ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8527/20 Справа № 185/2922/20 Суддя у 1-й інстанції - Болдирєва У. М. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Літвінової А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу Морозова Євгенія Вікторовича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чайки Ірини Григорівни, третя особа ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки припиненим, припинення обтяження та скасування запису у Державному реєстрі іпотек на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

04 травня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу Морозова Євгенія Вікторовича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чайки Ірини Григорівни, про визнання припиненим договору іпотеки від 01 листопада 2013 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 01 листопада 2013 року, припинення обтяження та скасування запису у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек на нерухоме майно.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2020 року відмовлено повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу Морозова Є.В., приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чайки Ірини Григорівни, третя особа ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки припиненим, припинення обтяження та скасування запису у Державному реєстрі іпотек на нерухоме майно.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила, скасувати рішення суду а ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 листопада 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладений договір позики в простій письмовій формі, за умовами якого ОСОБА_1 позичила у ОСОБА_3 400000 грн. строком до 01 листопада 2014 року (а.с.6).

01 листопада 2013 року між іпотекодержателем ОСОБА_3 та іпотекодавцем ОСОБА_1 укладений та нотаріально посвідчений договір іпотеки з метою забезпечення вимог іпотекодержателя, що випливають з договору про грошову позику від 01 листопада 2013 року, укладеному в простій письмовій формі між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , за умовами якого ОСОБА_1 зобов`язана повернути іпотекодержателю борг у сумі 400000 грн. до 01 листопада 2014 року (а.с.7-10).

Предметом іпотеки за цим договором є належна іпотекодавцю квартира АДРЕСА_1 .

18 червня 2020 року з Печерського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) надійшла копія актового запису № 345 від 22 серпня 2018 року, внесеного до Державного реєстру актів цивільного стану громадян за № 4, згідно якого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Донецьк. Видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 . Документ, що підтверджує факт смерті рішення Печерського районного суду міста Києва про встановлення факту смерті № 757/36438/18-ц від 09 серпня 2018 року.

З матеріалів спадкової справи № 78/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , заведеної Восьмою донецькою державною нотаріальною конторою, вбачається, що після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла спадкоємець за законом дружина померлого ОСОБА_2 . Двоє інших спадкоємців син померлого ОСОБА_4 та мати померлого ОСОБА_5 відмовились від прийняття спадщини на користь дружини померлого ОСОБА_2 . Відомостей про інших спадкоємців у матеріалах спадкової справи немає.

Таким чином, єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після померлого ОСОБА_3 , є його дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 ухвалою суду залучена до участі у справі, як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що зі змісту договору позики, укладеного між позикодавцем ОСОБА_3 та позичальником ОСОБА_1 не вбачається, що укладення даного договору якимось чином пов`язано з порушенням особистих немайнових прав кредитора. Тому право вимагати виконання зобов`язань за цим договором не є нерозривно пов`язаним з особою ОСОБА_3 і не припиняється внаслідок його смерті. Таким чином права та обов`язки за договором позики від 01 листопада 2013 року, які належали ОСОБА_3 на момент смерті, входять до складу спадщини. Тому позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 17 Закону України «про іпотеку» та ст. 593 ЦК України передбачено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Враховуючи наведене, право іпотекодавця підлягає судовому захисту за позовом іпотекодавця шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору іпотеки відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України, оскільки це суперечило б положенням ст. 593 ЦК України та ст. 17 Закону України «Про іпотеку».

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2018 року у справі № 711/8135/16-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 листопада 2013 року між іпотекодержателем ОСОБА_3 та іпотекодавцем ОСОБА_1 укладений та нотаріально посвідчений договір іпотеки з метою забезпечення вимог іпотекодержателя, що випливають з договору про грошову позику від 01 листопада 2013 року, укладеному в простій письмовій формі між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , за умовами якого ОСОБА_1 зобов`язана повернути іпотекодержателю борг у сумі 400000 грн. до 01 листопада 2014 року (а.с.7-10). Предметом іпотеки за цим договором є належна іпотекодавцю квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За змістом ст. 608, 1216, 1218, 1219 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) зобов`язання особи як кредитора або боржника, якщо такі зобов`язання нерозривно пов`язані з особою кредитора або боржника і у зв`язку з цим не можуть бути виконані іншою особою.

Разом із тим ст.512 ЦК України допускає заміну в зобов`язанні кредитора іншою особою внаслідок правонаступництва, яким є спадкування прав та обов`язків померлої особи.

Відповідно до положень ст.269 ЦК України нерозривно пов`язаними з фізичною особою є її особисті немайнові права, якими фізична особа володіє довічно. Особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту. Перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, Цивільним кодексом України та іншими законами, не є вичерпним.

Як визначено ст.515 ЦК України, заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Таким чином нерозривно пов`язані з особою кредитора зобов`язання, які виникають внаслідок порушення особистих немайнових прав кредитора як фізичної особи (права на життя, права на охорону здоров`я, права на безпечне для життя і здоров`я довкілля, права на свободу та особисту недоторканність тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що за договором позики, укладеного між позикодавцем ОСОБА_3 та позичальником ОСОБА_1 не вбачається, що укладення даного договору якимось чином пов`язано з порушенням особистих немайнових прав кредитора. Тому право вимагати виконання зобов`язань за цим договором не є нерозривно пов`язаним з особою ОСОБА_3 і не припиняється внаслідок його смерті.

Посилання апелянта на ч. 2 ст. 608 ЦК України, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки позивач тлумачить таку норму на власний розсуд.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли вплинути на правильність висновків суду не виявлено і стороною позивача не надано таких нових доказів до суду апеляційної інстанції. Порушень норм процесуального права, які могли призвести до неправильного вирішення справи, або тих, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду, як ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права та обґрунтоване наявними у справі доказами, залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: