КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/9650/20 Головуючий у І інстанції Цимбал І.К.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 листопада 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Ігнатченко Н.В., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» - Ключник Анастасії Вадимівни на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 13 липня 2020 року по справі за заявою Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

у червні 2020 року КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги, в якій просило видати судовий наказ, яким стягнути ОСОБА_1 на користь комунального підприємства заборгованість за жилого-комунальні послуги у сумі 3616,25 грн., збитки від інфляції у сумі 326,85 грн., три проценти річних у сумі 173,34 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 210,20 грн., витрати на правову допомогу у сумі 1500,00 грн., а всього5826,64 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13 липня 2020 року відмовлено у задоволені заяви Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» про видачу судового наказу.

В апеляційній скарзі представник КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс», посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції послався на те, що заявник просив зобов`язати орган, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, нараховувати три проценти річних за формулою до моменту погашення боргу боржником, що не відповідає ст. 161 ЦПК України, а також в заяві про видачу судового наказу КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» просило стягнути витрати на правничу допомогу, що не передбачено ст.161 ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають нормам процесуального права та матеріалам справи.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 161 ЦПК України визначено, що судовий наказ може бути видано, якщо:

1) заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку;

2) заявлено вимогу про компенсацію витрат на проведення розшуку відповідача, боржника, дитини або транспортних засобів боржника;

3) заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості;

4) заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

5) заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

6) заявлено вимогу про повернення вартості товару неналежної якості, якщо є рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту продажу товару неналежної якості, ухвалене на користь невизначеного кола споживачів;

7) заявлено вимогу до юридичної особи або фізичної особи - підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» просить зобов`язати орган, який здійснюватиме примусове виконання рішення суду, нараховувати три проценти річних за формулою та до моменту погашення боргу боржником, оскільки в заяві КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» чітко визначило суми коштів, які воно просило стягнути.

Відповідно до прохальної частини заяви Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» просило стягнути з боржника три проценти річних в сумі 173,34 грн.

Суд першої інстанції також зазначив, що заявник просить стягнути витрати на правову допомогу, що не передбачено ст. 161 ЦПК України.

Разом з тим, витрати на правничу допомогу є судовими витратами. Відповідно п.6 ч.1 до ст. 168 ЦПК України у судовому наказі суд, крім грошових коштів, які підлягають стягненню, зазначає суму судових витрат, що сплачені заявником і підлягають стягненню на його користь з боржника.

Враховуючи викладене, у суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови у задоволенні заяви про видачу чудового наказу, визначені п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 13 липня 2020 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» - Ключник Анастасії Вадимівни задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 13 липня 2020 року про відмову у видачі судового наказу - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 19 листопада 2020 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Н.В. Ігнатченко