РІШЕННЯ

іменем України

18 листопада 2020 року м.Снігурівка

справа № 485/1462/20

провадження №2-о/485/85/20

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Бодрової О.П.,

з участю секретаря с/з - Бондаренко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Снігурівка в залі суду справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Центральна сільська рада Снігурівського району Миколаївської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

встановив:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт належності йому Державного акту на право постійного користування землею серії ІІІ-МК №004121, виданого 16.02.1995 року Центральною сільською радою Снігурівського району Миколаївської області на підставі рішення від 03.02.1995 року №19, який зареєстрований в низі записів державних актів на право постійного користування землею за № 864.

У своїй заяві ОСОБА_1 посилається на те, що у вищезазначеному державному акті його по батькові вказано як « ОСОБА_1 », що не відповідає даним його паспорту, в якому по батькові зазначено як « ОСОБА_1 ». У зв`язку з вказаною помилкою в державному акті він не може здійснити приватизацію земельної ділянки, тому змушений звернутися до суду для встановлення вищезазначеного факту.

У судове засідання ОСОБА_1 та його представник не з`явилися. Представник заявника ОСОБА_4 надала суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності та за відсутності заявника і задовольнити заяву.

Представник Центральної сільської ради Снігурівського району Миколаївської області до суду не з`явився, суду надали заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, не заперечують проти встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи.

Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 16 лютого 1995 року головою Центральної сільської ради народних депутатів видано державний акт на право постійного користування землею на ім`я ОСОБА_1 , відповідно до якого останньому передана у постійне користування земельна ділянка, площею 0,94 гектара, розташована на території Центральної сільської ради для ведення особистого підсобного господарства /а.с.4/.

Згідно повторного свідоцтва про народження № НОМЕР_1 , виданого 16 квітня 1979 року /а.с.9/, повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 09 грудня 2008 року /а.с.10/, паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначено « ОСОБА_1 » /а.с.17/.

Як вбачається з архівного витягу №В-642/03-06 від 25.09.2020 з рішення ІІІ сесії Центральної сільської ради народних депутатів Снігурівського району Снігурівського району Миколаївської області ХХІІ (ІІ) скликання від 03 лютого 1995 р. №19 «Про надання земельних ділянок на право постійного користування для ведення особистого господарства жителям сільської ради», розглянувши проект відведення земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства жителів Центральної сільської ради, розроблений державним комунальним малим підприємством «Землевпорядник» сільська Рада народних депутатів вирішила надати земельні ділянки на право постійного користування із земель запасу Центральної сільської ради в межах КСП «Дружба» для ведення особистого підсобного господарства в т.ч. ОСОБА_1 0,94 га /а.с.5/.

Згідно довідки №905 від 21.08.2020 року, виданої Центральною сільською радою Снігурівського району Миколаївської області, дійсно земельна ділянка для ведення ОСГ надавалась ОСОБА_1 , площею 0,94 га, згідно державного акту на право постійного користування землею серії ІІІ-МК №004121, виданого Центральною сільською радою 16 лютого 1995 року на підставі рішення Центральної сільської ради від 03 лютого 1995 року за №19. Внести виправлення у державний акт або видати його дублікат на даний час неможливо, в зв`язку зі зміною законодавства /а.с.9/.

За таких обставин, заявник не має можливості довести той факт, що він є тією особою, яка вказана в державному акті на право постійного користування землею.

Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності з п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд, зокрема, розглядає справи належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження, якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Окрім того, згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу у відповідності до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання цього документу, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можливо встановити належність громадянину такого документу, який є правовстановлюючим.

Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки наявність помилки в зазначені його по батькові в правовстановлюючому документі ставить під сумнів належність його заявнику та позбавляє можливості здійснити приватизацію земельної ділянки.

З урахуванням викладеного, а також з огляду на необхідність встановлення юридичного факту для реалізації заявником його права приватизації земельної ділянки, суд дійшов висновку, що зазначені вище докази у своїй сукупності доводять той факт, що державний акт на право постійного користування землею, виданий 16 лютого 1995 року на підставі рішення Центральної сільської Ради народних депутатів Снігурівського району Миколаївської області від 03 лютого 1995 року №19 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №864, на ім`я ОСОБА_1 , фактично належить ОСОБА_1 , а тому вимоги заявника про встановлення цього факту підлягають задоволенню.

Судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок заявника.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 13, 81, 315-319 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Центральна сільська рада Снігурівського району Миколаївської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , державного акту на право постійного користування землею серії ІІІ-МК №004121, виданого 16 лютого 1995 року на підставі рішення Центральної сільської Ради народних депутатів Снігурівського району Миколаївської області від 03 лютого 1995 року №19 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №864, на ім`я ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням п.п. 15.5 п.15 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Снігурівський районний суд Миколаївської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копію рішення суду протягом двох днів з дня його складання надіслати учасникам справи.

Повне рішення складено 18 листопада 2020 року.

Суддя О.П.Бодрова