ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9014/20 Справа № 212/2968/20 Суддя у 1-й інстанції - Колочко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року м.Кривий Ріг

справа № 212/2968/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання Голуб О.О.

сторони:

позивач: Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»,

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 вересня 2020 року, яке постановлено суддею Колочко О.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 11 вересня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.06.2012 року, ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 5100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом, згідно умов договору.

ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві.

Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, а також оплачувати комісії, передбачені цим договором.

У порушення умов вище вказаного договору, ОСОБА_2 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем, який постійно проживав із спадкодавцем, що підтверджується копіями паспортів померлого ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_1 .

Позивачем на адресу Другої Криворізької державної нотаріальної контори направлено претензію кредитора та 05.07.2019 року позивачем було отримано відповідь Другої Криворізької державної нотаріальної контори в якій повідомлено, що спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк».

03.10.2019 року позивачем було направлено листи-претензії на адресу відповідача ОСОБА_1 , яка залишилась без задоволення.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 15.06.2012 року становить 12205 грн. 64 коп., яку позивач просив суд стягнути з відповідача та стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати по справі у розмірі 2 102 грн.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 вересня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

На думку представника позивача, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не було доведено прийняття відповідачем спадщини після померлого та передачу спадкоємцю у натурі будь-якого спадкового майна.

Вважає, що оскільки відповідач прийняв спадщину боржника, так як постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини та з заявою про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, тому він має відповідати перед кредитором.

Зауважує на тому, що позивач не міг встановити обсяг майнових прав, що увійшли до складу спадщини, а судом не було встановлено яке саме спадкове майно, рухоме чи нерухоме, залишилось після смерті позичальника, тому суд безпідставно відмовив у задоволені позову та позбавив позивача права на поновлення порушених прав за рахунок майна, одержаного відповідачем у спадщину.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, представника АТ КБ «ПриватБанк» - Бродька А.І., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 15.06.2012 року ОСОБА_2 звернувся до позивача із Анкетою-Заявою, відповідно до якої Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», надав ОСОБА_2 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 5100 грн. на платіжну картку, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно свідоцтва про смерть, позичальник ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.37).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 за життя позичальника ОСОБА_2 , був зареєстрований із ним за однією адресою, що підтверджується відомостями, що містяться у паспорті відповідача ОСОБА_1 та паспорті боржника ОСОБА_2 (а.с.33-36).

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 15.06.2012 року, за розрахунком позивача, становить 12205 грн. 64 коп. та складається із заборгованості за простроченим тілом кредита (а.с.10-13).

Позивачем на адресу Другої Криворізької державної нотаріальної контори було направлено претензію кредитора від 18.12.2018 року (а.с.42).

Згідно відповіді Другої Криворізької державної нотаріальної контори від 23.02.2019 року року, спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.43).

19.09.2019 року позивачем було направлено лист-претензію на адресу відповідача ОСОБА_1 , яка залишилась без задоволення (а.с.44).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем по справі неправильно визначено коло спадкоємців та заборгованість за кредитом відсутня.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, однак вважає помилковим посилання суду в мотивувальній частині рішення на неправильне визначення позивачем кола спадкоємців, як на підставу відмови в задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 1282 ЦК України, у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину і не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Отже, за правилами статей 1281, 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

У будь-якому випадку підлягає з`ясуванню коло осіб, які не лише визначені в законі або в заповіті як спадкоємці, але й прийняли спадщину у спосіб, визначений законом. Такий висновок зумовлений застереженням статті 1281 ЦК України щодо пред`явлення кредитором вимог лише до тих спадкоємців, які прийняли спадщину.

Такі ж правові висновки зроблені Верховним Судом у Постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 336/5443/16, провадження № 61-34319св18, Верховним Судом у Постанові від 17 липня 2019 року у справі № 562/2411/16-ц, провадження № 61-34931св18, Верховним Судом у Постанові від 06 листопада 2019 року у справі № 279/7765/15-ц, провадження № 61-28853св18, підстав відступити від яких не встановлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 62 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що із наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 15.06.2012 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 , станом на день смерті ОСОБА_2 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є днем відкриття спадщини, заборгованість за кредитом відсутня, і відповідно до цього ж розрахунку заборгованість визначена за період з 17.01.2016 року по 10.11.2019 року у сумі 12205,64 грн., тобто вже після смерті позичальника, що унеможливлює стягнення такої забогованості із спадкоємців померлого позичальника ОСОБА_2 , який не отримував кредитних коштів.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції, як зайві, посилання суду на неправильне визначення позивачем кола спадкоємців, як на підставу відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки в даному випадку в задоволенні позову суд правильно відмовив з тих підстав, що на момент смерті позичальника ОСОБА_2 , а саме 15.01.2016 року, заборгованість за кредитним договором була відсутня.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не було доведено прийняття відповідачем спадщини після померлого та передачу спадкоємцю у натурі будь-якого спадкового майна, доводи про те, що оскільки відповідач прийняв спадщину боржника, так як постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини та з заявою про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, тому він має відповідати перед кредитором та доводи про те, що позивач не міг встановити обсяг майнових прав, що увійшли до складу спадщини, а судом не було встановлено яке саме спадкове майно, рухоме чи нерухоме, залишилось після смерті позичальника, тому суд безпідставно відмовив у задоволені позову та позбавив позивача права на поновлення порушених прав за рахунок майна, одержаного відповідачем у спадщину, оскільки вказані доводи позивача не мають правового значення для вирішення спору, так як станом на день смерті позичальника ОСОБА_2 , а саме 15.01.2016 року, який є днем відкриття спадщини, заборгованість за договором № б/н від 15.06.2012 року була відсутня.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а з мотивувальної частини рішення суду необхідно виключити посилання на неправильне визначення позивачем кола спадкоємців, як на підставу відмови в задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 375, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Виключити з мотивувальної частини заочного рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 вересня 2020 року посилання суду на неправильне визначення позивачем кола спадкоємців, як на підставу відмови в задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19 листопада 2020 року.

Головуючий:

Судді: