Справа № 643/9098/20
Провадження № 2/643/3226/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2020 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бабельник І.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка

продовжує навчання,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму щомісячно з дати подання позову до суду та до закінчення ним навчання у Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого, а саме до червня 2024 року, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на те, що вона перебувала у шлюбі із відповідачем, який було розірвано за рішенням Московського районного суду м. Харкова 19.12.2016 року. Від сумісного проживання мають синів - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають разом із нею. На підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 16.06.2017 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня дати подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Сину ОСОБА_3 вже виповнилося вісімнадцять років, але він навчається на першому курсі денної форми навчання у Інституті прокуратури та кримінальної юстиції Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого. Згідно договору № 242/1ф від 30.07.2019 про надання освітніх послуг вартість освітньої послуги за кожен календарний рік становить 27 150 грн. Відповідач необхідної допомоги на навчання сина не надає, син не має джерел, що утворюють його дохід, окрім її допомоги.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 10.06.2020 року (суддя ОСОБА_5.) відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; встановлено відповідачу 15-тиденний строк для подання відзиву на позовну заяву

Розпорядженням Керівника апарату Московського районного суду м. Харкова № 01-08/682 від 11.08.2020 призначено повторний автоматизований розподіл даної судової справи № 643/9098/20 (провадження № 2/643/3226/20), у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_5 внаслідок подання заяви про відставку.

Після проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на підставі п. 2.3.49 та п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, цивільну справу № 643/9098/20 (провадження № 2/643/3226/20), передано на розгляд судді Новіченко Н. В

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 17.08.2020 суддею Новіченко Н.В. справу прийнято до свого провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05.11.2020, враховуючи предмет та підстави позовних вимог, з огляду на докази, які було подано сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, з метою забезпечення сторонам необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства та надання можливості учасникам цивільного процесу подати докази на підтвердження своїх правових позицій, у справі № 643/9098/20 призначено судове засідання з викликом сторін на 18.11.2020 року.

Позивач у судовому засіданні 18.11.2020 року заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх.

Відповідач у судовому засіданні 18.11.2020 року зазначив, що на його думку розмір аліментів має становити 1/6 від загального доходу, оскільки у нього і позивача є ще й друга неповнолітня дитина, на утримання якої він сплачує аліменти. Також відповідач зазначив, що він працює головним економістом в АТ «Ощадбанк» та його дохід разом з аліментами складає приблизно 18 000, 00 грн. на місяць. Будь-яких інших осіб на утриманні він не має. Крім того, відповідач вказав, що йому на праві власності належить квартира, в якій зараз проживає позивач разом з дітьми, автомобіль, а також ј частки квартирі його матері. Наразі у відповідача є нова дружина, з якою вони спільних дітей не мають. Нова дружина працює оцінювачем у консалтинговій компанії та її заробітна плата складає до 5 000, 00 грн. При цьому, відповідач зазначив, що у лютому 2020 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль, у зв`язку з чим він взяв у банку кредит в розмірі 28 000, 00 грн., який зараз виплачує.

У судовому засіданні 18.11.2020 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19.12.2016 у справі № 643/13441/16-ц.

Від спільного життя позивач та відповідач мають сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 02.07.2002 серії НОМЕР_1 , а також сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16.06.2017 у справі № 643/4617/17 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/67189750) з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дітей у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягування з дня дати подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Оскільки ОСОБА_3 досяг повноліття, стягнення з відповідача аліментів на утримання старшого сина було припинено.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_3 проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

30.07.2019 року між позивачем (Замовник) та Національним юридичним університетом імені Ярослава Мудрого (Виконавець) було укладено Договір № 242/1ф про надання освітніх послуг для ОСОБА_3 (Одержувач).

Відповідно до п. 1 вищевказаного Договору Виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів Замовника здійснити надання Одержувачу освітньої послуги, а саме здійснити навчання одержувача в Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого на денній формі строком навчання чотири роки за ступенем бакалавра за спеціальністю 081 «Право» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2015 № 266 «Про затвердження переліку галузей знань і спеціальностей, за якими здійснюється підготовка здобувачів вищої освіти» в обсязі навчального навантаження здобувача вищої освіти, що складає 240 кредитів Європейської кредитної трансферно-накопичувальної системи, при вступі одержувача на навчання на основі повної загальної середньої освіти.

Згідно з п. 9 Договору загальна вартість освітніх послуг за весь строк навчання становить 108 600, 00 грн. За кожен календарний рік окремо вартість освітньої послуги становить 27 150, 00 грн.

Замовник вносить плату у готівковій або безготівковій формі за перший рік навчання у повному обсязі у строк не пізніше 01 вересня року, в якому починається надання освітньої послуги. За наступні роки навчання Замовник вносить щорічну плату двома рівними частками у розмірі по 13 575, грн. щосеместрово у наступний строк: не пізніше 01 вересня (за перший семестр відповідного навчального року) та 01 лютого (за другий семестр відповідного навчального року).

Згідно з довідкою № 1890 від 15.05.2020 ОСОБА_3 є студентом Інституту прокуратури та кримінальної юстиції національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, форма навчання - денна.

Згідно з наданою позивачем довідкою позивач працює у Жовтневому районному суді м. Харкова на посаді консультанта суду з 19.01.2004 року, і її дохід з 01.01.2020 року по жовтень 2020 року, з урахуванням утриманих податків, складає: у січні 2020 року - 7 303, 65 грн., у лютому 2020 року - 7 038, 27 грн., у березні 2020 року - 9 559, 37 грн., у квітні 2020 року - 9 559, 37 грн., у травні 2020 року - 15 300, 54 грн., у червні 2020 року - 8 427, 75 грн., у липні 2020 року - 15 601, 04 грн., у серпні 2020 року - 3 762, 15 грн., у вересні 2020 року - 4 233, 56 грн., у жовтні 2020 року - 6 791, 17 грн.

Згідно з доводами позивача, не спростованими відповідачем, останній необхідної матеріальної допомоги на навчання сина не надає, син не має джерел, що утворюють його дохід, окрім тієї допомоги, яку надає позивач.

У зв`язку з цим, позивач звернулась до суду з даним позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на приписи ст. ст. 182, 199, 200 Сімейного кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року дитина має право на фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток.

Згідно ст. 28 Конвенції про права дитини, яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року дитина має право на освіту.

Згідност.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно вимог ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 Сімейного кодексу України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).

Положеннями статті 200 Сімейного кодексу України унормовано, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно з приписами статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Частинами першою - третьою статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 Сімейного кодексу України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Потреба в матеріальній допомозі пов`язана із вартістю освітніх послуг.

В даному випадку, з матеріалів справи вбачається, що позивач працює у Жовтневому районному суді м. Харкова на посаді консультанта суду з 19.01.2004 року, і її дохід з 01.01.2020 року по жовтень 2020 року, з урахуванням утриманих податків, складає: у січні 2020 року - 7 303, 65 грн., у лютому 2020 року - 7 038, 27 грн., у березні 2020 року - 9 559, 37 грн., у квітні 2020 року - 9 559, 37 грн., у травні 2020 року - 15 300, 54 грн., у червні 2020 року - 8 427, 75 грн., у липні 2020 року - 15 601, 04 грн., у серпні 2020 року - 3 762, 15 грн., у вересні 2020 року - 4 233, 56 грн., у жовтні 2020 року - 6 791, 17 грн.

При цьому, у позивача є ще й інша неповнолітня дитина - ОСОБА_4 .

Судом встановлено, що син позивача та відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжує навчатися у Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого на денній формі навчання.

Відповідно до п. 9 Договору про надання освітніх послуг № 242/1ф від 30.07.2019, укладеного між позивачем та Національним юридичним університетом імені Ярослава Мудрого, загальна вартість освітніх послуг за весь строк навчання становить 108 600, 00 грн. За кожен календарний рік окремо вартість освітньої послуги становить 27 150, 00 грн.

З наведеного вбачається існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі.

У судовому засіданні судом були з`ясовані обставини, які в силу приписів статті 182 Сімейного кодексу України мають враховуватися при визначенні розміру аліментів.

Під час розгляду справи відповідач належними та допустимими доказами не спростував тих обставин, що у нього не має можливості надавати матеріальну допомогу на навчання своєї дитини, а також того, що відповідач є непрацездатними і має такий заробіток, який не дозволив би йому утримувати себе та своїх дітей, як і не надано жодних доказів на підтвердження обставин, які м могли вплинути на розмір аліментів відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України.

Також відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження того, який саме дохід він отримує, внаслідок чого суд позбавлений можливості дійти однозначного та беззаперечного висновку про те, що визначений позивачем розмір аліментів - 1/4 від всіх видів заробітку (доходу) значно перевищує розмір витрат, які необхідні на навчання дитини.

Крім того, відповідачем не надано будь-який доказів на підтвердження того, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він взяв кредит для відновлення автомобіля і щомісячно зі свого заробітку він сплачує за цей кредит певну суму коштів.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з частиною 2 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У відповідності до частини 1 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін..

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Положеннями частин 1 та 3 статті 83 Цивільного процесуального кодексу України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частина 4 статті 83 Цивільного процесуального кодексу України).

Разом з цим відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов впродовж встановленого строку. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження того, що відповідач був позбавлений можливості у порядку частини 4 статті 83 Цивільного процесуального кодексу України письмово та завчасно повідомити суд про неможливість подання у встановлений законом строк доказів та об`єктивних причини, з яких такі докази не могли бути подані у зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина 7 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України.

При цьому, за приписами частини 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З урахуванням наведеного, з огляду на утриманні у відповідача ще однієї неповнолітньої дитини, приймаючи до уваги відсутність відомостей про неможливість ОСОБА_2 сплачувати аліменти на повнолітнього сина у період навчання, а також керуючись принципом розумності та справедливості, розмір аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, визначається судом в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), що буде стягуватися щомісяця, до закінчення ОСОБА_3 , навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23 років.

Згідно з ч. 1 ст. 191, 201 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840, 80 грн.

Керуючись ст. ст. 76-81, 141, 264, 265, 430 ЦПК України, ст. ст. 182, 191, 199-201 СК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дати подання позову до суду, а саме з 09.06.2020 року та до закінчення ним навчання у Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого, а саме до червня 2024 року, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку.

3. Допустити негайне виконання рішення у частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в межах суми платежу за один місяць.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовій збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

5. Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ).

7. Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ).

Повне рішення складено 23.11.2020 року.

Суддя Н.В. Новіченко