Дата документу 05.11.2020
Справа № 334/7291/19
Провадження № 2/334/1375/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Турбіної Т.Ф.,

при секретарі Явісенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Запорізькій області, Державної казначейської служби України, про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органу досудового розслідування та прокуратури, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом про відшкодування моральної шкоди, в якому зазначив, що 09.08.2016 він звернувся до Шевченківського відділення Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області із заявою щодо ймовірного незаконного виділення на підставі підробних документів у межах прибережної захисної смуги річки Суха Московка земельних ділянок кадастрові номери: :07:044:0453; :07:044:0454; :07:044:0455; :07:044:0456 (ст.358 або ст.366 КК України).

Однак, всупереч викладеним у заяві фактам, 09.07.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003686 внесено відомості про кримінальне правопорушення за ознаками ч.1 ст.197-1 КК України (самовільне зайняття земельної ділянки та самовільне будівництво).

Вважає, що для доведення підробки документів необхідно установити нахил берегу в місцезнаходженні земельних ділянок, їх відстань від урізу води, установити чи перебувають вони у прибережній захисній зоні, а також допитати посадових осіб, які надавали погоджувальні висновки щодо можливості їх виділення.

Позивач неодноразово звертався до слідчого Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області Бурцева А.Ю. та керівництва ГУНП в Запорізькій області щодо неповноти досудового розслідування за повідомленими ним фактами, але 03.02.2017 року було винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Згідно з листом заступника начальника ГУНП в Запорізькій області Гребенюка К.В. від 19.03.2018 за вих. № К-18оп/02/6-2018, вивченням матеріалів кримінального провадження № 0003686 від 09.08.2016 СУ ГУНП в Запорізькій області встановлено, що вказана постанова ухвалена передчасно та є необґрунтованою, тому що в ході досудового розслідування не виконані всі можливі та необхідні дії, у зв`язку із чим, з метою всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування, у порядку ст.39 КПК України були надані відповідні письмові вказівки та ініційовано питання перед прокуратурою Запорізької області про її скасування.

Проте, не провівши жодних слідчих дій на виконання вказівок, наданих заступником начальника ГУНП в Запорізькій області Гребенюка К.В., слідчий СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області Бурцев А.Ю. 31.08.2018 року знов ухвалює постанову про закриття кримінального провадження за ознаками ч.1 ст.197-1 КК України у зв`язку з відсутністю кладу кримінального правопорушення, яка є аналогічною за змістом постанові про закриття кримінального провадження від 03.02.2017. При цьому, вказана постанова не містила посилань на будь-які нові факти, докази, які стали підставами для повторного закриття кримінального провадження.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 10.04.2019 задоволено скаргу позивача та скасовано постанову слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області Бурцева А.Ю. про закриття кримінального провадження від 31.08.2018 і матеріали кримінального провадження повернуто слідчому для продовження досудового розслідування. Слідчим у вказаному кримінальному провадження до цього часу не виконані необхідні слідчі дії, що підтверджується листом ГУНП в Запорізькій області від 05.07.2019р. № К-112кц/6/03-2019.

Позивач вважає, що по справі слідчим так і не призначено експертизу, висновки якої є належними та допустимими доказами у кримінальному провадженні, не з`ясовано чи знаходяться вказані земельні ділянки у межах прибережної захисної смуги, не допитано посадових осіб, які надавали погоджувальні висновки до цих проектів землеустрою щодо можливості їх виділення у межах прибережної захисної смуги, не ініційовано питання про накладення арешту на них.

Відомості щодо вказаного кримінального провадження внесені до ЄРДР 09.08.2016, проте законне та обґрунтоване рішення по ньому до цього часу не прийняте.

Вважає, що факт протиправної бездіяльності слідчого підтверджується ухвалою слідчого судді від 23.09.2019 у справі № 336/3732/18, в якій доведено протиправну бездіяльність слідчого.

Вказане порушило права позивача як заявника, як громадянина на доступ до правосуддя та на захист його порушених прав та спричинило йому моральну шкоду, яку він оцінює в 80 тисяч гривень.

Моральна шкода з боку працівників ГУНП в Запорізькій області виразилася у тому, що у позивача триває пригніченість, викликана усвідомленням того, що особи, які вчинили кримінальне правопорушення не понесуть кримінального покарання, можуть продовжити свою злочинну діяльність, не виключно що і проти позивача. Його пригнічує усвідомлення того, що держава в якій проживає відповідач, державні (правоохоронні) органи не можуть належним чином захистити права своїх громадян, в даному випадку і права позивача. Через виниклу ситуацію позивач розмірковує над тим, щоб покинути Україну де народився та виріс та переїхати до іншої країни, де держава спроможна захистити своїх громадян. Також позивача пригнічує те, що він поніс майнові втрати через проведене ним розслідування, зокрема, він витрачав кошти на геодезичне дослідження у вказаному кримінальному провадженні, неодноразові приїзд до слідчого та керівництва ГУНП в Запорізькій області для забезпечення прискорення досудового розслідування у кримінальному провадженні, однак всі ці витрати виявилися марними через бездіяльність органу розслідування, позивач відчуває себе приниженим, морально подавленим та безпорадним.

Позивач є власником суміжної земельної ділянки і здійснює на ній будівництво власного житла. Він розраховував на вільний доступ до води, можливість милуватися природними краєвидами з вікна власного будинку. Виділення вищевказаних земельних ділянок не тільки порушує його право на вільний доступ до води загального користування, а й створює загрозу його житлу. Вказана протиправна бездіяльність слідчого призводить до порушення права на власність.

Просить суд стягнути з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, через Державну казначейську службу України на його користь 80 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої йому бездіяльністю слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області Бурцева А.Ю.

Відповідач ГУНП в Запорізькій області надав відзив на позовну заяву, у запереченнях вказується, що жодних незаконних рішень по відношенню до позивача не існує, факт незаконності дій слідчого є недоведеним. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом досудового слідства, прокуратури або суду, визначені ст..1176 ЦК України. За відсутності підстав для застосування частини першої ст..1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила ч.6 цієї статті і така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних підстав про відшкодування шкоди (ст..1173, 1174 цього Кодексу), обов`язок про що покладається на державу України. Для настання відповідальності за вказаними нормами, необхідно, щоб дії правоохоронних органів були незаконними і вина доведена. Вважає, недоведеними факти незаконних дій та наявності моральної шкоди, відсутні відповідні докази і просить суд у задоволення позову відмовити.

Представник відповідача Державна казначейська служба України надала відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що Державна казначейська служба України, яку залучено до цієї справи в якості відповідача, згідно із своїми функціональними обов`язками не є учасником спірних відносин і не володіє будь-якими фактичними даними, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справ і є учасником судового процесу по справах про відшкодування шкоди лише у зв`язку з тим, що здійснює відповідно до наданих повноважень виконання судових рішень по такій категорії справ. Щодо відшкодування моральної шкоди, вважає, що лише незгода позивача з діями посадових осіб органу досудового розслідування, які оскаржено ним у порядку, передбаченому КПК України, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування шкоди. Позивачем не вказано, в чому саме полягає моральна шкода, не надано обґрунтування саме такого розміру моральної шкоди, що суперечить вимогам законодавства України, в матеріалах справи відсутній розрахунок розміру грошового відшкодування моральної шкоди. Просить суд у задоволення позову відмовити.

30.01.2020 року позивачем надано відповідь на відзив ГУНП в Запорізькій області, в якому вказується, що бездіяльність слідчого підтверджена неодноразовими відповідями керівництва ГУНП в Запорізькій області щодо стану досудового розслідування в кримінальному провадженні і вжиття щодо слідчого заходів для прискорення розслідування, окрім того, факт протиправних дій слідчого підтверджені рішеннями судів. Фактом існування моральної шкоди вважає те, що замість використання свого особистого часу на сім`ю, покращення умов життя, позивач перебуває у розпачі і зневірився в ефективності досудового розслідування, хвилюється і турбується, що слідство не буде завершено. Він став знервованим, порушився нормальний життєвий устрій і чим більше триває розслідування, тим більше посилюється його хвилювання щодо беззахисності з боку правоохоронних органів. Позивач багато часу проводить, доглядаючи онуків, і змушений при відвідування слідчого й керівництва брати їх з собою, що не дуже позитивно впливає на них.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю, просив його задовольнити.

Представники відповідачів в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзивах на позов.

Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванню обставин справи, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що 09.08.2016 ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського відділення Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області із заявою щодо ймовірного незаконного виділення на підставі підробних документів у межах прибережної захисної смуги річки Суха Московка земельних ділянок кадастрові номери: :07:044:0453; :07:044:0454; :07:044:0455; :07:044:0456 (ст.358 або ст.366 КК України).

За цією заявою 09.07.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003686 внесено відомості про кримінальне правопорушення за ознаками ч.1 ст.197-1 КК України (самовільне зайняття земельної ділянки та самовільне будівництво).

03.02.2017 слідчим Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області Бурцевим А.Ю. було винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Згідно з листом заступника начальника ГУНП в Запорізькій області Гребенюка К.В. від 19.03.2018р. за вих. № К-18оп/02/6-2018, вивченням матеріалів кримінального провадження № 0003686 від 09.08.2016 СУ ГУНП в Запорізькій області встановлено, що вказана постанова ухвалена передчасно та є необґрунтованою, тому що в ході досудового розслідування не виконані всі можливі та необхідні дії, у зв`язку із чим, з метою всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування, у порядку ст.39 КПК України були надані відповідні письмові вказівки та ініційовано питання перед прокуратурою Запорізької області про її скасування.

31.08.2018 слідчий Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області Бурцев А.Ю. прийняв постанову про закриття кримінального провадження за ч.1 ст.197-1 КК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 10.04.2019 задоволено скаргу позивача та скасовано постанову слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області Бурцева А.Ю. про закриття кримінального провадження від 31.08.2018, матеріали кримінального провадження повернуто слідчому для продовження досудового розслідування. Зазначено, в тому числі, що слідчим у вказаному кримінальному провадженні до цього часу не виконані необхідні слідчі дії, що підтверджується листом ГУНП в Запорізькій області від 05.07.2019р. № К-112кц/6/03-2019.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади органів місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

При цьому, з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України, шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

У пунктах 5.4, 6.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110цс18) вказано, що у випадку, коли шкода завдається органом державної влади, його посадовою або службовою особою, відшкодовувати таку шкоду зобов`язана держава, яка бере участь у справі через відповідні органи: орган, дії, бездіяльність якого призвели до негативних наслідків, та орган Державної казначейської служби України.

З огляду на вказане, оскарження ОСОБА_1 , який має статус заявника у даному кримінальному провадженні, процесуальних рішень органів досудового слідства в порядку кримінального судочинства є механізмом реалізації права на судовий контроль за додержанням прав особи в кримінальному провадженні та скасування таких рішень в судовому порядку не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди, а задоволення його вимог про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження є достатньою сатисфакцією.

Лише незгода позивача з прийнятими працівниками органу досудового слідства процесуальними рішеннями, які були ним оскаржені в передбаченому КПК України порядку, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди в межах відповідного кримінального провадження.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 243/9826/16-ц, від 11 лютого 2019 року у справі № 233/4186/16-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 646/5224/17, від 26 вересня 2018 року у справі № 638/12068/16-ц, від 04 липня 2018 року у справі № 614/2328/17, яка враховується судом відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено наявність шкоди та її розмір, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 261, 264, 265, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Запорізькій області, Державної казначейської служби України, про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органу досудового розслідування та прокуратури відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Складення повного судового рішення 16.11.2020.

Суддя: Турбіна Т. Ф.