Постанова

Іменем України

11 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 357/9680/18

провадження № 61-579св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Воробйової І. А., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Узинська міська рада Білоцерківського району Київської області, ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Лівінського С. В., Березовенко Р. В., Суханової Є. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення сільської ради та державних актів на право власності на земельної ділянки.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 . Після його смерті залишилось двоє спадкоємців першої черги: вона та її рідна сестра - ОСОБА_4 .

Спадщина відкрилась на житловий будинок АДРЕСА_1 . Батько за життя склав на них заповіт у рівних частинах на все майно. Спадковий будинок та земельну ділянку фактично відразу після смерті батька вони прийняли у своє користування, визначивши за взаємною згодою порядок такого користування.

11 березня 2008 року державним нотаріусом на її ім`я було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину спадкового житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, на іншу 1/2 частину вищевказаного спадкового майна свідоцтво про право на спадщину видане ОСОБА_2 .

Земельна ділянка, закріплена за вказаним будинком на ім`я покійного батька, на час оформлення спадщини приватизована не була.

Восени 2017 року між ними виник конфлікт щодо користування спадковим домоволодінням, у ході якого їй стало відомо про приватизацію сестрою усієї спірної земельної ділянки.

Вважала, що Іванівська сільська рада Білоцерківського району, Київської області не мала підстав приймати рішення про передачу у власність ОСОБА_2 всієї земельної ділянки за вказаною вище адресою.

Узинська міська рада Білоцерківського району, Київської області (Старостинський округ № 2 с. Іванівка) є правонаступником Іванівської сільської ради після об`єднання територіальних громад, тому вважала, що вона є відповідачем у даній справі. Оскільки про існування оскаржуваних рішень Іванівської сільської ради та двох Державних актів на право власності на земельну ділянку вона дізналась лише в кінці 2017 року, вважала, що позовна давність нею не пропущена.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд: визнати недійсними підпункти 40, 41 пункту 2 рішення 18 сесії 4 скликання Іванівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 27 липня 2005 року № 18-177 «Про затвердження матеріалів інвентаризації і передачу земельних ділянок у власність» щодо передачі безкоштовно у власність ОСОБА_2 земельних ділянок, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1240 га під будівлями та площею 0,5240 га сільськогосподарських угідь; визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №580503, виданий 11 серпня 2005 року на ім`я ОСОБА_2 , на підставі рішення 18 сесії 4 скликання Іванівської сільської ради від 27 липня 2005 року № 18-177, на земельну ділянку площею 0,1240 га з кадастровим номером: :02:005:0015, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 580502, виданий на ім`я ОСОБА_2 , на підставі рішення 18 сесії 4 скликання Іванівської сільської ради від 27 липня 2005 року № 18-177, на земельну ділянку площею 0,5250 га з кадастровим номером: :02:005:0020, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 липня 2019 року у складі судді Бондаренко О. В. позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсними підпункти 40, 41 пункту 2 рішення 18 сесії 4 скликання Іванівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 27 липня 2005 року № 18-177 «Про затвердження матеріалів інвентаризації і передачу земельних ділянок у власність» щодо передачі безкоштовно у власність ОСОБА_2 земельних ділянок, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1240 га під будівлями та площею 0,5240 га сільськогосподарських угідь.

Визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 580503, виданий 11 серпня 2005 року на ім`я ОСОБА_2 , на підставі рішення 18 сесії 4 скликання Іванівської сільської ради від 27 липня 2005 року № 18-177, на земельну ділянку площею 0,1240 га з кадастровим номером :02:005:0015, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №580502, виданий на ім`я ОСОБА_2 , на підставі рішення 18 сесії 4 скликання Іванівської сільської ради від 27 липня 2005 року № 18-177, на земельну ділянку площею 0,5250 га з кадастровим номером :02:005:0020, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1 881 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1 881 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач, набувши право власності на спадковий будинок, на законних підставах набула право користування земельною ділянкою, на якій розташований успадкований нею будинок, до неї перейшло право користування земельною ділянкою, на якій розташоване набуте майно, у тих межах, які необхідні для обслуговування будинку. Враховуючи, що за життя спадкодавець набув право на користування земельною ділянкою для особистого селянського господарства, то до позивача перейшли такі майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини.

При приватизації земельних ділянок відповідачем були порушені права позивача, як землекористувача і співвласника будинку, а право власності на спірні земельні ділянки було набуто відповідачем з порушенням вимог закону.

Суд першої інстанції відхилив доводи ОСОБА_2 про пропуск позовної давності, зазначивши, що строк позовної давності позивачем не пропущено, оскільки ОСОБА_1 довідалася про державні акти на земельні ділянки видані на ім`я ОСОБА_2 при складанні документів для приватизації земельних ділянок у 2017 році, а до цього часу вона постійно вільно користувалася, як своєю частиною будинку, так і вказаною земельною ділянкою.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року апеляційну скаргу Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області задоволено.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 липня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що позивач не довела, що спадкодавець - ОСОБА_3 , за життя набув право користування спірними земельними ділянками, та те, що у неї, як спадкоємця після смерті батька, виникло право користування спірними земельними ділянками площею 0,1240 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та площею 0, 5250 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Посилання позивача щодо поділу між сторонами та визначення після смерті батька права користування спірними земельними ділянками належними доказами також не доведено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у січні 2020 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати та залишити у силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не врахував, що відповідач приватизувала всю земельну ділянку, на якій, у тому числі, знаходиться її частина будинку.

Вважає, що висновки суду апеляційної інстанції не відповідають обставинам справи, а нею належними доказами доведені її позовні вимоги.

Посилається на невмотивованість судового рішення суду апеляційної інстанції та на безпідставне незастосування ним статей 1218 ЦК України та статті 120 ЗК України.

Доводи осіб, які подали відзиви на касаційну скаргу

У березні 2020 року Узинська міська рада Білоцерківського району Київської області подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому вказує на те, що суд апеляційної інстанції повно та правильно встановив обставини справи, надав їм правильну правову оцінку та ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, тому просить залишити оскаржувану постанову без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

У березні 2020 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому вказує на те, що її доводи є безпідставними, доказів порушення прав позивача не встановлено, тому просить залишити оскаржувану постанову без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2020 року у складі судді Сердюка В. В. відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 11 вересня 2020 року справу передано судді-доповідачу Лідовцю Р. А.

Ухвалою Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , та якому належав на праві власності вказаний будинок на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, видного виконавчим комітетом Іванівської сільської ради 20 липня 1988 року і зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно Білоцерківського міського бюро технічної інвентаризації (далі - МБТІ) за № 104, книга № 1.

ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та є дочкою ОСОБА_3 13 березня 2008 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , та згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за позивачем 06 травня 2008 року Білоцерківським МБТІ у книзі № 1 за № 104 зареєстровано право власності на вказане майно.

ОСОБА_2 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 та є дочкою ОСОБА_3 13 березня 2008 року також отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , та згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 06 травня 2008 року за нею було зареєстровано право власності на вказане майно.

19 грудня 2017 року Білоцерківським МБТІ було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1 .

З огляду на витяг архівного відділу Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області від 22 вересня 2017 року № 01-45/125 на підставі рішення вісімнадцятої сесії Іванівської сільської ради четвертого скликання від 27 липня 2005 року № 18-177 «Про затвердження матеріалів інвентаризації і передачу земельних ділянок у власність», сільська рада вирішила передати безкоштовно у власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства: підпункт 40 ОСОБА_2 , юридична адреса землекористувача АДРЕСА_1 , юридична адреса земельної ділянки АДРЕСА_1 , під будівлями, лісами та іншими угіддями 0,1240 га; підпункт 41 прізвище, ім`я, по батькові відсутні, юридична адреса землекористувача відсутня, юридична адреса земельної ділянки АДРЕСА_1 , всього земель 0,5250 га у тому числі сільськогосподарських угідь 0,5250 га, з них ріллі 0,5250 га. Інша інформація щодо права власності або права володіння на земельні ділянки в межах Іванівської сільської ради у ОСОБА_2 в архівному відділі не значиться, погосподарські та поземельні книги на зберігання до архіву не передавалися.

11 серпня 2005 року ОСОБА_2 на підставі рішення 18 сесії 4 скликання Іванівської сільської ради від 27 липня 2005 року був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 580502 (а. с. 19), відповідно до якого ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,5250 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :02:005:0020. Цільове призначення (використання) земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 50.

11 серпня 2005 року ОСОБА_2 на підставі рішення 18 сесії 4 скликання Іванівської сільської ради від 27 липня 2005 року був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 580503 (а. с. 20), відповідно до якого ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,1240 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Кадастровий номер земельної ділянки :02:005:0015. Цільове призначення (використання) земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку. Акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 49.

Згідно з виписки з Погосподарської книги № 1 Іванівської сільської ради Білоцерківського району Київської області за 1996-2000 роки, особовий рахунок № НОМЕР_1 відкритий на голову домогосподарства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_1 . Земля в особистому користуванні господарства з 1996 року по 2000 рік становила осг. - 0,60 га, будівництво - 0,01 га.

З виписки з Погосподарської книги № 1 Іванівської сільської ради Білоцерківського району Київської області за 2001-2005 роки, вбачається, що особовий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на голову домогосподарства ОСОБА_5 , члени домогосподарства: дружина - ОСОБА_2 , та дочка ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . Земля в особистому користуванні господарства з 2001 року по 2004 рік становила усього 0,60 га, з яких осг. - 0,54 га, будівництво - 0,06 га.

Відповідно до виписки з Погосподарської книги № 1 Іванівської сільської ради Білоцерківського району Київської області за 2006-2010 роки, особовий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на голову домогосподарства ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , члени домогосподарства: дружина - ОСОБА_2 та дочка - ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 . Земля в особистому користуванні господарства з 2006 року по 2010 рік становила усього 0,6480 га, з яких осг. - 0,5240 га, будівництво - 0,1240 га.

З виписки з Погосподарської книги № 1 Іванівської сільської ради Білоцерківського району Київської області за 2011-2015 роки, вбачається, що особовий рахунок № НОМЕР_2 , відкритий на голову домогосподарства ОСОБА_2 , член домогосподарства, дочка ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 . Земля в особистому користуванні господарства з 2011 року по 2015 рік становила усього 0,6480 га, з яких осг. - 0,5240 га, будівництво - 0,1240 га.

З огляду на виписку з Погосподарської книги № 1 Іванівської сільської ради Білоцерківського району Київської області за 2016-2020 роки, особовий рахунок № НОМЕР_2 відкритий на голову домогосподарства - ОСОБА_2 , член домогосподарства, дочка ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 . Земля в особистому користуванні господарства з 2016 року по 2017 рік становила усього 0,6480 га, з яких осг. - 0,5240 га, будівництво - 0,1240 га.

Рішенням Іванівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 18 листопада 2015 року вирішено перейменувати на території сільської ради вулиці, які містять у собі символіку комуністичного тоталітарного режиму, а саме: вулицю Радянська перейменували на вулицю Миру.

З огляду на витяг з державного реєстру Іванівська сільська рада припинила діяти, як юридична особа, 30 серпня 2018 року. Номер запису:8005617.

03 січня 2018 року на 1 пленарному засіданні Першої сесії VII скликання Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області прийнято рішення про початок повноважень Узинського міського голови ОСОБА_8 .

З огляду на рішення Узинської міської ради за від 25 вересня 2017 року № 21-131/2017 «Про добровільне об`єднання територіальних громад» та від 03 січня 2018 року № 01-02/2018 «Про початок повноважень Узинського міського голови ОСОБА_8 » правонаступником Іванівської сільської ради є Узинська міська рада.

12 квітня 2017 року був складений акт визначення та погодження меж землекористування, відповідно до якого суміжні землекористувачі: ОСОБА_2 та ОСОБА_9 визначили та погодили межі земельної ділянки, які визначені на місцевості на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Межі на місцевості проходять по існуючих контурах та умовній межі. Акт був посвідчений: сільським головою Щербак М. І., ФОП ОСОБА_10 , представниками землекористувача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_11 .

Зведений план земельної ділянки ( АДРЕСА_1 ) містить відомості: ОСОБА_2 межа згідно кадастрового номера :02:005:0015 площа 0,1240 га, кадастровий номер :02:005:0020 площа 0,5250 га. Межа по фактичному користуванню, площею 0,6913 га. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - 0,1296 га, ОСОБА_1 - 0,2872 га, ОСОБА_2 - 0,2745 га.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення суду апеляційної інстанції вказаним вимогам відповідає не повністю.

У частині першій статті 377 ЦК України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до частин першої, другої статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Подібна норма містилася й у статті 90 ЗК Української РСР, відповідно до частин першої та другої якої, на землях міст при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. При переході будівлі у власність кількох осіб земельна ділянка переходить в користування всіх співвласників будівлі.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно із частиною першою статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

При цьому відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Встановивши, що рішенням 18 сесії 4 скликання Іванівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 27 липня 2005 року № 18-177 «Про затвердження матеріалів інвентаризації і передачу земельних ділянок у власність» ОСОБА_2 було передано у приватну власність земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1240 га, з кадастровим номером :02:005:0015, яка знаходиться, у тому числі, під належною ОСОБА_1 частиною будівлі за вказаною адресою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказаною частиною рішення було порушено права останньої, а саме порушено загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований.

Суд першої інстанції правильно вказав, що набувши право власності на 1/2 частину будинку у АДРЕСА_1 , позивач на законних підставах набула право користування земельною ділянкою, на якій розташований успадкований нею будинок, тому до набувача будинку перейшло право користування земельною ділянкою, на якій набуте майно розташоване, в тих межах, які необхідні для обслуговування будинку.

При цьому, місцевий суд правильно врахував, що строк позовної давності позивачем не пропущено, оскільки ОСОБА_1 довідалася про державні акти на земельні ділянки видані на ім`я ОСОБА_2 при складанні документів для приватизації земельних ділянок у 2017 році, а до цього часу вона постійно вільно користувалася, як своєю частиною будинку, так і вказаною земельною ділянкою.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 повністю, вказаних обставин не врахував, а саме того, що на земельній ділянці, площею 0,1240 га знаходиться належне їй нерухоме майно, що не заперечувалося й учасниками процесу.

Отже, вирішуючи спір у частині визнання недійними підпункту 40 пункту 2 рішення 18 сесії 4 скликання Іванівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 27 липня 2005 року № 18-177 «Про затвердження матеріалів інвентаризації і передачу земельних ділянок у власність» щодо передачі безкоштовно у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1240 га під будівлями та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 580503, виданого 11 серпня 2005 року на ім`я ОСОБА_2 , на підставі вказаного рішення Іванівської сільської ради, на земельну ділянку площею 0,1240 га з кадастровим номером :02:005:0015, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 , суд першої інстанції з дотриманням вимог статей 263-265 ЦПК України правильно встановив правовідносини, що склалися між сторонами, та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення цієї частини позовних вимог ОСОБА_1 , а суд апеляційної інстанції помилково скасував законне та обґрунтоване рішення суду у цій частині.

Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Разом з тим, колегія суддів вважає законним та обґрунтованим судове рішення суду апеляційної інстанції в іншій частині, виходячи з наступного.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову у частині щодо земельної ділянки площею 0,5250 га з кадастровим номером: :02:005:0020, апеляційний суд, повно та всебічно встановивши обставини справи, дослідивши та врахувавши усі надані сторонами докази, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не довела, що спадкодавець - ОСОБА_3 , за життя набув право користування вказаною земельною ділянкою з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, та те, що у неї, відповідно, як спадкоємця після смерті батька виникло таке право.

Доводи касаційної скарги позивача про те, що апеляційний суд не врахував, що сторони успадкували право користування вказаною земельною ділянкою та після смерті їх батька погодили порядок користування нею, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 не довела належними доказами своїх позовних вимог у цій частині, що було її процесуальним обов`язком відповідно до статей 12, 81 ЦПК України.

Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції в указаній частині, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що відповідно до вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Наведені у касаційній скарзі заявника доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах закону, і з якою в указаній частині погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо судових витрат

Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Відповідно до положення підпункту в) пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України резолютивна частина постанови суду касаційної інстанції складається, зокрема, із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Ставка, що підлягала сплаті при поданні касаційної скарги ОСОБА_1 складала 2 819,20 грн судового збору, нею був сплачений судовий збір у необхідному розмірі, що підтверджується відповідними квитанціями, тому, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, на її користь з відповідачів у рівних частинах підлягає стягненню 1 409,6 грн (по 704,8 грн з кожного), оскільки колегія суддів задовольняє частково касаційну скаргу, скасовує судове рішення апеляційного суду в частині позовних вимог щодо земельної ділянки, загальною площею 0,1240 га, та залишає у силі рішення суду першої інстанції у цій частині, яким було задоволено ці вимоги позовної заяви.

Крім того, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 липня 2019 року підлягає зміні в частині розподілу судових витрат, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог ОСОБА_1 .

У зв`язку з розглядом справи по суті підстав для задоволення клопотання про зупинення виконання рішення суду немає.

Керуючись статтями 141, 400, 402, 409, 410, 413, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним підпункту 40 пункту 2 рішення 18 сесії 4 скликання Іванівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 27 липня 2005 року № 18-177 «Про затвердження матеріалів інвентаризації і передачу земельних ділянок у власність» щодо передачі безкоштовно у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1240 га під будівлями та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 580503, виданого 11 серпня 2005 року на ім`я ОСОБА_2 , на підставі рішення 18 сесії 4 скликання Іванівської сільської ради від 27 липня 2005 року № 18-177, на земельну ділянку площею 0,1240 га з кадастровим номером :02:005:0015, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 липня 2019 року в частині ОСОБА_1 про визнання недійсним підпункту 40 пункту 2 рішення 18 сесії 4 скликання Іванівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 27 липня 2005 року № 18-177 «Про затвердження матеріалів інвентаризації і передачу земельних ділянок у власність» щодо передачі безкоштовно у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1240 га під будівлями та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 580503, виданого 11 серпня 2005 року на ім`я ОСОБА_2 , на підставі рішення 18 сесії 4 скликання Іванівської сільської ради від 27 липня 2005 року № 18-177, на земельну ділянку площею 0,1240 га з кадастровим номером :02:005:0015, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 , залишити в силі.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 липня 2019 року в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) судові витрати у розмірі 940 (дев`ятсот сорок) гривень 50 (п`ятдесят) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 940 (дев`ятсот сорок) гривень 50 (п`ятдесят) копійок

У решті постанову Київського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року залишити в силі.

Стягнути з Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник І. А. Воробйова Г. В. Коломієць Р. А. Лідовець Ю. В. Черняк