Справа № 496/4917/20
Провадження № 2/496/2082/20
У Х В А Л А

25 листопада 2020 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Горяєв І.М., розглянувши заяву представника позивача адвоката Левіта В.С. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики грошей, -

В С Т А Н О В И В:

24.11.2020 р. представник позивача адвокат Левіт В.С. звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 580000,00 грн. та судові витрати у розмірі 5800,00 грн.

Разом з позовною заявою, представник позивача, надав заяву про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка в цілому складається із двох житлових кімнат, житловою площею 30,0 кв.м., загальною площею 55,4 кв.м.

Заява мотивована тим, що 13.11.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошей. Згідно умов пункту 1 вказаного договору Позикодавець передав, а Позичальник прийняв у приватну власність грошову суму в розмірі 580 000 (п`ятсот вісімдесят тисяч) гривень, що в еквіваленті, за домовленістю сторін, становить 20 000 (двадцять тисяч) доларів США (надалі за текстом Договору - позика).Згідно умов пункту 2 вказаного договору Позика передана Позикодавцем Позичальнику безпосередньо при підписанні Сторонами цього Договору готівкою. Згідно пункту 3 договору сторони домовилися, що Позичальник зобов`язаний повернути (погасити) суму грошових коштів, зазначену в п. 1 цього Договору, в повному обсязі до 19.11.2020 року включно, який може бути продовжений за взаємною згодою сторін. Всупереч викладеним умовам договору, відповідач вказану позику не повернув, чим порушив власні зобов`язання, що стало підставою для звернення з позовом до суду. В заяві йде посилення на те, що в розпорядженні позивача є копії правовстановлюючих документів на майно, яке належить відповідачу, які останній надав позивачу в обґрунтування власної спроможності повернути борг, а саме: квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 55,4 кв.м.З урахуванням середньої вартості житла у зазначеній місцевості, вартість аналогічної квартири становить біля 25 000 доларів США, що є співмірним із позовними вимогами стягнення боргу у розмірі 580 000 гривень, що в еквіваленті, за домовленістю сторін, становить 20 000 доларів США. Тому заявник вважає, що такий захід забезпечення позову, як накладення арешту на майно, що належить відповідачеві, буде співмірним до розміру позовних вимог, що заявлені позивачем.Щодо зустрічного забезпечення, то представник позивача вважає, що з метою забезпечення можливого відшкодування збитків у випадку їх заподіяння відповідачам вжиттям заходів забезпечення позову, дотримуючись принципу співмірності, по справі необхідно застосувати зустрічне забезпечення, що буде сприяти реалізації такої основної засади цивільного судочинства, як пропорційність (статті 2, 11 ЦПК) та визначити розмір зустрічного забезпечення у розмірі 1000 грн.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи відповідне рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

На підставі ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 р., з відповідними змінами та доповненнями, «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має право брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, у заяві про забезпечення позову, представник позивача посилається на те, що середня вартість у зазначеній місцевості аналогічної квартири становить біля 25000 доларів США, що є співмірними із позовними вимогами стягнення боргу у розмірі 580 000 гривень, що в еквіваленті, становить 20 000 доларів США.

Однак заявником не надано, на підтвердження викладеного, ні вартості оцінки нерухомого майна на яке просить накласти арешт, ні розрахунку заборгованості, що унеможливлює судом пересвідчитись щодо співмірності заявленого забезпечення позову та суми майбутньої вимоги.

У якості доказів представником позивача надано витяг про державну реєстрацію прав №29366572 від 21.03.2011 року, свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 14.03.2011 року, договір позики грошей від 13.11.2020 року, що не місять у собі інформації щодо вартості вказаного майна.

Інших доказів на підтвердження заявлених вимог заявником надано не було.

Тобто, позивачем не наведено достатніх підстав для забезпечення позову, не вказано відомостей щодо вартості для оцінки співмірності заходів забезпечення із заявленими вимогами.

За відсутності достатнього обґрунтування доводів щодо забезпечення позову суд приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 150-153, 187, 274, ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви представника позивача адвоката Левіта В.С. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики грошей відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання ухвали, однак оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Горяєв І.М.