Справа № 663/3531/20
Провадження № 2-з/663/31/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 року м. Скадовськ Херсонської області

Скадовський районний суд Херсонської області у складі: судді Пухальського С. В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій зазначив, що має намір у порядку та строки, передбачені частиною 4 статті 152 та статтею 175 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) звернутись із позовною заявою до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за борговою розпискою в сумі 15 000 доларів США та 3% річних доларів США.

Позивач у поданій заяві просить в порядку забезпечення позову накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно та (або) грошові кошти, що належать відповідачу ОСОБА_2 оскільки той на його думку до винесення рішення суду, вчинятиме всі можливі дії для ухилення від виконання рішення суду та погашення заборгованості.

На підставі викладеного та норм чинного законодавства просив вимоги заяви задовольнити.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

На підставі вимог частини 1, 2 статті 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь в справі, може вжити заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пункт 1 частини 1 статті 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з частиною 3 статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно із положеннями частини 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Згідно із пунктами 4, 5, 6 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як зазначає Пленум Верховного Суду України у вказаній постанові, особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Стаття 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, зі змісту заяви про забезпечення позову не вбачається належного обґрунтування необхідності застосування виду забезпечення позову у вигляді арешту на все майно, не вказано конкретне майно відповідача, не зазначена його вартість, та чи співмірна ця вартість ціні позову.

Крім того, позивач не надав доказів на підтвердження наміру відповідача навмисно відчужити належне йому рухоме чи нерухоме майно, у зв`язку з чим не навів достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач просить накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, належне відповідачу, однак не зазначає на яке саме майно і де воно знаходиться.

Оскільки позивачем не надано доказів, на яке саме майно відповідача належить накласти арешт і де воно знаходиться, що унеможливлює виконання ухвали, враховуючи вищенаведене, суд вважає дану заяву безпідставною та необґрунтованою та приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову.

Керуючись статтями 151-153 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Скадовський районний суд Херсонської області протягом п`ятнадцяти днів з моменту її оголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її оголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Скадовського районного суду

Херсонської області Пухальський С. В.