Справа № 308/7098/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Дергачової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання - Стегней К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до першого відповідача ОСОБА_2 , другого відповідача ОСОБА_3 , третього відповідача ОСОБА_4 , четвертого відповідача ОСОБА_5 , про визначення часток у праві спільної сумісної власності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до першого відповідача ОСОБА_2 , другого відповідача ОСОБА_3 , третього відповідача ОСОБА_4 , четвертого відповідача ОСОБА_5 , про визначення часток у праві спільної сумісної власності.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ОСОБА_1 , є співвласником квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 30.06.1995 року, виданого на підставі рішення № 95 від 30.06.1995 року Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради народних депутатів зазначена квартира належить на праві приватної, спільної, сумісної власності ОСОБА_1 та членам її сім`ї: чоловіку ОСОБА_2 , дочці ОСОБА_4 , онуку ОСОБА_5 та дочці ОСОБА_6 .

На сьогоднішній день у зв`язку зі вступом у шлюб ОСОБА_6 має прізвище ОСОБА_7 , що підтверджується копією паспорту та свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_1 .

Зазначена квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до технічного паспорту, що є невід`ємною складовою, додатком до свідоцтва про право власності на житло від 30.06.1995 року, зазначена квартира складається з трьох кімнат, житловою площею 40,0 кв.м., загальною площею 66,1 кв.м.

Нещодавно ОСОБА_1 виявила бажання розпорядитися частиною квартири, що належить їй та іншим членам її сім`ї на праві приватної, спільної, сумісної власності, а саме подарувати її.

Проте нотаріус, послугами якого вона мала намір скористатися при укладенні договору дарування, пояснив, що з метою подальшого дарування частки квартири, на яку вона має право власності, необхідно визначити, яка саме частка у праві спільної сумісної власності на квартири належить позивачу.

Враховуючи те, що зазначена квартира належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності та зважаючи на те, що між ними не досягнуто ніякою згоди стосовно позасудового визначення часток у праві спільної сумісної власності на квартиру, просить суд визначити, що частки співвласників квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , є рівними та становлять по 1/5 частки зазначеної квартири.

Ухвалою суду від 06.08.2020 року у справі відкрите провадження, розгляд справи призначений в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судове засідання позивач не з`явилась, проте подала до суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутності, у якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи не з`явилися, проте подали до суду заяву, про можливість розгляду справи у їх відсутності, позов визнали в повному обсязі.

У судове засідання відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не з`явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, про причину неявки суду не повідомили. Заяв, клопотань, відзиву на позов від відповідачів до суду не надходило.

Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про право власності на житло від 30.06.1995 року, виданого на підставі рішення № 95 від 30.06.1995 року Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради народних депутатів, квартира, за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві приватної, спільної сумісної власності ОСОБА_1 та членам її сім`ї: чоловіку ОСОБА_2 , дочці ОСОБА_4 , онуку ОСОБА_5 та дочці ОСОБА_6 . Зазначене право власності було зареєстроване у встановленому на той час порядку у БТІ 18.08.1995 року.

Відповідно до технічного паспорту, зазначена квартира складається з 3-х кімнат, житловою площею 40,00 м.кв., загальною площею 66,1 м.кв.

Дочка ОСОБА_6 на даний момент має прізвище ОСОБА_7 , що підтверджується копією паспорту та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Згідно із частиною 1 статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним( частина 4 статті 41 Конституції України).

Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток » законодавець розуміє визначення (встановлення ) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення частки кожного з них в праві власності є спільною сумісною власністю.

На підставі ст. 370 ЦК України частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

У частинах 1, 2 ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 368 і ч. 2 ст. 372 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно ч. 1ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Суд звертає увагу на те, що згідно з п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Суд враховує, що виключно позивачу належить право обирати спосіб захисту порушеного права і що в результаті визначення розміру частки позивача між останньою і відповідачами припиняється право спільної сумісної власності та виникає право спільної часткової власності.

Як вбачається з практики ВССУ (а саме ухвали ВССУ від 12.12.2012 року № 6-44981ск12) ідеальна частка - це частка у праві на річ.

Пунктом 17 Постанови № 5 Пленуму ВССУ встановлено, що з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю, зокрема: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України від 19.06.1992 № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду»). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч.4 ст.355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Оскільки згідно із свідоцтвом про право власності на житло частки кожного із співвласників є рівними, кожен учасник спільної сумісної власності має право вимагати виділення ідеальних часток. У даному випадку це по 1/5 частині квартири, оскільки учасників спільної сумісної власності п`ятеро.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, квартиру за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності позивачу та відповідачам, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, а тому суд вважає за можливе визначити частку у праві спільної сумісної власності на квартиру за кожним з співвласників у розмірі - 1/5.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст.355,356,357,368,369,370,372 ЦК України, ст. ст. 13, 76, 81, 82, 89, 141, 223, 258, 263-265, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити.

Визначити, що розмір часток співвласників квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки АДРЕСА_3 , РНОКПП - суду не відомий), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканця АДРЕСА_3 , РНОКПП суду не відомий), є рівними та становить по 1/5 частки за кожним співвласником.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 210,20 (двісті десять) гривень 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 210,20 (двісті десять) гривень 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки АДРЕСА_3 , РНОКПП - суду не відомий) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 210,20 (двісті десять) гривень 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканця АДРЕСА_3 , РНОКПП суду не відомий) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 210,20 (двісті десять) гривень 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Повний текст рішення складено 11 листопада 2020 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Н.В. Дергачова