2-4665/2008
4-с/465/70/20
У Х В А Л А

судового засідання

10.11.2020 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Балита К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в залі суду cкаргу ОСОБА_1 , на дії державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львова Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів),-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця, в якій просить зобов`язати Залізничний відділ державної виконавчої служби м. Львова Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) врахувати під час проведення розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні №12637398 сплати аліментів ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 згідно банківських квитанцій.

Зобов`язати Залізничний відділ державної виконавчої служби м. Львова Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) врахувати під час проведення розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні №12637398 суми доходів ОСОБА_1 за періоди роботи у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Оверко» та суму аліментів, перерахованих Товариством стягувачеві.

Скаргу мотивує тим, що на виконанні у Залізничному відділі державної виконавчої служби м. Львова Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебуває виконавче провадження №12637398, яке 06.05.2009 р. було відкрито головним державним виконавцем на підставі виконавчого листа №б/н, виданого 27.01.2009 р. Франківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 в розмірі ј частини від всіх видів доходів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 28.11.2008 до досягнення нею повноліття, але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Про існування вищевказаної постанови ОСОБА_1 дізнався лише в липні 2020 року, та доказів направлення такої боржнику не має.

29 липня 2020 року державним виконавцем проведено розрахунок заборгованості по аліментах у вищевказаному виконавчому провадженні. Однак, у такому розрахунку не відображена достовірна інформація за період роботи боржника у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Оверко» та порушено вимоги ч.1 ст. 195 СК України.

У матеріалах виконавчого провадження №12637398 за період роботи боржника у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Оверко» відсутні відомості, які б свідчили про здійснення заходів систематичного контролю державним виконавцем за правельним і своєчасним відрахуванням утриманих сум аліментів ТзОВ «Оверко» стягувачу, в результаті чого державним виконавчем не було встановлено, про те, що боржник 31.05.2010 р. був звільнений з роботи.

Станом на 13.08.2020 р. у матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про витребування від архіву виконавчого листа, інформації про суми доходів боржника за період роботи у ТзОВ «Оверко» та суми аліментів перерахованих підприємством стягувачу.

У розрахунку заборгованості державний виконавець за період з 06.01.2009 року по 31.05.2010 року , коли боржник працював ТзОВ «Оверко» замість зазначених сум заробітної плати, яку отримував боржник на підприємстві, зазначає розміри середньої заробітної плати для даної місцевості, чим порушує вимоги ч.1 ст. 185 СК України.

Крім того, у розрахунку заборгованості по аліментам не враховано добровільну сплату аліментів у період з 2018 року по 2020 року на утримання доньки через приват 24.

Здійснені оплати боржником носять періодичний характер. Оплати проводяться майже кожного місяця.

На підставі вищевикладеного, просить скаргу задоволити.

В судовому засіданні представник скаржника надав пояснення аналогічні за змістом до скарги та просив таку задоволити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 просила відмовити в задоволенні скарги, так як сплачені кошти позивачем на крточку приват 24 здійснювлися як на додаткове утримання дочки.

В судове засідання державний виконавець не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Проте, приймаючи до уваги, що відповідно до частини 2 статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, скаргу розглянуто в їх відсутність.

Заслухавши представника боржника та державного виконавця, дослідивши матеріали виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Розглянувши матеріали скарги, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Залізничному відділі державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавче провадження ВП №12637398 з примусового виконання виконавчого листа №б/н від 27.01.2009, що видав Франківський районний суд м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 28.11.2008 р. до досягнення нею повноліття, але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

06.05.2009 року Залізничним відділом державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області відкрито вищевказане виконавче провадження.

Доводи боржника про те, що до липня 2020 року він не був повідомлений про відкриття виконавчого провадження, не є законною підставою для звільнення його від обов`язку по сплаті заборгованості по аліментам, присудженим судовим рішенням, оскільки виконавчий лист вчасно пред`явлено до виконання та боржник, добровільно частково виконуючи рішення суду був обізнаний про свій обов`язок по сплаті аліментів на утримання доньки.

Згідно наявної у матеріалах справи трудової книги ОСОБА_1 , встановлено, що 06.01.2009 р. останній прийнятий на роботу на посаду супервайзера у відділ збуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ОВЕРКО» та 31.05.2010 року звільнено.

01.06.2010 року прийнято на посаду директора в Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро Клін» та 08.08.2017 р. звільнено.

18.12.2017 року скаржника прийнято на роботу в ТзОВ «Кондорік» та 31.07.2018 року звільнено.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 29 липня 2020 року у виконавчому провадженні №12637398, заборгованість боржника ОСОБА_1 зі сплати аліментів відповідно до вищевказаного документа станом на 29.07.2020 року становить 84777,12 грн. Боржником сплачено 6720 грн.

Даючи оцінку доводам скарги про неправомірну бездіяльність державного виконавця суд керується відповідними нормами Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - Закон № 1404-VIII), Сімейного кодексу України та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі по тексту - Інструкція).

Так, відповідно до положень ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписом ст. 2 цього Закону засадами виконавчого провадження є верховенство права; обов`язковість виконання рішень; законність; диспозитивність; справедливість; неупередженість та об`єктивність; гласність та відкритість виконавчого провадження; розумність строків виконавчого провадження; співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно ст. 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Ст. 18 Закону № 1404-VIII зобов`язує виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом.

Згідно ст. 71Закону № 1404-VIII порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У ст. 195 цього Кодексу закріплено порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими в частці від заробітку (доходу). Відповідно до вказаного порядку заборгованість за аліментами визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення...

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Відповідно до пункту 4 розділу XVIІ інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 (далі - Інструкція), виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону (№ 1404-VIII), повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.

Пунктом 7 розділу XVIІ інструкції передбачено, що у разі надходження до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця заяви стягувача про видачу довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів орган державної виконавчої служби, приватний виконавець протягом трьох робочих днів видають стягувачу довідку про наявність заборгованості зі сплати аліментів.

Частина 13 статті 71 Закону № 1404-VIII встановлює, що довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до частини 2 статті 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи той факт, що дії державного виконавця щодо складення розрахунку заборгованості по аліментам були вчинені відповідно до закону в межах наданих їй повноважень, порушення державним виконавцем прав боржника не встановлено, а доводів протилежного до суду не надано, суд вважає, що в задоволенні скарги ОСОБА_1 , необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 4,12,81,258, 259, 447-453 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні cкарги ОСОБА_1 , на дії державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львова Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), - відмовити.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційні скарги можуть бути подані протягом 15 днів з дня їх проголошення.

Повний текст ухвали складено 13 листопада 2020 року.

Суддя Ванівський Ю.М.