Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.11.2020 Справа №607/17240/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л.

за участю секретаря Лобач І.В.

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що з відповідачем спільно проживали без реєстрації шлюбу з 2013 року по січень 2017 року. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що у січні 2017 року ОСОБА_3 переїхав на інше постійне місце проживання, відтак, перестав приймати постійну участь у вихованні та утриманні їх спільних дітей. Вказує, що з лютого 2017 року діти знаходяться на повному її утриманні, діти проживають разом з нею, окрім того, на даний час син ОСОБА_5 ,будучи дитиною-інвалідом, потребує значно більшого постійного догляду та матеріальних коштів. Вказує, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків, матеріально не допомагає, участі в їх вихованні не приймає. З цих підстав просить позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, повідомила, що має з відповідачем двоє спільних дітей. У спільної дитини, а саме: ОСОБА_5 є інвалідність, тому він потребує лікування та у зв`язку з тим, що він є дитиною з особливими потребами, на його утримання потрібно більше коштів. Окрім цього, зазначила, що син ОСОБА_5 є дитиною інвалідом по загальному захворюванні - по зору, тому вона часто купує йому окуляри, оскільки той їх часто ламає. Пояснила, що відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дітей.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився з невідомих причин.

Представник відповідача ОСОБА_2 , будучи присутнім в судовому засіданні, повідомив, що відповідач визнає позов частково, готовий платити аліменти у сумі 3500 гривень, вказує, що ОСОБА_3 на даний час знаходиться в Ізраїлі, працює на тимчасових роботах, заробляє в середньому 300-350 доларів в місяць, нової сім`ї не має, інших дітей, окрім спільних дітей з позивачем, не має.

Ухвалою судді від 13 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що в сторін народилося двоє дітей: донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , яке видане Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 22.09.2016 року та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про народження, видане Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 22.09.2016 року.

Згідно довідки №3314, виданої ТзОВ «Керуюча компанія «Комененерго -Тернопіль» 09.10.2020 року разом з позивачем за адресою АДРЕСА_1 проживають її донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається з посвідчення серії НОМЕР_2 , виданим Підволочиським УПСЗН ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначена державна соціальна допомога, як дитині-інваліду.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено, що у 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня.

Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд враховує, що сторонами не надано доказів отримання відповідачем достатнього доходу, що б давав підстави для визначення розміру аліментів у сумі 2500 грн. на кожну дитину.

Разом із цим, при визначені розміру аліментів, суд також приймає до уваги ту обставину, що відповідачем не представлено жодних доказів щодо того, що за своїм матеріальним станом та станом здоров`я він не може надавати матеріальне утримання неповнолітнім дітям.

Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, враховуючи необхідність забезпечення прав неповнолітніх дітей сторін, враховуючи вік дітей, часткове визнання позову відповідачем, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000( дві тисячі) грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 09.10.2020 року, до досягнення дітьми повноліття.

Менший розмір аліментів, на думку суду, не буде достатнім для належного виховання та утримання дитини та забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Вимогу про більший розмір аліменти суд вважає безпідставною, недоведеною, оскільки позивачем не надано доказів, що майновий стан відповідача дозволяє сплачувати аліменти в розмірі 5000 грн. на двох дітей.

Окрім того, суд роз`яснює, що кошти, які додатково потребує дитина позивача ОСОБА_5 , який є дитиною інвалідом, про які позивач повідомила в судовому засідання: на лікування та часту заміну окулярів, тощо є додатковими витратами, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою) на утримання дитини та у зв`язку з цим позивач вправі звернутися з позовом до суду про стягнення таких витрат з відповідача.

Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 29, 81, 137, 141, 263, 265, 280, 282, 284, 287, 289 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 09.10.2020 року, до досягнення дітьми повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ,

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_3

Повний текст рішення суду складено та підписано 20 листопада 2020 року.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич