Справа № 450/366/17 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/811/589/20 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Категорія справи:41
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Симець В.І.,

Жарського І.Р. представника АТ КБ «ПриватБанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк „ПриватБанк (правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк „ПриватБанк; в подальшому „Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 у якому просило стягнути зі згаданого відповідача на користь Банку заборгованість за кредитним договором б/н від 15.10.2010 року в розмірі 35 052 грн. 39 коп. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 15.10.2010 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Однак, взятих на себе зобов`язань відповідач не виконував, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 31.12.2016 року становить 35 052 грн. 39 коп. (1 298 грн. 59 коп. заборгованості за кредитом, 27 468 грн. 50 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом, 4 139 грн. 95 коп. заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. штрафу (фіксована ставка) та 1 645 грн. 35 коп. штрафу (процентна ставка) і яка є предметом позовних вимог (а.с. 2-3).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (а.с. 50).

Дане рішення оскаржив позивач.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, покликаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права.

Стверджує, що відповідач на підставі укладеного 15.10.2010 року з Банком кредитного договору отримав кредитну карту НОМЕР_1 зі строком дії до 02.2016 року, а відтак перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі у відповідності до статті 261 ЦК України починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, тобто з 01.03.2016 року, а тому висновок суду про те, що Банк пропустив строк позовної давності, є помилковим.

Вважає, що позовні вимоги Банку у повній мірі обгрунтовані доказами, які знаходяться у матеріалах справи (а.с. 52-54).

Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про апеляційний розгляд справи (а.с. 111, 123), в судові засідання 09 жовтня та 20 листопада 2020 року не з`явився і про причини такої неявки суд не повідомив, що (у відповідності до частини 2 статті 372 ЦПК України) не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта (Банку) на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного рішення, відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі суд мотивував «спливом позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі».

В той же час, в цій же мотивувальній частині не зазначено, яку саме дату суд вважає за початок перебігу позовної давності.

Натомість, згідно поданих позивачем (Банком) до матеріалів справи доказів, строк дії отриманої відповідачем у Банку кредитної картки до лютого 2016 року (а.с. 55, 120): наведене відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано.

Банк звернувся до суду з даним позовом 08 лютого 2017 року, тобто в межах трьохрічного строку загальної позовної давності (стаття 257 ЦК України).

Відтак, за наведених обставин, у суду були відсутніми правові підстави для відмови у задоволенні позовних вимог за спливом позовної давності, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового по суті позовних вимог.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (статті 12 і 81);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77).

Банком в обґрунтування заявлених ним позовних вимог було подано до суду (зокрема) належним чином завірені копії підписаних 15.10.2010 року відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» (а.с. 6, 60).

03 липня 2017 року відповідач подав до суду заяву про застосування до спірних правовідносин наслідків спливу позовної давності (а.с. 44), що свідчить про те, що він знайомий з позовними вимогами Банку до нього та не заперечує факту підписання ним вищезгаданих Анкети-заяви про приєднання … та Довідки про умови кредитування.

Згідно з наданим Банком розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором стагном на 31.12.2016 року становить 35 052 грн. 39 коп. (1 298 грн. 59 коп. заборгованості за кредитом, 27 468 грн. 50 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом, 4 139 грн. 95 коп. заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. штрафу (фіксована ставка) та 1 645 грн. 35 коп. штрафу (процентна ставка).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 15 жовтня 2010 року процентна ставка не зазначена.

Однак, у довідці про умови кредитування …, з якою 15 жовтня 2010 року під власноручний підпис був ознайомлений позичальник (відповідач), умовами кредитування зазначено, що базова ставка кредитування становить 2,5 % в місяць виходячи з залишку заборгованості, а також встановлено, що за порушення термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, встановлено штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту із врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а.с. 60).

Базова ставка кредитування у розмірі 2,5 % в місяць становить 30 % річних (2,5 % х 12 місяців).

В той же час, як вбачається з розрахунку заборгованості долученого Банком в обґрунтування заявлених позовних вимог, базова ставка кредитування у розмірі 30 % річних Банком до спірних правовідносин застосовувалася до 31 серпня 2014 року включно, а з вересня 2014 року ним без погодження з позичальником (докази про таке погодження у матеріалах справи відсутні) ця процентна ставка була збільшеною до 34,8 % річних (а.с. 4).

За вище наведених обставин позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитними коштами (станом на 31.12.2016 року - у розмірі 27 468 грн. 50 коп.) підлягає до задоволення лише частково: за період до серпня 2014 року включно і у розмірі 1 327 грн. 65 коп., що разом з тілом кредиту (станом на 31.12.2016 року) становить 2 626 грн. 24 коп. (1 298 грн. 59 коп. + 1 327 грн. 65 коп.).

5 % (які передбачені у вище згаданій довідці про умови кредитування від 15 жовтня 2010 року; а.с. 60) від суми заборгованості по кредитному ліміту із врахуванням нарахованих процентів становлять 131 грн. 31 коп. (5 % від 2 626 грн. 24 коп.).

Відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача 1 645 грн. 35 коп. штрафу (процентна ставка) також підлягає до задоволення частково: у розмірі 131 грн. 31 коп.

В той же час, позовна вимога про стягнення 500 грн. штрафу (фіксована ставка) підлягає до задоволення в цілому.

Щодо позовної вимоги Банку про стягнення з відповідача «4 139.95 грн. заборгованості за пенею та комісією», то колегія суддів приходить до наступного висновку.

Вищезгадана позовна вимога Банком також обґрунтовується вже згаданою підписаною відповідачем Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» (а.с. 60), згідно якої передбачені наступні комісії та пеня:

-комісія (у різних її значеннях: як у %, так і у гривнях та доларах США):

oза зняття готівки:

¦в банкоматах і пунктах видачі ПриватБанку;

¦в банкоматах інших банків України;

¦в закордонних банкоматах;

oза зняття власних коштів;

oза моніторинг неактивної карти;

-пеня за несвоєчасне погашення заборгованості (яка обраховується за формулою, яка включає в себе, як % від заборгованості, так і складову у гривнях та доларах США).

Як вбачається з вищенаведеного, за своєю правовою природою комісії (у наведених вище значеннях) та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості є різними складовими вартості кредиту, однак у Розрахунку заборгованості за договором ці складові є наведеними однією цифрою (4 139,95) у графі «Сума комісії та пені (накопичувальним підсумком)» (а.с. 4-5), хоча у цьому ж Розрахунку цифра 4139,95 є зазначеною, як «нарахована комісія» (а.с. 5).

В той же час, ні позовна заява, ні апеляційна скарга, ні матеріали справи в цілому не містять розрахунку позовної вимоги 4 139 грн. 95 коп. «заборгованості за пенею та комісією» (?) чи лише «нарахованої комісії» (за зняття готівки (?), в яких банкоматах (?), чи за зняття власних коштів (?), чи за моніторинг неактивної карти (?).

А відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача «4 139.95 грн. заборгованості за пенею та комісією» - за її недоведеністю та неналежною обґрунтованістю до задоволення не підлягає.

Статтею 141 встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1) і що у випадку, коли суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей же суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13).

За подачу позову та апеляційної скарги Банком сумарно сплачено 4 000 грн. судового збору (1 600 грн. + 2 400 грн.; а.с. 1, 82).

Колегія суддів прийшла до висновку, що до задоволення підлягає 9,29 % позовних вимог Банку (стягненню з відповідача 3 257 грн. 55 коп. з 35 052 грн. 39 коп. заявлених позовних вимог).

Відтак, з відповідача підлягає до стягнення на користь Банку 371 грн. 73 коп. (9,29 % від 4 000 грн. сплаченого судового збору).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк частково задовольнити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2017 рокускасувати та ухвалити нову постанову, якою позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк (правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк „ПриватБанк) до ОСОБА_1 частково задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (, р/р НОМЕР_3 , МФО 305299) 1 298 грн. 59 коп. заборгованості за тілом кредиту, отриманого ОСОБА_1 на підставі кредитного договору від 15 жовтня 2010 року, укладеного у вигляді Анкети-заяви, підписаної згаданими сторонами, 1 327 грн. 65 коп. відсотків, 631 грн. 31 коп. штрафів, а всього 3 257 (три тисячі двісті п`ятдесят сім) грн. 55 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (, р/р НОМЕР_3 , МФО 305299) 371 (триста сімдесят одну) грн. 73 коп. судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 20 листопада 2020 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.