Справа № 183/1135/20
№ 2/183/2184/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2020 рокуНовомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Устименко М.О.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Михайлівської сільської ради, третя особа приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу дніпропетровської області Лила І.А. про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Михайлівської сільської ради, третя особа приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу дніпропетровської області Лила І.А. про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому з урахуванням уточнень, просить встановити факт прийняття спадщини після смерті батька, ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 5,160 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Михайлівської сільської ради (державний акт на право приватної власності на землю ІІІ ДП № 043866, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 25856), в порядку спадкування за законом, після смерті батька, ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування свого позову позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько, ОСОБА_2 . Заповіту батько не залишив, за законом вона є єдиною його спадкоємицею. В зв`язку зі смертю батька припинилося його право власності на нерухоме майно, в зв`язку з чим вона звернулась до нотаріальної контори задля отримання спадкового майна, а саме земельної ділянки загальною площею 5,160 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Михайлівської сільської ради, що належала батькові на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІІІ ДП № 043866, виданого Новомосковською райдержадміністрацією та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 25856 (видано на підставі сертифікату від 16.05.1997 року).

Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно нотаріусом їй було відмовлено, оскільки нею пропущено встановлений ст. 549 ЦК України (1963 р.) шестимісячний строк для прийняття спадщини, а саме не подано вчасно заяву про прийняття спадщини, а також не пред`явлені докази фактичного прийняття в управління або володіння спадковим майном, що і змусило її звернутися до суду.

В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, одночасно позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача Михайлівської сільської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив суд справу вирішити згідно вимог чинного законодавства.

Представник третьої особи в судове засідання також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Суду надано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , у відповідності до якого останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8). Листом нотаріуса від 19 березня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що спадкоємцем пропущено встановлений ст. 549 ЦК України (1963 р.) шестимісячний строк для прийняття спадщини, а саме не подано вчасно заяву про прийняття спадщини, а також не пред`явлені докази фактичного прийняття в управління або володіння спадковим майном (а.с.10).

Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 26.05.2020року після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не заводилась.

Так, згідно копії паспорту позивача, остання народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Керносівка Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с.6). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, 24 жовтня 1981 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після чого змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

Суду подано копію свідоцтва про народження ОСОБА_6 (а.с. 9), у відповідності до якого остання народилася в с. Керносівка, Перещепинського району Дніпропетровської області, батьком зазначено ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_7 .

Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю ІІІ ДП № 043866, виданого Новомосковською райдержадміністрацією та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 25856 (а.с. 12) ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 5,160 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Михайлівської сільської ради, (пай № НОМЕР_1 ). Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії ДП №0264747, виданого та зареєстрованого Новомосковською районною державною адміністрацією 16 травня 1997року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0347, ОСОБА_2 належить право на земельну частку (пай) у КСП «Ленінець» розміром 5.68 в умовних кадастрових гектарах.

У відповідності до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо.

Відповідно до п. 4 Перехідних положень ЦК України (в ред. 2004 року), щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2012 року, якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, застосовуються норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Стаття 548 ЦК УСРС вказує, що для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 549 ЦК УСРС визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК України), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини.

Аналіз зазначених норм закону, у сукупності з поданими доказами, дає суду достатніх підстав вважати, що ОСОБА_1 , являючись спадкоємицею 1 черги померлого ОСОБА_2 , поховавши батька, отримавши оригінали документів на спадкове майно, вступила у фактичне володіння та розпорядження спадковим майном. Зважаючи на позиція відповідача, відсутність даних про визнання спадщини відумерлою, суд приходить до переконання, що позива, обробляючи і доглядаючи за земельною ділянкою, належною спадкодавцю, прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. У суду немає підстав не довіряти поданим документам та поясненням позивача, викладених у заяві, які не спростовані відповідачем та жодним доказом у справі.

В зв`язку з наведеним, з огляду на те, що спадкодавцю за життя належала земельна ділянка та, враховуючи відсутність інших спадкоємців, які б у встановлений законом строк звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, належить визнати за позивачем право власності на вищезазначене спадкове майно, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 89, 263, 265,280, 293, 315 ЦПК України, ст.ст. 548,549 ЦК УСРС, ст.ст. 328, 370, 372, 328, 1218, 1233, 1268, 1296 ЦК суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Михайлівської сільської ради, третя особа приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу дніпропетровської області Лила І.А. про визнання права власності в порядку спадкування за законом, задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , після смерті батька, ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , право власності на земельну ділянку загальною площею 5,160 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Михайлівської сільської ради (державний акт на право приватної власності на землю ІІІ ДП № 043866, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 25856), в порядку спадкування за законом, після смерті батька, ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати у справі покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Сорока.