Справа № 2-1776/10 Головуючий в суді І інстанції Саранюк Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Сліпченка О.І.,

за участі секретаря Примушка О.В.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 27 липня 2020 року про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Правекс Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року представник ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернувся до суду із даною заявою, яку обґрунтовував тим, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 15 липня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АКБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором № 919-024/07Р від 06 листопада 2007 року в сумі 109 259, 67 грн., суму сплаченого судового збору в розмірі 1092,60 грн. та суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ в сумі 120,00 грн.

У подальшому, ухвалою цього ж суду від 07 травня 2018 року замінено сторону стягувача ПАТ КБ «Правекс-Банк» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Зазначає, що на підставі договору відступлення прав вимоги до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» передано документацію по кредитних (судових) справах, однак проведеною перевіркою матеріалів кредитної справи було встановлено відсутність інформації про виконавче провадження з виконання вказаного судового рішення та виконавчі документи виявилися відсутніми.

Станом на 26 травня 2020 року інформація про виконавче провадження з виконання рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 липня 2010 року відсутня щодо ОСОБА_1 , а виконавче провадження ОСОБА_2 15 березня 2016 року - завершено, при цьому стягувачем був ПАТ «Правекс-Банк», та в Реєстрі боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не зазначено.

Вказує, що на даний час ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» позбавлено можливості задовольнити вимоги за кредитним договором № 919-024/07Р від 06 листопада 2007 року, оскільки оригінали виконавчих листів № 2-1176/2010 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - відсутні, та є підстави вважати їх втраченими. Відтак рішення, яке набрало законної сили, залишається невиконаним.

У зв`язку з вищевикладеним, просив суд видати дублікат виконавчого листа № 2-1176/2010 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором № 919-024/07Р від 06 листопада 2007 року в сумі 109 259, 67 грн. , суму сплаченого судового збору в розмірі 1 092,60 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. та поновити строк для пред`явлення його до виконання.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 27 липня 2020 року заяву задоволено, видано дублікат виконавчого листа № 2-1176/2010 та поновлено строк для пред`явлення його до виконання.

Не погодившись із цією ухвалою, ОСОБА_1 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається зокрема на те, що заявником не було доведено належними і допустимими доказами поважності причин пропущення встановленого законом строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання і, що заявник звернувся до суду із заявою про отримання дублікату виконавчого листа більше ніж через 3 роки з дати укладення договору відступлення прав вимоги № 2 від 31 травня 2017 року, при цьому первісний стягувач мав можливість при необхідності протягом встановленого законом строку звернутися до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа, однак цього не зробив. Також посилається на те, що заявник не надав належних і допустимих доказів щодо втрати виконавчого листа і його доводи в цій частині ґрунтуються виключно на припущеннях, а тому вважає висновок суду про наявність підстав для задоволення заяви необґрунтованим.

У свою чергу, представник ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому погоджується з висновками суду першої інстанції та посилається зокрема на те, що ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло статусу сторони виконавчого провадження лише 07 травня 2018 року, тому і можливість реалізувати свої права як стягувач за виконавчим листом отримало лише після цієї дати, крім того матеріали містять належні докази того, що при переуступці вимог за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» не отримувало оригінал виконавчого листа, що, на його думку, може свідчити про його втрату, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки виконавчі листи було втрачено, рішення суду не виконано і не втратило своєї законної сили, а причини пропуску заявником строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є поважними, тому суд вважав необхідне видати дублікати виконавчих листів та поновити строк для пред`явлення їх до виконання.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 15 липня 2010 року у справі № 2-1176/2010 позов АКБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь АКБ «Правкес-Банк» заборгованість за кредитним договором № 919-024/07Р від 06 листопада 2007 року в сумі 109 259, 67 грн. та судові витрати.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 07 травня 2018 року замінено сторону стягувача ПАТ КБ «Правекс-Банк» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на підставі договору відступлення прав вимоги № 2 від 31 травня 2017 року.

Заявник посилається на те, що станом на 26 травня 2020 року інформація про виконавче провадження з виконання рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 липня 2010 року відсутня в АСВП щодо ОСОБА_1 , а щодо ОСОБА_2 15 березня 2016 року виконавче провадження завершено, при цьому стягувачем був ПАТ «Правекс-Банк», та в Реєстрі боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не зазначено.

У частині шостій статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року N 1404-VIII встановлено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У пунктах 44-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що місцевим судом належним чином не досліджено всіх обставини справи та не перевірено їх доказами у взаємозв`язку та сукупності, оскільки строк пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, а ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» не наведено будь-яких поважних причин для його поновлення, позаяк Товариство мало можливість дізнатися про вірогідну відсутність оригіналу виконавчого листа з моменту укладення між ПАТ КБ «Правекс-Банк» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» договору відступлення прав вимоги № 2 від 31 травня 2017 року, при цьому довідка ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» від 25 травня 2020 року, в якій зазначено, що у результаті перевірки встановлена втрата оригіналів виконавчих листів № 2-1176/10, не може вважатися належним доказом втрати виконавчих листів у розумінні ст. 77 ЦПК України, а інших належних, достатніх і допустимих доказів на підтвердження втрати оригіналу виконавчих листів не з вини стягувача заявником не надано, чого місцевий суд не врахував та у наслідку дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

При цьому, доводи представника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про те, що рішення суду залишається невиконаним, що призводить до порушення прав стягувача, колегія суддів відхиляє, оскільки ці доводи самі по собі не можуть бути безумовною підставою для видачі дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення їх до виконання за відсутності належних доказів на підтвердження втрати оригіналу виконавчого листа.

Посилання представника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на те, що строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання перервався, що є поважною причиною для поновлення цього строку, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах Закону та матеріалах справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню як така, що постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням усіх обставин справи, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання.

Керуючись ст.ст. 374, 376 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 27 липня 2020 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: