У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

справа № 285/4418/20 провадження у справі № 2/0285/1325/20

23 листопада 2020 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Сташків Т.Б. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення вихідної допомоги при звільненні та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на його користь вихідну допомогу при звільненні у розмірі 11 169 грн. та у рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Позовна заява не відповідає вимогам статей 177 ЦПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що він звільнений від сплати судового збору, оскільки має статус ветерана війни-учасника бойових дій, на підтвердження чого долучив копію посвідчення ветерана війни-учасника бойових дій серії НОМЕР_1 .

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України Про судовий збір учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту. У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Серед них немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами, подібними до тих, з якими позивач звернувся у цій справі.

Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України Про судовий збір суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону № 3551-ХІІ.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № 545/1149/17.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який виник з трудових правовідносин, та не зачіпає порядку, обсягу соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином не стосується соціального і правового захисту ветеранів війни.

Отже, позовна заява ОСОБА_1 не стосується порушення його прав, як учасника бойових дій, тому він не звільнений від сплати судового збору за подання вказаного позову.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що вона містить дві позовні вимоги: 1) про стягнення вихідної допомоги при звільненні; 2) про відшкодування моральної шкоди, які є позовними вимогами майнового характеру.

При цьому, вихідна допомога, відповідно до ст. 2 Закону України Про оплату праці не входить до структури заробітної плати, а тому позивач також не звільнений від оплати судового збору за подання таких позовних вимог на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 цього Закону України «Про судовий збір» (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року № 910/4518/16).

Крім того, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є вимогою майнового характеру (Постанова Верховного суду № 761/11472/15-ц від 28.11.2018 року).

Таким чином, позивач не звільняється від сплати судового збору за звернення до суду із позовними вимогами про стягнення вихідної допомоги при звільненні та відшкодування моральної шкоди, які є позовними вимогами майнового характеру.

Відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 цього Закону, за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору встановлюються у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та не більше 5 розмірів від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2020 року становить 2102,00 грн., а тому, мінімальна ставка судового збору, який повинен сплатити позивач складає: 2102,00 грн. х 0,4 = 840,80 грн.

Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов до висновку, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України а тому, відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України її слід залишити без руху, запропонувавши позивачу усунути зазначені недоліки заяви шляхом подання до суду належним чином оформленого документу про сплату судового збору в сумі 1681,60 грн. у строк, що не перевищує десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Керуючись статтями 95, 177, 185, 260, 261, Цивільного процесуального кодексу України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків заяви десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Копію ухвали невідкладно надіслати позивачу.

У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сташків