ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року

м. Харків

Справа № 617/187/19

Провадження № 22-ц/818/5043/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Хорошевського О.М.,

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вовочанського районного суду Харківської області від 30 липня 2020 року, постановлене суддею Голобою М.М., у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У лютому 2020 року АТ КБ «Приват Банк» звернулось до суду з позовом в якому просило стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість по кредиту в розмірі 35296 грн. 24 коп., яка складається з 14028 грн. 87 коп. тіло кредиту; 6715 грн. 70 коп. нараховано відсотків за користування кредитом, 12394 грн. 71 коп. нараховано пені; 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 1656 грн. 96 коп. штраф (процентна складова) та суму сплаченого судового збору в розмірі 1921 грн. 40 коп.

Позов мотивований тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 14.02.2007 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 979 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, із сплатою відсотків у розмірі 0,01 % на місяць.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 13.01.2019 року має заборгованість по кредиту.

Рішенням Вовочанського районного суду Харківської області від 30 липня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 14.02.2007 року - суму заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14028 грн. 87 коп. та відсотки за користуванням кредитом у розмірі 206 грн. 87 коп., а всього 14235 (чотирнадцять тисяч двісті тридцять п`ять) грн. 74 коп. та судові витрати у розмірі 774 (сімсот сімдесят чотири) грн. 78 коп. В іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване наявністю правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми непогашеного тіла кредиту у розмірі 14028 грн. 87 коп. та відсотків за користуванням кредитом у розмірі 206 грн. 87 коп., а всього 14235 грн. 74 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що судом першої інстанції не звернув уваги, що вказаний договір не стосується заявлених позовних вимог позивача, не є договором б/н від 14 лютого 2007 року про надання грошових коштів шляхом встановлення кредитного ліміту на картку, а стосується зовсім інших кредитних відносин, що розрахунок заборгованості не свідчить про наявність боргу і разом із випискою не є документом бухгалтерського обліку. Також просить застосувати строки позовної давності.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що Так, ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала Заяву № б /н від 14.02.2007 року.

Зазначена заява стосувалась двох кредитних договорів, розстрочка за оплату товару на 10 місяців та кредитна картка з кредитним лімітом.

Згідно верхньої частини аркушу №2 цієї заяви Банк надав кредит в сумі 979,00 грн. у вигляді розстрочки на строк 10 місяців з відсотковою ставкою 0,01 % на місяць. Заборгованість за цим кредитом відсутня, Банк вимоги про стягнення заборгованості за цим договором не ставились.

Проте, згідно аркушу №1 Заяви Банк новому кредиту дарує кредитну картку з безкоштовним періодом користування кредитом до 55 днів. Згідно нижньої частини 2-го аркушу заяви, позичальник отримала кредитну картку про що міститься його підпис.

Отже 14.02.2007 року фактично було укладено 2 кредитних договори. Перший стосується розстрочки за придбаний в магазині товар, а другий кредитна картка з кредитним лімітом.

Суд першої інстанції не вірно встановив обставини справи об`єднавши ці два договори в один і стягнув проценти за користування кредитною карткою за ставкою, яка передбачалась для кредиту щодо оплати товару (0,01% на місяць).

З огляду на викладене, судова колегія вважає за можливе змінити рішення суду, скасувавши його в частині стягнення відсотків за користування кредитом.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, то вчинений у письмовій формі, якщо вій підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України» якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка:засвідчує її бажання укласти договір, ця дім є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України, договором приєднання с договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений ліпне шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ч.1 ст.634 ЦК, підписавши заяву, фізична особа, приєднується до запропонованих банком Умов та правил надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом,

Банк падав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, на картковий рахунок № НОМЕР_1 таким чином між банком і Позичальником було укладено кредитний договір.

Згідно з ч,2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вкачаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Отже, Позичальник використовувавши кредитні кошти та частково погашаючи заборгованість за кредитом підтвердив укладення кредитного договору із Банком на відповідних умовах.

Згідно інформації з банківського програмного комплексу Промінь в межах цього кредитного договору позичальнику видавалось 5 карток, остання з яких має строк дії до 31.07.2021 року (т. 1 а.с. 193).

Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд першої інстанції прийняв вірне рішення щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту. Однак відповідач, всупереч ст. 1054 ЦК України, відповідач просить відмовити у стягненні заборгованості за кредитом та безпідставно звільнити його від відповідальності щодо погашення заборгованості за тілом кредиту.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві. позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначений родовими ознаками.

Доказів належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором матеріали справи не містить, та як вбачається з розрахунку заборгованості, наданим банком на час звернення до суду із позовною заявою, відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим на час звернення до суду утворилась заборгованість у сумі 14028,87 грн.

Крім цього останній платіж в рахунок погашення заборгованості було здійснено 03.07.2018 р.

З позовом ПАТ КБ «Приват Банк» згідно поштового реєстру звернувся до суду в січні 2019 року, в межах загального строку позовної давності.

Беручи до уваги, що підписана відповідачкою анкета заява не містить істотних умов договору у вигляді відсотків за користування кредитними коштами, судова колегія не вбачає підстав для їх стягнення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню судові витрати підлягають перерозподілу.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вовочанського районного суду Харківської області від 30 липня 2020 року змінити, скасувавши в частині стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 206 грн.87 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , (ІПН НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір за подання позовної заяви у сумі 762 грн 63 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (ЄРДПОУ 14360570) на користь ОСОБА_1 , (ІПН НОМЕР_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 461грн 39 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 19.11.2020 року.