Постанова

Іменем України

30 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 757/21551/18-ц

провадження № 61-20140св19

Верховний суд у складі колегії суддів Третьої Судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А. (суддя-доповідач),Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - акціонерне товариство «Комерційний Банк «ПриватБанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» на ухвалу Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року у складі судді Суханової Є. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживачів та повернення банківського вкладу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на виконання умов укладеного між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» договору № SAMDN7180 від

31 березня 2010 року позивачем було внесено кошти на депозит у розмірі 4 000,00 євро.

На виконання умов договору № SAMDN3284, укладеного між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк», від 21 листопада 2011 року позивачем внесено на депозит кошти у розмірі 2 000,00 євро.

Вимоги позивача від 01 грудня 2017 року та від 31 січня 2018 року щодо розірвання вищевказаних договорів та повернення коштів залишені відповідачем без задоволення.

У результаті протиправної бездіяльності відповідача перед позивачем виникла заборгованість, що не погашена на день звернення до суду.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просив суд:

- стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь за договором від 31 березня 2010 року № SAMDN7180 5 912,50 євро - суму вкладу з нарахованими відсотками, 3 % річних за прострочення грошового зобов`язання у розмірі 4 176,12 грн, та пеню, передбачену частиною першою статті

10 ЗУ «Про захист прав споживачів» за невиконання зобов`язання в розмірі

26 810,35 грн;

- стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь за договором

від 21 листопада 2011 року № SAMDN3284 2 510,00 євро - суму вкладу з нарахованими відсотками, 3 % річних за прострочення грошового зобов`язання у розмірі 1 202,09 грн, та пеню, передбачену частиною першою статті 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» за невиконання зобов`язання в розмірі 6 930,04 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за договором

від 31 березня 2010 року № SAMDN7180 кошти у розмірі

4 000,00 євро, відсотки у розмірі 1 687,50 євро, 3% річних за період з 03 січня 2018 року до 18 червня 2018 року в розмірі 77,59 євро, пеню в розмірі 0,16 грн.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за договором

від 21 листопада 2011 року № SAMDN3284 кошти у розмірі

2 000,00 євро, відсотки в розмірі 450,28 євро, 3% річних за період з 12 грудня 2017 року до 18 червня 2018 року в розмірі 37,86 євро, пеню в розмірі 0,09 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки

АТ КБ «ПриватБанк» не було виконано грошове зобов`язання по виплаті сум вкладів після звернення позивача з відповідною заявою, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог у частині стягнення суми вкладів у розмірі 4 000,00 євро та 2 000,00 євро.

Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог у частині стягнення відсотків, суд першої інстанції, посилаючись на правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі

№ 6-302цс16, від 11 травня 2016 року у справі № 6-338цс16, вважав, що розмір грошових коштів, що підлягає стягненню з банку у частині відсотків за вкладами, слід вираховувати відсотковою ставкою по вкладам «До запитання».

Крім того, суд першої інстанції вважав, що до спірних правовідносин застосовуються положення статті 625 ЦК України, а також частини п`ятої статті 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», а тому підлягає стягненню з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 3 % річних та пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті.

Короткий зміст ухвал суду апеляційної інстанції

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» в особі представника Далія С. О. оскаржило його в апеляційному порядку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 серпня 2019 року апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» залишена без руху. Надано десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для виправлення вказаних недоліків, а саме: зазначення поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Роз`яснено, що у разі не усунення недоліків скаргу буде визнано неподаною та повернуто апелянту.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до

АТ КБ «ПриватБанк» про повернення банківського вкладу, визнано неподаною та повернуто апелянту.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що протягом строку, визначеного ухвалою Київського апеляційного суду від 09 серпня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху, АТ КБ «ПриватБанк» не усунуло недоліки, вказані в ухвалі, та не звернулося до суду з відповідною заявою із зазначенням поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

07 листопада 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, підписану представником Далієм С. О., на ухвалу Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу повернути до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 25 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

У березні 2020 року справу № 757/21551/18-ц передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного суду від 21 вересня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що висновок суду апеляційної інстанції про те, що банком не зазначено поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції зроблено без належного дослідження матеріалів справи, а саме: доказів отримання скаржником повного тексту судового рішення.

Суд апеляційної інстанції не звернув належної уваги на те, що з повним текстом оскаржуваного рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року представник відповідача ознайомився 12 квітня 2019 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, про що було зазначено у вступній частині апеляційної скарги, як про поважну причину для поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження.

Суд апеляційної інстанції на зазначені обставини належної правової уваги не звернув, у результаті чого порушив право відповідача на судовий розгляд.

Відзив на касаційну скаргу

Відзив на касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» до Верховного Суду не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про повернення банківського вкладу задоволено частково. (а. с. 197, т. 1)

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач

АТ КБ «ПриватБанк» в особі представника - адвоката Далія С. О., 17 квітня

2019 року подало апеляційну скаргу з пропуском процесуального строку на апеляційне оскарження. (а. с. 228-234, т. 1)

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» в особі представника - адвоката Далія С. О., зокрема, посилалося на те, що на момент звернення до суду з апеляційною скаргою оскаржуване рішення суду першої інстанції на адресу банку не було направлене судом. Інформацію щодо повного тексту рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року було отримано 12 квітня 2019 року із Єдиного державного реєстру судових рішень. (а. с. 229, т. 1)

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 також подав апеляційну скаргу. (а. с. 235-243, т. 1)

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 серпня 2019 року апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» залишена без руху. Надано десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для виправлення вказаних недоліків, а саме: зазначення поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Роз`яснено, що у разі не усунення недоліків скаргу буде визнано неподаною та повернуто апелянту. (а. с. 3-4, т. 2)

Копія ухвали від 09 серпня 2019 року була направлена апелянту АТ КБ «ПриватБанк» за адресою, вказаною у поданій апеляційній скарзі, а саме:

вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, 49094.

Згідно з рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення було вручено за довіреністю АТ КБ «ПриватБанк» уповноваженому Лонюк А. М. 22 серпня 2019 року (а.с. 22, т. 2)

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до

АТ КБ «ПриватБанк» про повернення банківського вкладу, визнано неподаною та повернуто апелянту у зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. (а. с. 29-30. т. 2)

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» № 460-ІХ від 15 січня 2020 року, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року).

Перевіривши доводи касаційної скарги, вивчивши викладені аргументи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції в повній мірі не відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

За змістом частини першої, пункту 1 частини другої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

При цьому протягом десяти днів із дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку (частина третя статті 357 ЦПК України).

Системний аналіз вказаних норм процесуального права дає підстави для висновку про те, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому повного рішення суду.

Саме звернення особи до суду з апеляційною скаргою не спричиняє безумовне відкриття апеляційного провадження у справі та початок стадії апеляційного провадження. Суддя, відкриваючи апеляційне провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала апеляційну скаргу, порядку здійснення права на звернення до суду апеляційної інстанції. Процесуальним наслідком недотримання заявником умов реалізації права на звернення до суду з апеляційною скаргою є залишення скарги без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою та другою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до статей 185, 357 ЦПК України у разі невиконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху в установлений судом строк, скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Вирішуючи питання про визнання апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» неподаною та повернення її апелянту, суд апеляційної інстанції виходив із того, що відповідач пропустив процесуальний строк на звернення до суду із апеляційною скаргою, що стало причиною для залишення її без руху, проте протягом строку, визначеного ухвалою Київського апеляційного суду

від 09 серпня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху, АТ КБ «ПриватБанк» не усунуло недоліки, вказані в ухвалі, та не звернулося до суду з відповідною заявою із зазначенням поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Із вказаним висновком апеляційного суду не можна погодитися, виходячи з таких підстав.

Фундаментальними засадами цивільного судочинства є, зокрема, принципи диспозитивності, змагальності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Диспозитивність цивільного судочинства передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до частин першої і другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Європейський суд з прав людини вказує, що відповідно до пункту 1 статті

6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, у межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братися до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

У рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Bellet v. France» («Белле проти Франції») Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду.

Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Судові процедури повинні бути справедливими (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), так як особа безпідставно не може бути позбавлена конституційного права на апеляційне оскарження рішення суду.

Право на ефективний судовий захист передбачає, що сторони цивільного судочинства повинні мати змогу реалізувати право подати апеляцію з того моменту, коли вони фактично поінформовані про самі судові рішення, що можуть порушувати їх законні права чи інтереси (рішення у справі «Рязанцев проти Росії», заява № 21774/06, від 10 березня 2011 року).

У справі, що переглядається, встановлено, що під час судового засідання, що відбулося 26 лютого 2019 року, було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення Печерського районного суду м. Києва

від 26 лютого 2019 року.

Датою складання повного тексту судового рішення є 18 березня 2019 року.

Аналіз даних Єдиного державного реєстру судових рішень у справі

№ 757/21551/18-ц свідчить про те, що рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року оприлюднено в системі 01 квітня

2019 року.

Судом апеляційної інстанції не встановлено, а матеріали справи не містять інформації про отримання відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» копії рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року.

Звертаючись 17 квітня 2019 року із апеляційною скаргою на рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року,

АТ КБ «ПриватБанк» в особі представника - адвоката Далія С. О., як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження, зокрема, посилалося на те, що на момент звернення до суду з апеляційною скаргою оскаржуване рішення суду першої інстанції на адресу банку не було направлене судом. Інформацію щодо повного тексту рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року було отримано 12 квітня 2019 року із Єдиного державного реєстру судових рішень. (а. с. 229, т. 1)

В ухвалі від 09 серпня 2019 року про залишення апеляційної скарги

АТ КБ «ПриватБанк» без руху, суд апеляційної інстанції, зокрема, вважав, що відповідач не зазначає, з яких поважних причин пропустив строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. А тому апелянту потрібно зазначити поважну причину пропуску строку на оскарження рішення суду першої інстанції.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції зазначені відповідачем обставини не дослідив та не звернув увагу на те, що частиною другою статті 354 ЦПК України імперативно встановлено право особи на поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження у випадку, якщо учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення.

Таким чином, зазначене свідчить про те, що апеляційний суд проігнорував твердження АТ КБ «ПриватБанк» щодо підстав поновлення строку, які імперативно передбачені нормою права, та помилково зобов`язав вказати інші підстави поважності причини пропуску строку.

З урахуванням того, що судом не встановлено, а матеріали справи не містять відомостей про отримання представником АТ КБ «ПриватБанк» копії судового рішення, апеляційний суд не дослідив питання обізнаності заявника із оскаржуваним рішенням, а тому дійшов передчасного висновку про пропуск строку на апеляційне оскарження та залишення апеляційної скарги без руху з цих підстав, і, як наслідок, - визнання апеляційної скарги неподаною та її повернення відповідачу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що для застосування правового механізму, передбаченого статтею 357 ЦПК України, необхідно, насамперед, з`ясувати, чи було апелянтом порушено процесуальні строки звернення до суду, і у випадку такого пропуску строку надати належну оцінку причинам пропуску строку на апеляційне оскарження, з`ясувати, чи є ці причини такими, що об`єктивно перешкоджали подати апеляційну скаргу у визначений законом строк, коли особа отримала відповідне оскаржуване рішення суду, тобто ознайомилася з його змістом.

Таким чином, апеляційний суд не перевірив доводи апеляційної скарги щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, не з`ясував, чи свідчать причини, вказані заявником, про існування об`єктивних перешкод для звернення з апеляційною скаргою у передбачені законом строки, не надав належної правової оцінки та обґрунтування доказам на підтвердження пропуску процесуального строку, а тому, відмовивши у прийнятті апеляційної скарги без належних правових підстав, порушив право відповідача на апеляційне оскарження судового рішення як складової частини права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на це, колегія суддів вважає доводи касаційної скарги обґрунтованими та достатніми для скасування ухвали апеляційного суду, яка перешкоджає провадженню у справі.

За умови обмеження реалізації права АТ КБ «ПриватБанк» на апеляційне оскарження судового рішення, ухвала апеляційного суду не може вважатися законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню, а справа - передачі до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Під час продовження розгляду справи апеляційний суд має врахувати викладене вище, повторно вирішити питання про відкриття апеляційного провадження із викладенням обґрунтованих мотивів.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційніскарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Згідно з частиною шостою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, а справу передати для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 406, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. М. Сімоненко

Судді А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

С. П. Штелик