Справа № 442/305/20 Головуючий у 1 інстанції: Нагірна О.Б.
Провадження № 22-ц/811/2128/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року Львівський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

Секретар: Іванова О.О.

З участю представника позивача - адвоката Коцан Р.М., відповідача ОСОБА_1 та її представника адвоката Зубрицької О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Дрогобицька міська рада Львівської області, Дробицький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в:

15.01.2020 року позивач ОСОБА_2 звернувся з позовом до відповідачки ОСОБА_1 , в якому просить припинити стягнення з нього аліментів, присуджених рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19.10.2018 у справі № 442/3010/18 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, згідно якого присуджено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Стягувати з відповідача ОСОБА_1 на його користь аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1500 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Позов мотивує тим, що з шлюб між сторонами розірвано, проживають окремо. Від даного шлюбу мають спільного сина ОСОБА_4 , який проживає разом з ним та перебуває на його утриманні. Поряд з тим, на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19.10.2018 з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина. З таким положенням речей категорично не погоджується, оскільки вважає, що відповідачка отримуючи аліменти на утримання дитини, не використовує їх за призначенням.

Оскаржуваним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в позові відмовлено.

Рішення оскаржив позивач. В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення незаконним та необґрунтованим. Суд не врахував наданих ним доказів, а саме акту обстеження проживання від 20.12.2019 року з якого вбачається, що син подружжя ОСОБА_5 зареєстрований з батьками, однак фактично проживає лише з батьком, оскільки мати за місцем реєстрації не проживає. Крім цього, сама відповідач в судовому засіданні підтвердила факт того, що не проживала з дитиною більш ніж півтора року, має сімейні стосунки з іншим чоловіком. Такі ж пояснення надав син, який був допитаний в якості свідка. Зазначає, що відповідач навідує сина лише два-три рази на тиждень, іноді з ночівлею, що не є постійним проживанням. Крім цього, відповідач по справі отримані аліменти не використовує на дитину, а акумулює їх на банківських рахунках, що підтверджується банківськими виписками. Ухвалюючи рішення, суд взяв до уваги лише докази надані відповідачем, не надавши належної правової оцінки доказам наданих позивачем. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Відповідно до ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) відповідачем ОСОБА_1 надано суду Відзив на апеляційну скаргу (далі Відзив).

У Відзиві відповідач ОСОБА_1 заперечує доводи апеляційної скарги, посилаючись на те, що бере участь у вихованні та утриманні сина, проживає в одній квартирі разом із сином та позивачем по справі. Свою відсутність у квартирі пояснює проходженням стаціонарного лікування . На підтвердження своїх заперечень додає додаткові докази. Просить відхилити апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 , вважає рішення суду першої інстанції законним.

Представником позивача надано суду письмові пояснення на Відзив, які долучені до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представника позивача - адвоката Коцана Р.М. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 та її представника адвоката Зубрицької О.М., вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що сторони по справі колишнє подружжя, які проживали у зареєстрованому шлюбі з 2007 року по 2018 рік. За час перебування у шлюбі народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 жовтня 2018 року з позивача по справі ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь відповідача ОСОБА_1 на сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 14.05.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 273 Сімейного кодексу України (далі СК) якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.2 ст. 273 СК).

Звертаючись в суд з позовом про припинення стягнення аліментів з позивача та стягнення таких у його користь на утримання сина ОСОБА_4 з відповідача ОСОБА_1 , позивач ОСОБА_2 виходив з того, що син проживає з ним в одній квартирі та перебуває повністю на його утриманні. В суді апеляційної інстанції, представник позивача пояснив, що на даний час відповідач ОСОБА_1 бере участь у вихованні та утриманні дитини, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідачки присуджені та безпідставно сплачені позивачем аліменти за час її відсутності.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_2 , суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам справи, доданим документам та прийшов до вірного висновку з яким погоджується суд апеляційної інстанції.

Із Довідки про склад сім`ї №98 від 22.10.2020 року встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_7 ..

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.06.2010 року ОСОБА_1 на праві власності належить Ѕ квартири, форма власності приватна спільна часткова. (а.с. 63).

Із Договору купівлі-продажу квартири від 15.06.2010 року покупцями квартири були ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.62).

Відповідно до Актів обстеження щодо умов проживання у квартирі , які знаходяться у справі та яким суд дав належну оцінку (а.с.8,9, 65) та Акту обстеження умов проживання від 02.11.2020 року, доданого відповідачем ОСОБА_1 до матеріалів справи разом із Відзивом встановлено, що у квартирі проживають ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 .

Представник позивача -адвокат Коцан Р.М. підтвердив факт проживання у квартирі відповідачки ОСОБА_1 , яка на даний час займається вихованням та утриманням сина ОСОБА_4 та участь у вихованні приймає батько ОСОБА_2 , який проживає в одній із кімнат квартири.

Відповідно до ст.180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За приписами ст. 141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Матеріалами справи, поясненнями допитаного в судовому засіданні неповнолітнього ОСОБА_7 встановлено, що дитина проживає разом із мамою та татом.

Короткочасне не проживання матері дитини у квартирі зумовлене об`активними обставинами, а також непорозумінням між сторонами по справі, що призводило до конфліктних ситуацій. Отримані аліменти на сина ОСОБА_4 заходяться на рахунку КБ «Приватбанк», що підтверджується довідкою банку від 26.10.2020 року та використовуються на потреби дитини, незалежно від місця проживання матері.

Питання про визначення місця проживання дитини з батьком, позивач ОСОБА_2 не ставив.

При вирішенні питання стягнення аліментів, суд виходить з того, з ким проживає дитина (ч.3 ст. 182 СК) .

Відповідно до п.17 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

За змістом частини другої ст. 27 Конвенції Організації Об`єнаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя,необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о ви в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Коцана Руслана Мар`яновича залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту в порядку, визначеному ст..ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 17 листопада 2020 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк