Справа № 2/436/534/13
Провадження № 2-в/417/23/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2020 р. с.Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області в складі головуючого - судді Логвіненка Т.Г., за участю секретаря судового засідання Білянської О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с. Марківка ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 11 листопада 2020 року про ініціювання питання про відновлення втраченого судового провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Банк Камбіо до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 11 листопада 2020 року було ініційовано питання щодо відновлення втраченого судового провадження у справі №436/666/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Банк Камбіо до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка розглянута Кам`янобрідським районним судом м. Луганська з ухваленням рішення від 10.06.2013р.

У зв`язку з проведенням бойових дій на території м. Луганськ дана судова справа повністю була втрачена.

Сторони в судове засідання не з`явилися, причина неявки не відома, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

За таких обставин суд вважає за доцільне розглянути справу за наявними у справі доказами без участі сторін.

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вирішуючи питання про можливість відновлення втраченого судового провадження у справі №436/666/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Банк Камбіо до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №22ф2008/980 від 18.02.2008 суд виходить з наступного.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 41 рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним стосовно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні (пункт 63 рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі проти Італії»).

У рішенні по справі «Бурдов проти Росії» від 07 травня 2002 року, Європейський суд з прав людини наголосив, що встатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод виконання рішення суду, яке ухвалене будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова судового розгляду. Виконання судового рішення є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинно відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Згідно ч. 1 ст. 489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Зі статті 493 ЦПК України вбачається, що при розгляді справи суд бере до уваги: 1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); 2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; 3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; 4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; 5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; 6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; 7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Згідно довідки керівника апарату Марківського районного суду Луганської області від 11.11.2020 цивільна справа №436/666/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка знаходилася в провадженні Кам`янобрідського районного суду м. Луганська до Марківського районного суду Луганської області не передавалася (а.с.54).

Загальновідомим є факт, що м. Луганськ, на території якого знаходився Камянобрідський районний суд м. Луганська є територією непідконтрольній Україні, владу там захоплено так званою "Луганською народною республікою".

Таким чином судом було встановлено, що дана цивільна справа є дійсно є втраченою.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Особливістю цього виду провадження є те, що суду відведена у ньому досить активна роль і навіть за відсутності відповідних клопотань заявника суд має вживати всіх можливих заходів для витребування необхідних документів, матеріалів, допиту свідків тощо, оскільки у разі, якщо провадження не буде відновлене, особа втратить можливість реалізувати захист свого порушеного, оспореного чи невизнаного права або охоронюваного законом інтересу.

Тобто, для вирішення питання про відновлення провадження суддя має вжити всіх заходів для витребування інших (крім тих, які були подані заявником) необхідних документів, у тому числі шляхом отримання інформації зі статистичної картки у справі, реєстру відправлення кореспонденції, копій документів, які збереглись в суді, а також інформації, що міститься в автоматизованій системі документообігу суду "Д-3" (АСДС) та в Єдиному державному реєстрі судових рішень (ЄДРСР).

Так при перевірці автоматизованої системи документообігу суду комп`ютерної програми «Д-3» Кам`янобрідського районного суду м. Луганська виявлено заочне рішення від 10.06.2013 у цивільній справі №436/666/13-ц (а.с.55-59).

Крім того, судом при перевірці Єдиного державного реєстру судових рішень (з повним доступом) знайдено : заочне рішення Кам`янобрідського районного суду м. Луганська від 10.06.2013 в цивільній справі №436/666/13-ц аналогічного змісту, що і в Д-3 Кам`янобрідського районного суду м. Луганська (а.с.60-62) .

Стаття 494 ЦПК України передбачає, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Отже, суд вважає за можливе частково відновити повністю втрачене судове провадження в цивільній справі №436/666/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №22ф-2008/980 від 18.02.2008.

Судові витрати стягненню не підлягають в силу ст.495 ЦПК України

Керуючись ст.ст.4,7,10,258,-261,488-495 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Відновити частково, повністю втрачене судове провадження в цивільній справі № 436/666/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Банк Камбіо до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в частині рішення Кам`янобрідського районного суду м. Луганськ від 10.06.2013:

"Справа №436/666/13ц

Провадження №2/436/534/13

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2013 року м. Луганськ

Кам`янобрідський районний суд м. Луганська у складі:

головуючого судді ТЕМНІКОВОЇ А.О.,

при секретарі КОРОБКІНІЙ О.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Луганську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Банк Камбіо» звернувся до Кам`янобрідського районного суду м. Луганська із вищезазначеним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 18 лютого 2008 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір №22ф-2008/980 в сумі 2200,00 гривень, із строком користування кредитними коштами до 18.02.2009р. та сплатою 23% річних. На виконання умов зазначеного договору ПАТ «Банк Камбіо» надав відповідачці оговорені кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу банку. Відповідачка, взяті на себе кредитні зобов`язання виконала частково, що призвело до виникнення заборгованості у сумі 1354,70 гривень, яку ПАТ «Банк Камбіо» просить стягнути з ОСОБА_1 разом з витратами, пов`язаними з оплатою судового збору.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, надавши суду пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Крім того, представник позивача зазначив, що банк неодноразово інформував відповідачку про суму наявної заборгованості. Останнього разу в рахунок погашення кредиту ОСОБА_1 було сплачено 50 гривень згідно квитанції №196_63 від 09.07.2012р., що свідчить про визнання нею свого боргу.

Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду пред`явленого до неї позову була повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутністю не надходило, таким чином, в силу ч. 2 ст. 77 ЦПК України суд вважає, що відповідачка не з`явилась до суду без поважних причин. Заслухавши думку представника позивача, який не заперечував проти прийняття заочного рішення, відповідно до вимог ст. 164 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим прийняти заочне рішення на підставі доказів, що є у справі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали страви, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що підтверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов, згідно ст. 525 ЦК України, не допускається якщо інше не встановлено договором або законом. За нормами ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання підлягає виконанню у визначений в ньому строк (термін), якщо останній було ним передбачено.

Згідно з частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Правовими наслідками порушення зобов`язання згідно ст. 611 ЦК України, є: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до норм ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання та не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору.

У відповідності до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

На підставі п. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 18.02.2008р. між ОСОБА_1 та позивачем укладено кредитний договір №22ф-2008/980, відповідно до якого Банк надав позичальнику ( ОСОБА_1 ) кредит у розмірі 2200,00 гривень з кінцевим строком повернення 18.02.2009р. (а.с.7-8). В період укладення даного договору сторони діяли добросовісно і дійшли домовленості відносно всіх основних і суттєвих його умов, в тому числі про юридичну природу договору, строк його дії, коло обов`язків і прав кожної з сторін.

На виконання умов кредитного договору позивачем було видано відповідачці грошові кошти у сумі 2200,00 гривень, що підтверджується заявою на видачу готівки №17-32 від 18.02.2008р.(а.с.10) та розпорядженням від 18.02.2008р. (а.с.11).

Відповідачка умови договору виконала частково, та останнього разу здійснила платіж в рахунок погашення заборгованості у сумі 50,00 гривень 09.07.2012р., що убачається з квитанції №196_63 (а.с.18).

У зв`язку із невиконанням взятих не себе кредитних зобов`язань в повному обсязі, на теперішній час за ОСОБА_1 утворилась заборгованість за кредитним договором у сумі 1354 (тисяча триста п`ятдесят чотири) гривні 70 копійок, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту у сумі 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень 45 копійок, проценти за користування кредитом у сумі 398 (триста дев`яносто вісім) гривень 25 копійок (а.с.12).

Розмір вказаної суми заборгованості за кредитом та правильність його розрахунку у судовому засіданні оспорені не були.

Згідно п. 1.1. Статуту Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» від 07.04.2012р., банк є правонаступником усіх прав та обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальний комерційний банк «Камбіо» (а.с.5-6).

Виходячи з наведеного, проаналізувавши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, перевіривши відповідність заявлених вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог ПАТ «Банк Камбіо» та необхідність стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №22ф-2008/980 від 18.02.2008р. згідно наданого позивачем розрахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ПАТ «Банк «Демарк» судові витрати з оплати судового збору в розмірі 229 гривня 40 копійок.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.10, 11, 59, 60, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України, статтями 525, 527, 530, 611, 612, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо», заборгованість за кредитним договором у сумі 1354 (тисяча триста п`ятдесят чотири) гривні 70 копійок, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту у сумі 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень 45 копійок, проценти за користування кредитом у сумі 398 (триста дев`яносто вісім) гривень 25 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» судові витрати з оплати судового збору в сумі 229 (двісті двадцять дев`ять) гривня 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження. Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Кам`янобрідський районний суд м. Луганська протягом десяти днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: А.О. ТЕМНІКОВА"

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Луганського апеляційного суду.

Суддя Т.Г.Логвіненко