Провадження № 2-з/201/210/2020
У Х В А Л А

ПРО ВІДМОВУ В ЗАБЕЗПЕЧЕННІ ПОЗОВУ

17 листопада 2020р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) про поділ майна, що перебуває у спільній сумісній власності,

ВСТАНОВИЛА:

11.11.2020р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) про поділ майна, що перебуває у спільній сумісній власності.

Ухвалою судді ОСОБА_5 від 16.11.2020р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі.

13.11.2020р. до суду надійшла заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.11.2020р. головуючою по справі визначена суддя ОСОБА_5 , якій заява передана 16.11.2020р.

В заяві про забезпечення позову позивачка просила накласти арешт на все нерухоме та рухоме майно, а також на грошові кошти, які належать ОСОБА_2 , в межах суми позовних вимог 6 836 270грн. 35коп., посилаючись на те, що між сторонами виник спір з приводу поділу майна подружжя, і відповідач має можливість чинити перешкоди у виконанні відповідного рішення суду у даній справі, а також має можливість здійснити дії щодо відчуження спільного майна, а тому необхідно тимчасово та вчасно обмежити цивільний оборот щодо спільного майна.

Ознайомившись із заявою позивачки про вжиття заходів забезпечення позову, вважаю необхідним відмовити у її задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, а п. 4 вказаної Постанови, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що предметом спору є квартира АДРЕСА_1 , паркувальне місце НОМЕР_1 у приміщенні 145 на ІІ поверсі в будинку АДРЕСА_2 та автомобіль «PORSCHE», модель «CAYENNE», 2018р. випуску. Крім того, позивачка просить виплатити їй компенсацію різниці вартості спільного сумісного майна в розмірі 1 419 406грн. 17коп.

Заявляючи вимоги про накладення арешту на все нерухоме, рухоме майно, а також на грошові кошти, які належать ОСОБА_2 в межах суми позовних вимог 6 836 270грн. 35коп, позивачка фактично просить вжити заходи забезпечення позову щодо невизначеного кола майна, оскільки не вказаний перелік нерухомого та рухомого майна, докази належності його на праві власності саме відповідачу а також не зазначені найменування банківських установ та номера рахунків, на яких розміщені кошти, що належать ОСОБА_2 .

Верховний Суд у постанові № 761/39201/18 від 21.08.2019р. зробив висновок, що посилання в заяві про забезпечення позову на можливість відчуження спірної квартири без наведення обґрунтування не є достатньою підставою для її задоволення.

Заява позивачки про вжиття заходів забезпечення позову містить лише припущення про ймовірне відчуження відповідачем спірного майна, однак жодних доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій щодо реалізації спільного майна подружжя до заяви про забезпечення позову не надано, а тому відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Крім того, обраний позивачкою вид забезпечення позову у вигляді арешту нерухомого та рухомого майна позбавить відповідача не тільки права володіти та розпоряджатися належним на праві власності майном, а й користуватися ним, оскільки направлений на суттєве обмеження його прав, як власника майна.

Відмовляючи в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, також врахований висновок, зроблений Верховним Судом в постанові від 13.01.2020р. по справі № 922/2163/17, що самі лише твердження про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, вважаю необхідним відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) про поділ майна, що перебуває у спільній сумісній власності.

На підставі вищевикладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», Постановами Верховного Суду № 922/2163/17 від 13.01.2020р. та № 761/39201/18 від 21.08.2019р., ст.ст. 149, 260, 353 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИЛА :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) про поділ майна, що перебуває у спільній сумісній власності відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду .

Суддя: Ткаченко Н.В.