ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 листопада 2020 року

м. Харків

справа № 621/1445/16-ц

провадження № 22ц/818/537/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Кравченко О.О.,

учасники справи:

позивачі - Чугуївська місцева прокуратура Харківської області, Державне агенство лісових ресурсів України, Харківське обласне управління лісового та мисливського господарства, Державне підприємство «Зміївське лісове господарство»,

відповідачі - Чемужівська сільська рада Зміївського району Харківської області, ОСОБА_1 ,

представники - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа - Відділ Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Прокуратури Харківської області на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 24 січня 2017 року в складі судді Вельможної І.В.,

у с т а н о в и в:

В липні 2016 року Чугуївська місцева прокуратура Харківської області звернулася до суду з позовом в інтересах Державного агенства лісових ресурсів України, Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Зміївське лісове господарство» (далі - ДП «Зміївське лісове господарство») до Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області, ОСОБА_1 , за участю третьої особи - Відділу Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області, про визнання незаконними рішень органу місцевого самоврядування та державного акту на право власності на земельну ділянку та зобов`язання повернути земельну ділянку.

Позовна заява, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що рішенням ХХХУ1 сесії У скликання Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 04 березня 2010 року № 628-У ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки площею 0,25 га АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням ХП сесії У1 скликання Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 22 вересня 201 року № 111-У1 ОСОБА_1 затверджено проект землеустрою меж земельної ділянки площею 0,25 га АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

На підставі вказаного рішення та технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, затвердженої посадовими особами Відділу Держкомзему у Зміївському районі Харківської області, ОСОБА_1 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 160521, який зареєстровано в книзі реєстрації державних актів на право власності, постійного користування, договорів оренди земельних ділянок та обліковується в державному реєстрі земель за реєстраційним номером 02029 від 24 квітня 2012 року.

Зазначає, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0099 знаходиться в межах кварталу 57 Чемужівського лісництва Зміївського району Харківської області та перетинається з землями ДП «Зміївське лісове господарство».

Посилаючись на те, що зазначена земельна ділянка відноситься до земель лісогосподарського призначення, вибула з власності держави в особі ДП «Зміївське лісове господарство» та Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства незаконно, без її вилучення в установленому законом порядку, без погодження меж та зміни цільового призначення, позивач просив визнати незаконним та скасувати рішення ХХХУ1 сесії У скликання Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 04 березня 2010 року № 628-У «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства та для будівництва гаражів»; визнати незаконним та скасувати рішення ХП сесії У1 скликання Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 22 вересня 201 року № 111-У1 «Про передачу земельної ділянки у приватну власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд»; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 160521 (кадастровий номер :01:002:0099), зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 02029 від 24 квітня 2012 року; зобов`язати ОСОБА_1 повернути у власність держави земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

15 листопада 2016 року ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відзив мотивовано безпідставністю позовних вимог, оскільки належних та допустимих доказів щодо перетину спірної земельної ділянки з землями ДП «Зміївське лісове господарство» позивачем не надано.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 24 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано доказів того, що спірна земельна ділянка перебувала у постійному користуванні ДП «Зміївське лісове господарство», належних та допустимих доказів на підтвердження незаконності надання ОСОБА_1 цієї земельної ділянки не надано, отже позов не є доведеним. Вимога про повернення земельної ділянки державі є похідною від вимог, які не підлягають задоволенню, тому задоволенню не підлягає.

07 лютого 2017 року Прокуратура Харківської області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції тат ухвалити нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження перетину спірної земельної ділянки з землями ДП «Зміївське лісове господарство» є помилковим. Перетин спірної земельної ділянки з землями ДП «Зміївське лісове господарство» підтверджується інформацією Державного підприємства «Харківська державна лісовпорядна експедиція» від 17 лютого 2016 року № 66, планом лісонасаджень Чемужівського лісництва ДП «Зміївське лісове господарство», який є складовою частиною планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування. Зазначає, що рішенням ХХХУ1 сесії У скликання Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 04 березня 2010 року № 628-У погодження на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із зміною цільового призначення з категорії земель лісогосподарського призначення не надавалося, а державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 160521 (кадастровий номер :01:002:0099), зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 02029 від 24 квітня 2012 року, свідчить про зміну цільового призначення земель лісового фонду. Крім того, згідно з актуалізованим на підставі рішення ХХХШ сесії У1 скликання Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 22 березня 2013 року № 359-У1 генеральним планом с. Чемужівка Зміївського району Харківської області (вулиці Горлова та Гусєва), розробленого у 1981 році інститутом «Укрміськбудпроект», в районі знаходження спірної земельної ділянки знаходяться лісонасадження «сосна».

30 березня 2017 року ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив, з урахуванням доповнень, мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

Чемужівська сільська рада Зміївського району Харківської області, Державне агенство лісових ресурсів України, Харківське обласне управління лісового та мисливського господарства, ДП «Зміївське лісове господарство», Відділ Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області рішення суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що рішенням ХХХУ1 сесії У скликання Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 04 березня 2010 року № 628-У «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) між земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд особистого селянського господарства та для будівництва індивідуальних гаражів» ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки площею 0,25 га АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель запасу житлової та громадської забудови (а. с. 10 т. 1).

Рішенням ХП сесії У1 скликання Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 22 вересня 201 року № 111-У1 «Про затвердження проекту землеустрою меж земельної ділянки ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд» ОСОБА_1 затверджено проект землеустрою меж земельної ділянки площею 0,25 га АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель запасу житлової та громадської забудови. Дана земельна ділянка передана ОСОБА_1 безкоштовно у приватну власність (а. с. 11 т. 1).

На підставі вказаного рішення та технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, затвердженої посадовими особами Відділ Держкомзему у Зміївському районі Харківської області, ОСОБА_1 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 160521, який зареєстровано в книзі реєстрації державних актів на право власності, постійного користування, договорів оренди земельних ділянок та обліковується в державному реєстрі земель за реєстраційним номером 02029 від 24 квітня 2012 року (а. с. 12 т. 1).

Згідно з актом, складеним 01 листопада 2019 року депутатом Чежужівської сільської ради Зміївського району Харківської області Сумець Т.М. за участю свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спірна земельна ділянка розташована на колишніх землях присадибного фонду сільської ради, а саме - в межах села Чемужівка Зміївського району Харківської області. На цих землях були розташовані житлові будинку з господарськими будівлями, які були знесені в п`ятидесятих роках. Земельна ділянка ОСОБА_1 фактично знаходиться під хвойними зарослями, які утворились в результаті самосіву (а. с. 230 т. 2).

Посилаючись на те, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0099 фактично знаходиться в кварталі 57 Чемужівського лісництва Зміївського району Харківської області та перетинається з землями ДП «Зміївське лісове господарство», Чугуївська місцева прокуратура Харківської області звернулася до суду з відповідним позовом.

Ліси та землі лісового фонду України є об`єктом підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання.

Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташування виконують водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах (частина друга статті 1 Лісового кодексу України (далі - ЛК України).

Частина друга статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) визначає, що відносини, що виникають при використанні, зокрема, лісів регулюються ЗК України, а також нормативно-правовим актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому кодексу.

За основним цільовим призначенням ЗК України передбачає виділення в окрему категорію земель лісогосподарського призначення (пункт «е» частини першої статті 19 ЗК України).

Ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів (стаття 63 ЛК України).

Відповідно до статті 48 ЛК України у матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування.

Проект організації та розвитку лісового господарства передбачає екологічно обґрунтоване ведення лісового господарства і розробляється відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють організацію лісовпорядкування.

У проекті організації та розвитку лісового господарства визначаються і обґрунтовуються основні напрями організації і розвитку лісового господарства об`єкта лісовпорядкування з урахуванням стану та перспектив економічного і соціального розвитку регіону.

Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує політику у сфері лісового господарства, за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов`язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проект землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель (статті 21 ЗК України).

Згідно зі статтею 55 ЗК України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті: зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У свою чергу, суд зберігає об`єктивність і неупередженість. На суд також, серед іншого, покладено обов`язок встановити, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; існування інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Докази у справі, надані сторонами, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності.

З метою з`ясування обставин, що мають значення для справи, ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 08 червня 2017 року задоволено клопотання ДП «Зміївське лісове господарство». По справі призначена судова земельно-технічна експертиза, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса.

Згідно з Висновком експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса № 23422, складеного 22 серпня 2019 року, цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0099 ( АДРЕСА_1 ) не змінено та затверджено, за основним цільовим призначенням відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови, та не потребує зміни цільового призначення.

При цьому судовим експертом запрошувались завірені в органах землеустрою складальні оригінали планшетів, де проводились лісовпорядні роботи та мають загальні кордони з іншими землекористувачами (власниками) та каталоги координат земельної ділянки меж лісового кварталу земель лісового фонду. Такі необхідні дані надані не були. Натомість визначити межу земель лісогосподарського призначення на основі планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування неможливо. Виходячи з наведеного, експерт зазначив, що надати відповідь на питання «Чи має місце перетин земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0099 ( АДРЕСА_1 ) з землями державного лісового фонду України постійного лісокористувача ДП «Зміївське лісове господарство?» не надається можливим (а. с. 71-72, 82, 149-169 т. 2).

В листопаді 2019 року Литвин Віта Миколаївна - представник ДП «Зміївське лісове господарство» заявила клопотання про проведення повторної земельно-технічної експертизи. При цьому завірені в органах землеустрою складальні оригінали планшетів, де проводились лісовпорядні роботи та мають загальні кордони з іншими землекористувачами (власниками) та каталоги координат земельної ділянки меж лісового кварталу земель лісового фонду, надані не були (а. с. 197-201 т. 2).

Однак Горгуль Наталія Володимирівна - представник Прокуратури Харківської області в судовому засіданні клопотання про проведення повторної земельно-технічної експертизи не підтримала та просила розглянути справу за наявними доказами.

З урахуванням викладеного, висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову є правильним.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги на висновки суду не впливають, зводяться до необхідності переоцінки доказів, яким судом першої інстанції дана належна оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Зміївське лісове господарство» залишити без задоволення.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 10 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 25 листопада 2020 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді О.М.Хорошевський

В.Б.Яцина