Справа № 638/1666/20
Провадження № 2/638/2580/20
УХВАЛА

про проведення підготовчого судового засідання

29 жовтня 2020 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого Аркатової К.В.,

секретаря Рижикової В.Г.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, -

встановив:

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.02.2020 року у вказаній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання за участю сторін.

У судове засіданні сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись вчасно та належними чином, представник позивача надав заяву про проведення підготовчого судового засідання за його відсутності та призначення справи до судового розгляду, відповідач подала клопотання про відкладення слухання справи у зв`язку з погіршенням епідеміологічної ситуації у м.Харкові.

Щодо клопотання відповідача суд зазначає наступне.

Провадження по справі відкрито 28.02.2020 року, 14.04.2020 року, 26.06.2020 року, 24.07.2020 року, 12.10.2020 року через канцелярію суду відповідач особисто подавала клопотання про відкладення підготовчого судового засідання через розповсюдження COVID-19. Також, відповідачем через канцелярію суду подавались особисто клопотання з процесуальних питань 30.06.2020 року, 22.07.2020 року. Крім того, в матеріалах справи міститься розписка відповідача від 07.07.2020 року про часткове ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії ухвали про відкриття провадження з додатками 20.07.2020 року. Тобто, запровадження карантину не заважає відповідачу з`являтись до суду та подавати клопотання, ознайомлюватись з матеріалами справи, отримувати процесуальні документи, проте є поважною причиною для відкладення слухання справи.

Суд наголошує, що за вимогами ч. 3 ст. 189 ЦПК України, підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Стаття 44 ЦПК України визначає найбільш часті випадки зловживанням процесуальними правами, проте їх перелік не є вичерпним.

Верховний Суд у своїй судовій практиці висловив однозначну позицію, що ознакою зловживання процесуальними правами є не просто конкретні дії, а дії, спрямовані на введення суду в оману, затягування розгляду справи, створення перешкод опоненту. Відтак, враховуючи, що перелік дій, наведений у частині другій статті 44 ЦПК України, не є вичерпним, то суд може визнати зловживанням процесуальними правами також інші дії, які мають відповідну спрямованість.

Частина 2 статті 43 ЦПК України, зобов`язує учасників справи виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Так, 11 березня 2020 року Кабінетом Міністром України прийнято постанову № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", відповідно до якої з 12 березня 2020 року на всій території України встановлено карантин.

Строк дії карантину неодноразово продовжувався, зокрема Кабінет Міністрів України ухвалив рішення про продовження карантину в Україні до 31 грудня 2020 року.

Наразі спрогнозувати календарну дату закінчення дії карантину на території України об`єктивно неможливо.

Вирішуючи клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд приймає до уваги те, що межі перенесення розгляду справи не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка учасників справи та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Крім того, як зазначено у Постанові КГС ВС від 16 липня 2020 року у справі №924/369/19, карантин вже не перешкоджає розгляду справи, оскільки Постановою Кабінету Міністрів №392 запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією, зокрема, дозволено з 22 травня 2020 року регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні; з 25 травня 2020 року перевезення пасажирів метрополітенами.

При цьому, що сама по собі наявність оголошеного в країні карантину, без зазначення інших обґрунтованих підстав, що унеможливлюють прибуття сторони чи її представника у судове засідання або необхідності вчинення такою стороною передбачених законодавством процесуальних дій в межах підготовчого засідання, не може бути визнана поважною причиною неприбуття учасника справи у судове засідання чи підставою відкладення такого засідання,

Наведене свідчить про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав.

Отже, враховуючи ситуацію, що склалася, на підставі наведених рекомендацій вищих судових органів, з метою здійснення превентивних заходів проти поширення коронавірусу COVID-19 та мінімізації усного розгляду справ, обставини даної справи, те, що 60-денний строк підготовчого провадження по справі вже закінчився, підготовче засідання по справі неодноразово відкладалось за заявами відповідача, фактичні обставини справи, наявність відзиву на позовну заяву та отримання копії ухвали про відкриття провадження з додатками відповідачем 20.07.2020 року, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про відкладення підготовчого судового засідання.

При цьому учасники справи не позбавлені можливості викласти свої доводи, аргументи, міркування, заперечення у письмових заявах по суті справи, не позбавлені можливості надавати суду свої докази на спростування вимог позивача та заперечень відповідача у строки визначені судом або законом, та в повній мірі користуватися правами, передбаченими ЦПК України.

Щодо клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження по справі до набрання законної сили судового рішення по справі №638/15331/19 за заявою ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_1 , недієздатним та призначення опікуна суд зазначає наступне.

Згідно п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи.

Зупинення провадження у справі не повинно призводити до затягування розгляду справи.

У пункті 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз`яснено, що визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України, 2004 року, підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, яка зазначена у пункті 4 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли у іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення в ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

Сама по собі взаємопов`язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляду однієї справи до прийняття рішення в іншій справі.

Відповідно до висновків, зазначених у постанові Верховного Суду України № 6-1957цс16 від 01 лютого 2017 року, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.

Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Крім того, межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Так, предметом позову є поділ спільного майна подружжя, як на підставу зупинення провадження по справі відповідач посилається на наявність про визнання позивача недієздатним, проте наявність повної цивільної дієздатності особи презюмується законом, поки зворотне не встановлене відповідним рішенням суду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження по справі.

Щодо клопотання ОСОБА_2 про витребування належним чином засвідченої копії всіх виписок з історії хвороби позивача у зв`язку із неможливістю надати суду документацію щодо пенсійного забезпечення ОСОБА_1 та клопотання про витребування з архіву суду матеріалів судової справи №638/14941/18 та № 638/14945/18.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Згідно до п.2 ч.2 ст. 84 ЦПК України, у клопотання повинно бути зазначено обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати.

Як роз`яснено у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Так, відповідачем не обґрунтовано яким чином наявність або відсутність інвалідності у позивача або тяжких хвороб впливає на вирішення по суті спору про поділ майна подружжя, а відтак клопотання про витребування доказів не підлягає задоволенню.

Клопотання про витребування матеріалів справи №638/14941/18 та №638/14945/18 для підтвердження того, що позивач не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, не підлягає задоволенню, оскільки хоча відповідач і зазначає, що не має можливості отримати самостійно відповідні докази, проте до відзиву на позовну заяву надає копію постанови суду по справі №638/14945/18 відносно ОСОБА_1 , тобто не будучи учасником справи відповідача самостійно отримала відповідний доказ. Крім того, на час скоєння ДТП 04.10.2018 року за відомостями регіонального сервісного центру МВС в Харківській області спірний автомобіль належав ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.ст. 90, 91 ЦПК України визначено, що показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу. Виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити. Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання у справі.

Так, відповідач зазначає, що свідки можуть підтвердити реальний стан автомобіля та підтвердити надання згоди позивача на його продаж.

Проте, враховуючи предмет позову, суд не вбачає обґрунтованих підстав для виклику та допиту в якості свідків вказаних у клопотанні відповідача осіб, оскільки обставини, які останні можуть підтвердити, і про які вказує відповідач, не встановлюють наявність або відсутність фактів, які мають значення для вирішення справи.

Отже, такі докази не зможуть бути визнані судом належними, оскільки не міститимуть інформацію щодо предмета доказування в межах заявлених позовних вимог, і як наслідок суд не зможе взяти до розгляду ці свідчення, оскільки вони не стосуватимуться предмету доказування, встановлення якого необхідно для правильного вирішення заявлених позовних вимог, а виклик та допит таких осіб призведе лише до немотивованого затягування розгляду справи.

Ураховуючи, що показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи, відсутні правові підстави для задоволення клопотання відповідача.

Стосовно виключення з числа доказів доданих до позовної заяви документів суд зазначає наступне: відповідно до ч.11 ст.83 ЦПК України, у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. Відповідно до ст.89, 264 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, суд надає оцінку доказів у нарадчій кімнаті під час ухвалення рішення суду. Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідач не наділений повноваженнями заявляти клопотання про виключення доказів, наданих позивачем, оцінку вказаних доказів суд дасть у нарадчій кімнаті при винесенні остаточного рішення.

На виконання вимог ч.2 ст.197 ЦПК України судом здійснено визначені у вказаній нормі дії, необхідні для забезпечення правильного та своєчасного розгляду справи по суті шляхом розгляду та вирішення заявлених учасниками клопотань, долучення доказів.

Статтею 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: залишення позовної заяви без розгляду, закриття провадження у справі, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Підстав для відкладення підготовчого засідання або оголошення перерви судом не встановлено.

За умовами ч.2 ст.200 ЦПК України суд вважає за можливе закрити підготовче провадження у цій справі та призначити справу до судового розгляду по суті.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.189, 196-200, 280-281 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні клопотань відповідача відмовити.

Закрити підготовче провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжята призначити її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 13 січня 2021 року на 11 год. 00 хв. в приміщенні Дзержинського районного суду м.Харкова за адресою: м. Харків, пр. Перемоги, 52-В.

Справу розглядати суддею одноособово.

Копії ухвали направити учасникам справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: https://dg.hr.court.gov.ua.

У відповідності до вимог ст.353 ЦПК України ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення на неї включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий