Постанова

Іменем України

11 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 342/722/16-ц

провадження № 61-27599св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач -ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»,

третя особа - Приватне підприємство «Верес»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 травня 2017 року у складі колегії суддів: Горейко М. Д., Бойчука І. В., Васильковського В. М.,

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 подав до суду два позови до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі - ТОВ «Кей-Колект») про захист прав споживача на інформацію, які були об`єднані в одне провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 травня 2007 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» нібито укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 від 18 травня 2007 року. 12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу №1, за яким банк здійснив відступлення права вимоги заборгованості, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 18 травня 2007 року. На підставі договору факторингу № 1 від 12 грудня 2011 року первісний кредитор ПАТ «УкрСиббанк» на підставі статті 517 ЦК України передав нібито новому кредитору ОСОБА_1 ТОВ «Кей-Колект» всі документи, що стосуються отримання ОСОБА_1 кредитних коштів за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 18 травня 2007 року, використання ОСОБА_1 кредитних коштів та частково погашення ОСОБА_1 заборгованості за вказаним кредитним договором.

05 жовтня 2015 року ОСОБА_1 одночасно направив рекомендованим поштовим відправленням на адреси ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» засвідчену нотаріально заяву про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю від 02 жовтня 2015 року, яку ТОВ «Кей-Колект» отримав 07 жовтня 2015 року. Станом на 28 березня 2017 року ТОВ «Кей-Колект» так і не надало ОСОБА_1 відповіді на заяву про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю від 02 жовтня 2015 року.

ОСОБА_1 , з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

визнати протиправною бездіяльність ТОВ «Кей-Колект», якою грубо порушено Закон України «Про звернення громадян», Закон України «Про захист прав споживачів» і пункт 7.6 договору про надання споживчого кредиту № 0 від 18 травня 2007 року та яка полягає в ненаданні ОСОБА_1 відповіді, за його заявою про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю від 02 жовтня 2015 року, що стосується договору про надання споживчого кредиту № 0 від 18 травня 2007 року;

стягнути з ТОВ «Кей-Колект» на користь ОСОБА_1 90 000 грн в якості відшкодування моральної шкоди, завданої ТОВ «Кей-Колект» ОСОБА_1 , внаслідок бездіяльності ТОВ «Кей-Колект», яка полягає в ненаданні ТОВ «Кей-Колект» відповіді ОСОБА_1 , за його заявою про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю від 02 жовтня 2015 року, що стосуються договору про надання споживчого кредиту №0 від 18 травня 2007 року;

зобов`язати ТОВ «Кей-Колект» надати йому за адресою: вул. Братів Окуневських, 30/26, м. Городенка, Івано-Франківська відповідь за заявою ОСОБА_1 про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю від 02 жовтня 2015 року, що стосується договору про надання споживчого кредиту № 0 від 18 травня 2007 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що 8 травня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 на суму 100000 швейцарських франків. 12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу №1, за яким банк здійснив відступлення права вимоги. Вимоги позивача про визнання бездіяльності ТОВ «Кей-Колект», якою порушено Закон України «Про звернення громадян», Закон України «Про захист прав споживачів» і пункт 7.6 Договору про надання споживчого кредиту №0 від 18.05.2007 року, та яка полягає в ненаданні ОСОБА_1 відповіді, за заявою ОСОБА_1 про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю від 02 жовтня 2015 року, що стосується договору про надання споживчого кредиту № 0 від 18 травня 2007 року, протиправною є безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення, оскільки такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання рішення, дії чи бездіяльності статтею 16 ЦК України передбачений тільки щодо органу влади або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Крім того, відповідачем надіслано на адресу позивача та надано в судовому засіданні представнику позивача відповідь на заяву ОСОБА_1 про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю від 02 жовтня 2015 року, що стосується договору про надання споживчого кредиту №0 від 18 травня 2007 року. Відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача щодо стягнення з ТОВ «Кей-Колект» на користь ОСОБА_1 90000 грн моральної шкоди, оскільки ні позивачем, ні його представником не надано суду жодних доказів, які б вказували та підтверджували той факт, що дією чи бездіяльністю ТОВ «Кей-Колект» ОСОБА_1 заподіяно моральних чи фізичних страждань.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Городенківського районного суду від 30 березня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ТОВ «Кей-Колект», яка полягає в несвоєчасному наданні відповіді за його заявою від 02 жовтня 2015 року про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, що стосується договору про надання споживчого кредиту №0 від 18 травня 2007 року.

Стягнуто з ТОВ «Кей-Колект» на користь ОСОБА_1 500 грн моральної шкоди. Стягнуто з ТОВ «Кей-Колект» в дохід держави 1 102,40 грн судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що відповідачем 27 березня 2017 року, тобто під час розгляду справи судом першої інстанції, надіслано відповідь заявнику ОСОБА_1 на його заяву від 02 жовтня 2015 року, тобто з порушенням строку, встановленого статтею 20 Закону України «Про звернення громадян», що в свою чергу і створило йому перешкоди для здійснення ним своїх прав і законних інтересів чи свобод. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статті 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. За наведених обставин та норм матеріального права колегія суддів не погодилася з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем обрано спосіб захисту порушеного права, який не передбачений статтею 16 ЦК України, у зв`язку з чим не підлягає задоволенню його позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності ТзОВ «Кей-Колект».

Апеляційний суд вказав, що будь-яке порушення цивільного права чи охоронюваного законом інтересу, як правило, супроводжує моральна шкода. Позивач в обґрунтування спричинення йому відповідачем моральної шкоди послався на те, що неправомірною бездіяльністю ТОВ «Кей-Колект», яка виразилась в ненаданні відповіді на його заяву від 02 жовтня 2015 року, йому заподіяно моральних страждань, бо впродовж вісімнадцяти місяців він не зміг реалізувати свої наміри по захисту його законних прав, що виникли між ним та ПАТ «Укрсиббанк» з договірних стосунків, що в свою чергу призвело до понесення ним емоційних втрат та нервових зрушень. Доводів позивача відповідачем не спростовано. З урахуванням встановлених обставин справи та норм матеріального права колегія суддів не погодилася з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в наведеній частині та вважала, що моральна шкода підлягає відшкодуванню з відповідача, як винного у спричиненні такої шкоди позивачу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2017 року ТОВ «Кей-Колект» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 травня 2017 року і залишити в силі рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2017 року.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим,що вимоги позивача, відображені в заяві про збільшення позовних вимог від 30 березня 2017 року необхідно розглядати як окрему позовну заяву, яку слід подавати поза рамками даної позовної заяви. Судом апеляційної інстанції не була врахована фактична відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів, які б підтверджували факт заподіяння шкоди позивачеві. Позивачем обрано невірний спосіб захисту. Вина відповідача у завдані моральної шкоди не доведена.

Аналіз касаційної скарги свідчить, що судове рішення оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог, а тому в іншій частині в касаційному порядку не переглядається.

Позиція інших учасників справи

Заперечення на касаційну скаргу від учасників справи не надходили.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 06 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу.

У вересні 2017 року матеріали цивільної справи № 342/722/16-ц надійшли до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Підпунктом 4 пунктом 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У статті 388 ЦПК України зазначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року матеріали цивільної справи № 342/722/16-ц надійшли до Верховного Суду.

07 червня 2019 року матеріали цивільної справи передані судді-доповідачу Дундар І. О.

Ухвалою Верховного Суду від 18 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 11 грудня 2019 року касаційне провадження у справі № 342/722/16-ц зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 216/3521/16-ц.

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Ухвалою Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року поновлено касаційне провадження у справі № 342/722/16-ц.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів частково приймає аргументи, викладені у касаційній скарзі, за таких підстав.

Суди встановили, що 18 травня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (згодом назву змінено на ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк надав, а позичальник ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в розмірі 100 000 швейцарських франків на строк з 18 травня 2007 року по 16 травня 2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами відповідно до пункту 1.3.1 цього договору.

12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладений договір факторингу № 1, за яким клієнт ПАТ «УкрСиббанк» відступив фактору ТОВ «Кей-Колект» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 18 травня 2007 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1

02 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив розкрити та надати йому інформацію, що містить банківську таємницю відносно нього шляхом надання йому за вказаною у заяві адресою належним чином завірених копій документів, що стосуються договору про надання споживчого кредиту № 0 від 18 травня 2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , а також письмової інформації із зазначенням назви реквізитів, на який (чи які) саме МВР (Міжнародний валютний ринок чи Міжнародні валютні ринки) для виконання умов договору про надання споживчого кредиту № 0 від 18 травня 2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , виходив АКІБ «УкрСиббанк» з продажем купівлею швейцарських франків в такі дати: 24 травня 2007 року, 02 серпня 2007 року, 15 жовтня 2007 року, 20 листопада 2007 року, 28 листопада 2007 року, 15 червня 2007 року, 13 липня 2007 року, 15 серпня 2007 року, 17 вересня 2007 року, 16 жовтня 2007 року, 15 листопада 2007 року, 17 грудня 2007 року, 20 лютого 2008 року, 16 квітня 2008 року, 16 травня 2008 року, 19 червня 2008 року, 18 липня 2008 року, 18 серпня 2008 року, 17 вересня 2008 року, 17 жовтня 2008 року. Згідно рекомендованого повідомлення заява вручена відповідачу 07 жовтня 2015 року.

27 березня 2017 року ТОВ «Кей-Колект» надіслав на адресу позивача: вул. Братів Окуневських, 30/26, м. Городенка, Івано-Франківська обл., відповідь на заяву від 02 жовтня 2015 року про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю.

Крім того, копію вказаної відповіді було вручено представнику позивача і в судовому засіданні Городенківського районного суду Івано-Франківської області 30 березня 2017 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти (частина друга статті 11 ЦК України).

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палата Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зазначено, що «застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17(провадження № 12-173гс18) вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав».

У справі, що переглядається: між сторонами існують договірні правовідносини внаслідок укладення 12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» договору факторингу № 1; ТОВ «Кей-Колект» не є банком; суди не встановили яке цивільне право чи інтерес позивача порушені бездіяльністю відповідача. З урахуванням встановлених судами обставин, підстави для задоволення вимоги щодо визнати протиправною бездіяльність відповідача у ненаданні ОСОБА_1 відповіді на заяву про розкриття та надання інформації, що містить банківську таємницю, відсутні. Вимога про компенсацію моральної шкоди є похідною від вимоги про визнання протиправною бездіяльності ненадання відповіді на заяву, тому також не підлягає задоволенню. Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в оскарженій частині, але помилився щодо мотивів такої відмови.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що рішення апеляційного суду в оскарженій частині ухвалене з порушенням норм матеріального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, рішення апеляційного суду в оскарженій частині скасувати, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання бездіяльності протиправною та стягнення моральної шкоди змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись статями 400, 412, 413 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 409, 416 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 травня 2017 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»про визнання бездіяльності протиправною та стягнення моральної шкоди скасувати.

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2017 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання бездіяльності протиправною та стягнення моральної шкоди змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції рішення апеляційного судуІвано-Франківської області від 11 травня 2017 року в скасованій частині втрачає законну силу та подальшому виконанню не підлягає.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: І. О. Дундар

С. О. Карпенко

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук