ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«18» листопада 2020 року

м. Харків

справа № 638/12132/18

провадження № 22ц/818/4731/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Котелевець А.В., Яцини В.Б.

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2020 року в складі судді Семіряда І.В.

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява мотивована тим, що 17 лютого 2018 року близько 15:10 у м. Харкові на перехресті проспекту Науки та вулиці Данилевського сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «LEXUS», номерний знак НОМЕР_1 , яким керувала вона, та транспортним засобом «SKODA OCTAVIA», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням відповідача.

Вказала, що щодо неї складено протокол про адміністративне правопорушення, однак постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 травня 2018 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо неї закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до відповідальності.

Зазначила, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди її автомобіль зазнав механічних пошкоджень, чим їй завдано матеріальної шкоди у розмірі 101 025,47 грн, з яких 98 794,67 грн вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу та 2230,00 грн - вартість автотоварознавчої експертизи.

Просила стягнути з ОСОБА_2 суму матеріального збитку (шкоду) в розмірі 101 025,47 грн, що підтверджується проведеним автотоварознавчим дослідженням та відображено у висновку №12785 від 01 серпня 2018 року, в тому числі 98 794,67 грн - матеріальний збиток як вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу та 2230,00 грн - вартість експертизи; судові витрати, орієнтовний розмір яких складає 5000,00 грн, покласти на відповідача.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2020 року, у якому ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2020 року виправлено описку, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено; стягнуто з ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду у розмірі 98 794, 67 грн, витрати на проведення експертизи - 2 230,00 грн та 8164,00 грн, сплачену суму судового збору - 1010,25 грн, а всього 110 198, 92 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення, вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, не врахував, що станом на момент дорожньо-транспортної пригоди його цивільно-правова відповідальність була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Євроінс Україна», однак доказів звернення до страхової компанії та відмови позивачці у виплаті нею не надано. Вказав, що висновком експертного автотоварознавчого дослідження визначено вартість відновлювального ремонту автомобіля позивачки станом не на момент дорожньо-транспортної пригоди, а на момент проведення дослідження. Зазначив, що його вини у дорожньо-транспортній пригоді немає, оскільки це саме позивачка не впевнилась у безпеці свого маневру, змінюючи смугу руху, а висновок автотехнічної експертизи ґрунтується лише на поясненнях позивачки та свідків з її боку, а йому не направлено повідомлення щодо місця і часу огляду його автомобіля.

30 жовтня 2020 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона, зокрема, зазначила, що про наявність страхового полісу у відповідача їй стало відомо лише під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. У зв`язку з чим нею було пропущено строк повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховика, а тому у страховика, на її думку, не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування на підставі 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції від 09 грудня 2015 року.

Частинами 1, 3 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити, рішення суду скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач як винна у дорожньо-транспортній пригоді особа має відшкодувати шкоду, спричинену пошкодженням автомобіля позивачки.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 17 лютого 2018 року близько 15:00 у м. Харкові на перехресті проспекту Науки та вулиці Данилевського відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «LEXUS»RX 200 T, державний номер НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_1 , та автомобіля «SKODA OCTAVIA» A7, державний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 (а. с. 6, 7).

З рапорту інспектора роти 1 батальйону 2 УПП у Харківській області ДПП лейтенанта поліції Леонідової А.К., яка прибула на місце дорожньо-транспортної пригоди 17 лютого 2018 року вбачається, що, опитавши водіїв, встановити причини дорожньо-транспортної пригоди, а також винуватця події неможливо (а. с. 6).

З пояснень ОСОБА_1 від 17 лютого 2018 року, наданих інспектору поліції, та очевидців події ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_1 змінила смугу руху з правої на ліву, переконавшись у безпеці маневру та ввімкнувши сигнал повороту, після чого, рухаючись по лівій смузі руху, почала знижувати швидкість перед пішохідним переходом та відчула удар у задню частину автомобіля (а. с. 10-11, 16-21). Водночас, з пояснень ОСОБА_2 та очевидців дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 , ОСОБА_6 вбачається, що водій автомобіля «LEXUS» НОМЕР_4 здійснила різкий маневр щодо зміни смуги руху без увімкнених сигналів повороту (а. с. 12-15).

Щодо дій водія ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 073214 від 21 березня 2018 року, з якого вбачається, що вона, керуючи автомобілем «LEXUS» RX 200 T, державний номер НОМЕР_1 , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою при зміні напрямку руху, не впевнилась у безпечності, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «SKODA OCTAVIA» A7, державний номер НОМЕР_3 , та транспортним засобам завдані пошкодження, чим порушила пункт 2.3б, 10.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за статтею 124 КУпАП (а. с. 7-9).

Постановою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 травня 2018 року провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності (а. с. 21-22).

З висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 12785 від 01 серпня 2018 року вбачається, що розмір матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «LEXUS» RX 200 T, державний номер НОМЕР_1 , пошкодженого при дорожньо-транспортній пригоді 17 лютого 2018 року, складає 98 764,67 грн. Вартість експертизи 2230,80 грн (а. с. 24-41).

Огляд автомобіля проводився 29 травня 2018 року та 06 червня 2018 року за участі власниці автомобіля ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 ОСОБА_7 та представника Страхової компанії «Євроінс Україна» Кирина Н.В. Дії експерта при огляді автомобіля 06 червня 2018 року представник ОСОБА_2 вважала незаконними, у зв`язку з чим викликала наряд поліції (а. с. 75).

Як вбачається з висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 17419/20476 від 30 вересня 2019 року в даній дорожньо-транспортній ситуації ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності з вимогами пункту 13.1 Правил дорожнього руху України; технічна можливість уникнути зіткнення транспортних засобів зі сторони водія ОСОБА_2 визначалась виконанням ним вимог пункту 13.1. Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було перешкод технічного характеру; дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам пункту 13.1. Правил дорожнього руху України та знаходились, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій ОСОБА_1 повинна була діяти у відповідності з вимогами пункту 18.1 Правил дорожнього руху України; технічна можливість уникнути зіткнення транспортних засобів не визначалась односторонніми діями водія ОСОБА_1 , а залежала від дій водія ОСОБА_2 . В діях водія ОСОБА_1 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б знаходились, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Вартість експертизи у розмірі 8164,00 грн оплачена ОСОБА_1 (а. с. 132-140).

Як вбачається з копії поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/2268476 від 24 листопада 2017 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 під час керування транспортним засобом «SKODA OCTAVIA» A7, державний номер НОМЕР_3 , 2017 року випуску, застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Євроінс Україна» з 24 листопада 2017 року по 23 листопада 2018 року включно. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну, 200 000,00 грн, франшиза 1000,00 грн (а. с. 173).

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою, другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Страхування це вид цивільно правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50 000, 00 грн. на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок дорожньо транспортної пригоди майну третьої особи.

За загальним правилом, викладеним у пункті 5 частини першої статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов`язку перед страховиком, зокрема, з надання своєчасного повідомлення про настання страхового випадку.

Так, підпункт 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 вказаного Закону в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачає, що у разі настання дорожньо транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо транспортну пригоду встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Саме такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

За таких обставин, у разі якщо позивач (особа, якій завдана шкода) не звертався до страховика відповідача (завдавач шкоди) та не отримував його відмову у виплаті страхового відшкодування, а пред`явив відразу вимогу до особи, відповідальної за шкоду, то відсутні передбачені законом підстави для задоволення його позовних вимог.

Зазначене відповідає правовим висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2019 року, справа №640/12615/15-ц, провадження № 61-31141св18; у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року, справа № 369/8675/16-ц, провадження № 61-25447св18; у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 листопада 2019 року, справа № 759/9261/15-ц, провадження № 61-15093св18.

Таким чином, з викладеного вбачається, що обов`язок страховика відшкодувати заподіяну страхувальником шкоду виникає із самого факту заподіяння застрахованою особою у результаті дорожньо-транспортної пригоди такої шкоди.

Матеріали справи свідчать про те, що зобов`язаною особою щодо відшкодування збитків, заподіяних ОСОБА_2 у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є його страховик Приватне акціонерне товариство «Євроінс Україна».

Отже, враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку застрахована, позивачка мала самостійно звернутись до страхової компанії з вимогою про виплату страхового відшкодування за полісом.

Визначення різниці між фактичним розміром шкоди та розміром страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з винної особи, можливо лише після здійснення страховиком виплати страхового відшкодування.

Непред`явлення вимоги до страховика, який має відшкодувати шкоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є підставою для відмови у позові до особи, яка завдала шкоди.

Копію полісу № АМ/2268476 від 24 листопада 2017 року надано ОСОБА_2 разом з апеляційною скаргою, однак судова колегія бере такий доказ до уваги, оскільки з матеріалів справи вбачається, що під час її розгляду судом першої інстанції були відомі обставини щодо того, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована, оскільки, як зазначено у висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 12785 від 01 серпня 2018 року, огляд автомобіля позивачки проводився за участі, зокрема, представника Страхової компанії «Євроінс Україна».

Маючи відомості щодо укладення відповідачем договору страхування, суд першої інстанції не вирішив питання щодо залучення до участі у справі його страховика та дійшов передчасного висновку щодо стягнення завданої під час дорожньо-транспортної пригоди шкоди безпосередньо з ОСОБА_2 .

Посилання ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу щодо того, що про наявність страхового полісу у відповідача їй стало відомо лише під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, тому вона і не зверталася до страховика, є безпідставними та суперечать матеріалами справи, оскільки під час огляду автомобіля в присутності позивачки був присутній представник Страхової компанії «Євроінс Україна» Кирина Н.В., тому і позивачці, і суду першої інстанції під час розгляду справи було відомо про те, що цей автомобіль застраховано.

Отже, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Євроінс Україна» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/2268476 від 24 листопада 2017 року зі строком дії до 23 листопада 2018 року, передбачені законом підстави для задоволення її позовних вимог відсутні, оскільки обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика відповідача.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не дослідив і не надав належної оцінки поданим доказам, не з`ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог і того, яка саме правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, що має суттєве значення для правильного вирішення спору, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що вимога позивачки про стягнення з відповідача матеріальної шкоди задоволенню не підлягає, судовий збір та витрати на проведення експертиз у справі покладаються на неї.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, судовий збір за її подання у розмірі 1515,38 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 на його користь.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1515, 38 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді А.В. Котелевець

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 18 листопада 2020 року.