Ухвала

20 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 227/1378/18

провадження № 61-16511ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області

від 19 липня 2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду

від 06 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Добропіллявугілля» шахта «Білицька», товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» про зміну формулювання дати незаконного звільнення, визнання наказів недійсними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

04 листопада 2020 року до Верховного Суду подано вищезазначену касаційну скаргу

Касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

Частиною першою статті 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року (справа

№ 10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята

статті 10 Конституції України).

Відповідно до частини четвертої статті 9 ЦПК України учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже, учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, проте процесуальні документи мають бути подані до суду лише державною мовою.

Крім того, касаційна скарга на ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19 липня 2019 року, яка залишена без змін постановою Донецького апеляційного суду від 19 листопада 2019 року, подана з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого частиною першою статті 390 ЦПК України, відповідно до вимог якої касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Клопотання щодо поновлення строку на касаційне оскарження в касаційній скарзі заявник не порушує.

Частиною третьою статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Також заявник оскаржує ухвалу суду Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19 липня 2019 року, не заявивши вимог щодо постанови Донецького апеляційного суду від 19 листопада 2019 року, якою зазначену ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Крім того,у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору за подання касаційної скарги, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У статті 3 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється за подання до суду апеляційної та касаційної інстанції скарг на судові рішення.

Відповідно до статті 258 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови, судові накази.

У відповідності до пункту 9 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (420,4 грн).

Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом України «Про судовий збір» справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Такий висновок сформульовано упостанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15 (провадження

№ 12-66гс18) тапостанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі

№ 752/7347/16-ц (провадження № 61-10168сво18).

Згідно частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18) дійшла висновку про те, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 , крім іншого, була заявлена вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Також ці вимоги були предметом розгляду оскаржених ОСОБА_1 ухвал суду першої та апеляційної інстанцій. Отже, відсутні підстави вважати, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвали суду у цій справі.

Заявником оскаржуються ухвала про закриття провадження у справі та ухвала про повернення апеляційної скарги, тому заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 840,8 грн

(420,4 грн х 2) або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК

у Печерському р-ні/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України

«Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

За змістом частини першої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої

статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень);

У касаційній скарзі ОСОБА_1 не наведено відповідних процесуальних підстав касаційного оскарження судових рішень.

Отже, заявнику необхідно зазначити в чому полягає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, й надіслати до Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги з копіями відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених

статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393, ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Добропільского міськрайонного суду Донецької області від 19 липня 2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року залишити без руху та надати строк для усунення недоліків до 11 грудня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали щодо подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та обґрунтування причини пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення у відкритті касаційного провадження буде відмовлено. У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали у іншій частині касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников