червень 2018 року 22825,16 гривень, липень 2018 року 24966,16 гривень, серпень 2018 року 27107,16 гривень, вересень 2018 року 29248,16 гривень, жовтень 2018 року 31389,16 гривень, листопад 2018 року 33530,16 гривень, грудень 2018 року 5096,47 гривень. (а.с.74)

Зазначений розрахунок боржником у встановленому законом порядку оскаржено не було.

Згідно банківських квитанцій в якості погашення боргу по сплаті аліментів відповідачем сплачено: 12 липня 2017 року 2321,71 гривень, 24 липня 2017 року 2321,71 гривень, які не враховані державним виконавцем при розрахунку суми заборгованості по аліментам. Крім того, ОСОБА_2 було сплачено на депозитний рахунок Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області заборгованість згідно банківських квитанцій в якості погашення боргу по сплаті аліментів: 17 жовтня 2018 року 18093,00 гривень, 18 грудня 2018 року 5096,47 гривень, які не враховані державним виконавцем при розрахунку суми заборгованості по аліментам (а.с.49-57).

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач посилався, що про місцезнаходження виконавчого провадження, в Індустріальному відділі державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області, йому стало відомо у жовтні 2018 року.

Проте, така необізнаність відповідача не може бути підставою для відмови у позові про стягнення пені за прострочення сплати аліментів за певний період, оскільки є формальним і таким, що не відповідає правам та законним інтересам

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про необізнаність відповідача про наявність заборгованості зі сплати аліментів, як підставу для відмови у позові про стягнення пені за прострочення сплати аліментів за певний період, є формальним і таким, що не відповідає правам та законним інтересам дитини.

Такий висновок відповідає постанові Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 489/5362/16-ц (провадження № 61-27726св18).

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України та статті 196 СК України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання.

Як зазначено у частині першій статті 196 СК України, неустойка може бути стягнена з особи, яка є винною у простроченні сплати аліментів, на відміну від статті 625 ЦК України, відповідно до якої відповідальність за невиконання грошового зобов`язання настає і без вини, тобто за сам факт несплати певної грошової суми.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України 15 травня 2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням.

Обов`язок утримувати дитину не залежить від звернення до суду, адже відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дитину, тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів.

Згідно частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Встановлено, що постановою державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Філатової В.М. від 14 липня 2017 року виконавчий лист № 235/1812/16-ц від 25 серпня 2016 року, виданий Красноармійським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 04 травня 2015 року до досягнення дитиною повноліття, передано до Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у строк до 14 липня 2017 року. Підставою для передачі виконавчого провадження стала реєстрація боржника з 06 липня 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально підпорядковується до Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Постанова містить в собі посилання на відсутність у боржника ОСОБА_2 станом на 06 липня 2017 року заборгованості по аліментам. (а.с.17, 75)

14 липня 2017 року вказана постанова була направлена до Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для виконання, копія - сторонам виконавчого провадження для відома. (а.с.17, 84)

11 серпня 2017 року головним державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Коломойцем К.В. було прийнято виконавче провадження № 52116622 з примусового виконання виконавчого листа № 235/1812/16-ц від 25. серпня 2016 року, виданий Красноармійським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 04 травня 2015 року до досягнення дитиною повноліття, про що винесено відповідну постанову (а.с.73, 76).

11 серпня 2017 року копія вказаної постанови була направлена сторонам виконавчого провадження для виконання та відома (а.с.82).

Згідно із частиною 1 статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені в розмірі 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Такий висновок зроблений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18).

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Разом з тим, наданий позивачем розрахунок розміру пені, яка підлягає стягненню, не відповідає встановленим обставинам та наявним у справі доказам, оскільки встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що згідно банківських квитанцій на погашення боргу по сплаті аліментів відповідачем сплачено: 12 липня 2017 року 2321,71 гривень, 24 липня 2017 року 2321,71 гривень, 17 жовтня 2018 року 18093,00 гривень, 18 грудня 2018 року 5096,47 гривень. (а.с.49-57)

З матеріалів справи вбачається, що боржник допустив несплату аліментів з серпня 2017 року по 17 жовтня 2018 року включно.

Таким чином, розрахунок пені за кожний прострочений місяць: серпень 2017 року-1776,38*442*1%=7851,60 гривень, за вересень 2017 року-1776*412*1%=7318,69 гривень, за жовтень 2017 року-1776,38*381*1%=6768,00 гривень, за листопад 2017-1776,38*351*1%=6235,09 гривень, за грудень 2017-року 1776,38*320*1%=5684,42 гривень, за січень 2018 року-1983,75*289*1%=5733,04 гривень, за лютий 2018 року-1983,75*261*1%=5177,59 гривень, за березень 2018 року-2141*230*1%=4924,3 гривень, за квітень 2018 року-2141*200*1%=4282 гривень, за травень 2018 року-2141*169*1%=3618,29 гривень, за червень 2018 року-2141*139*1%=2975,29 гривень, за липень 2018 року-2141*108*1%=2312,28 гривень, за серпень 2018-2141*47*1%=1006,27 гривень, за жовтень 2018 року-2141*16*1%=342,97 гривень.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 на її користь пені за несвоєчасну сплату аліментів підлягають частковому задоволенню зі стягненням з відповідача на її користь пені в розмірі 65934,83 гривень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливий мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановивши, що суд першої інстанції, ухваливши рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, неправильно застосував норми матеріального права і порушив норми процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення і ухвалення нового рішення про часткове задоволення цих вимог.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача у дохід держави належить стягнути судовий збір у сумі 659,34 гривень (пропорційно розміру задоволених позовних вимог) за подання позовної заяви.

Від сплати судового збору з цих позовних вимог позивач звільнений на підставі Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За подання апеляційної скарги підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1487,33 гривень.

З урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги, з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір, пов`язаний з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, у розмірі 989,03 гривень.

Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи, що з відповідача на користь держави підлягає сплаті судовий збір у розмірі 659,34 гривень у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, та судовий збір у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 989,03 гривень, з відповідача на користь держави підлягає сплаті судовий збір у сумі 1648,37 гривень (989,03+659,34 гривень).

Керуючись ст. 369, 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30 липня 2020 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Індустріальний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 65934,83 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1648,34 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.І. Корчиста

Судді: Т.В. Космачевська

Ю.М. Мальований