СЕРЕДИНО-БУДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Справа № 586/234/20
Номер провадження 2/586/73/20
18 листопада 2020 року м.Середина-Буда
Середино-Будський районний суд Сумської області у складі головуючого судді Темірова Ч.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу №586/234/20 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Позивач ТОВ «ВЕЛЛФІН», звернувшись до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за договором позики №136974 від 11.02.2017 в розмірі 29 919,95 грн. та судові витрати в розмірі 2102 грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 11.07.2017 між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 був укладений договір позики №136974 в електронній формі, відповідно до якого останній отримав у позику грошові кошти у сумі 700 грн. шляхом перерахування на картковий рахунок, вказаний позичальником, строком на 15 днів, зі сплатою відсотків у розмірі, відповідно п.1.5 договору. ОСОБА_2 кошти, відповідач не виконав свої зобов`язання зі сплати боргу, у зв`язку з чим заборгованість за вказаним договором станом на 28.02.2020 становить 29 919,95 грн., з яких: 700 грн. - заборгованість за основною сумою позики, 7 399,80 грн. - заборгованість за відсотками, 21 820,15 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.
Ухвалою суду від 02 квітня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Ухвалу про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками відповідачеві було направлено за адресою місця реєстрації.
Відзиву на позов ТОВ «ВЕЛЛФІН» відповідач не надав.
Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін по справі до суду не надходили.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, враховуючи відсутність в матеріалах справи заперечень чи клопотань проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши подані представником позивача документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.
Так, з матеріалів справи вбачається, що 11.02.2017 між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 укладено договір позики грошових коштів №136974 в електронній формі, відповідно до умов якого позикодавець зобов`язався надати позичальникові грошові кошти в сумі 700 грн. на строк 15 календарних днів, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування нею /а.с.19-23/.
Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. При цьому, відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Відповідно до ч.3, 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті, відповідно до якої відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є, зокрема, використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (ст.12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Таким ідентифікатором у даному випадку був одноразовий код підтвердження, який позичальник ввів на Інтернет сайті ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідному полі «Код подтверждения».
На виконання умов договору позики, ТОВ «ВЕЛЛФІН» через оператора послуг платіжної інфраструктури WAYFORPAY, який надає послуги з переказу коштів ТОВ «ВЕЛЛФІН» відповідно до договору про організацію переказу грошових коштів №ВП-180516-3 від 18.05.2016 між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 700 грн. /а.с.25-27/.
З огляду на встановлені обставини, зважаючи на приписи ст.1046 ЦК України, якими передбачено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, суд доходить висновку, що між сторонами у належній формі був укладений договір позики.
Відповідно до укладеного між сторонами договору позики №136974 від 11.02.2017 позичальник отримав від ТОВ «ВЕЛЛФІН» грошові кошти у сумі 700 грн. на умовах строковості, зворотності, платності строком на 15 днів /а.с.19/.
Відповідно до п.1.5 договору позики нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 0,95 % від суми позики, але не менше ніж 30 (тридцять гривень) за перший день користування позикою; 0,95 % від суми позики, щоденно, починаючи з другого дня в межах строку позики; 2,85 % від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п. 1.3 договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань /а.с.19/.
Як вбачається з графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною до договору позики №136974 від 11.02.2017, датою погашення позики сторонами визначено 26.02.2017 та до сплати підлягала загальна сума в розмірі 823,10 грн., з якої: 700,00 грн. - сума позики, 123,10 грн. - проценти за користування позикою /а.с.23/.
Згідно з вимогами ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Водночас, відповідно до довідки щодо заборгованості, наданої позивачем, станом на 28.02.2020 у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість на загальну суму 29 919,95 грн., з яких: заборгованість за основною сумою позики - 700,00 грн.; заборгованість за процентами - 7 399,80 грн., заборгованість за простроченими процентами - 21 820,15 грн. /а.с.24/.
Надаючи правову оцінку заявленому розміру заборгованості, суд звертає увагу на наступне.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором.
Як було зазначено вище, умовами укладеного між сторонами договору позики, зокрема в п.1.3, був встановлений 15 денний строк повернення позики, а графіком розрахунків датою погашення позики визначено 26.02.2017 та зазначена загальна сума, що підлягає до сплати - 823,10 грн., з них 700,00 грн. - сума позики, 123,10 грн. - проценти.
Між тим, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України.
Таким чином, право позивача нараховувати передбачені договором проценти за позикою припинилось 26 лютого 2017 року.
Твердження про правомірність нарахування Позикодавцем, передбачених договором процентів, до повного погашення заборгованості за договором є помилковим. У спірних правовідносинах права та інтереси позивача можуть бути забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Таким чином, у даній справі вимоги позивача про стягнення процентів після 26.02.2017 (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Таким чином, ТОВ «ВЕЛЛФІН», як позикодавець, відповідно до ст.1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованим та несплаченим процентам за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 26.02.2017.
Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов до висновку, що в справі мається достатньо доказів для ухвалення рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики - 700,00 грн. та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 11.02.2017 по 26.02.2017 в погодженому сторонами розмірі 123,10 грн., загальний розмір 823,10 грн., відповідно до графіку розрахунків до укладеного договору позики, відмовивши позивачу в частині інших позовних вимог з підстав, зазначених в рішенні.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом).
Позовні вимоги підлягають задоволенню частково (823,10), а саме у розмірі
2,75 % (823,10 х100 : 29 919,95).
Таким чином, з відповідача слід стягнути судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 57,81 грн (2102:100 х 2,75%).
З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.10, 12, 13, 76, 141, 264, 265, 273, 274, 279, 280-289, 354 ЦПК України, суд -
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог, відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ч.М. Теміров