ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/898/17 Номер провадження 22-ц/814/2351/20Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т.В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року м.Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Бондаревська С.М.,Чумак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 18 вересня 2020 року, постановлену суддею Турченко Т.В.,

у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Київського відділу державної виконавчої служби у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми); заінтересовані особи: державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Литвин А.В.; стягувач Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк»,

в с т а н о в и в:

23.07.2020 ОСОБА_1 звернувся в суд із указаною скаргою, у якій просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Київського ВДВС у м.Полтаві Литвина А.В. та зобов`язати його вчинити дії щодо зняття тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Скарга обґрунтована тим, що ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 17.02.2017 (№552/898/17), за поданням державного виконавця, застосовано щодо нього, як боржника у виконавчому провадженні, обмеження у праві виїзду за межі України. Будучи незгодним із такими обмеженням, 19.12.2018 ОСОБА_1 звернувся в Київський ВДВС у м.Полтаві з клопотанням про його зняття, оскільки кредитне зобов`язання, за яким він є позичальником, забезпечено іпотекою, що з огляду на позицію Верховного Суду від 29.02.2019 у справі №2-173/2011, виключає підстави його обмеження у виїзді.

Відповіді на заявлене клопотання з ДВС ним не отримано, а тому враховуючи наведену позицію Верховного Суду та положення Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», просить захисти порушене право в судовому порядку.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 18.09.2020 у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю.

Із указаною ухвалою не погодився боржник ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. З підстав, попередньо викладених ним у скарзі, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати й постановити нову, якою скаргу задовольнити.

Вважає оскаржувану ухвалу передчасною та такою, що не спростовує наведені ним у скарзі доводи щодо скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Зазначає, що його батьки проживають у м.Москва і, як убачається із копії закордонного паспорту, за межі України він виїздив тільки до Росії, щоб їх відвідати. Наміру залишитися в Росії він не має, в Україні у нього родина та неповнолітня дитина, яка потребує його батьківської уваги.

Доводить, що жодної стимулюючої функції застосовані до нього обмеження не відіграють, а мають виключно каральне призначення, через що він не зміг відвідати матір за її життя, погіршилися відносини із сестрою.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи (ч.ч.1, 3 ст.368 ЦПК України).

05.11.2020 державним виконавцем Київського ВДВС у м.Полтаві Литвин А.В. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та проводити її розгляд без участі представника ДВС.

20.11.2020 Марков А.В. подав заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні апеляційної скарги наполягає.

Приймаючи до уваги, що боржник та державний виконавець, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, просять розглядати справу без їх участі, колегія суддів вважає, що їх неявка не перешкоджає розгляду справи згідно ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що на примусовому виконанні у Київському ВДВС у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) перебуває зведене виконавче провадження №29171566 щодо боржника ОСОБА_1 на загальну суму боргу в 422 943,36 грн., включно із виконавчими провадженнями:

- ВП №27833527 щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» боргу в розмірі 12 551,78 грн.;

- ВП №27834119 щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» боргу в розмірі 245,51 грн.;

- ВП №32001393 щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» боргу в розмірі 17 052,00 грн.;

- ВП №27833716 щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» боргу в розмірі 169 841,18 грн.;

- ВП №27834256 щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк» боргу в розмірі 1 818,42 грн.;

- ВП №36335231 щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 8 400,00 грн.;

- ВП №46409516 щодо стягнення із ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» заборгованості у розмірі 151 673,87 грн. солідарно;

- ВП №53818542 щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі банк» судових витрат у розмірі 551,20 грн.;

- ВП №52452771 щодо стягнення солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь АТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованості у розмірі 3 353,91 грн.;

- ВП №52452959 щодо стягнення солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь АТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованості у розмірі 17 047,42 грн./а.с.221-222 т.1/

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 17.02.2017 (№552/898/17) задоволено подання старшого державного виконавця Київського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області. Тимчасово (до виконання зобов`язань за рішенням суду) обмежити у праві виїзду за межі України - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 - до виконання зобов`язань./а.с.207 т.1/

Відмовляючи у задоволенні скарги, районний суд виходив із того, що державний виконавець правомірно, за відсутності узгодженого нормами Закону України «Про виконавче провадження» строку, розглянув клопотання боржника про зняття тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України в межах строку, визначеного ст.20 Закону України «Про звернення громадян». Оскільки боржником рішення суду не виконано, сплата боргу у розмірі 0,013% від його загальної суми не надає підстави для скасування обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Апеляційний суд погоджується з висновками районного суду щодо відмови у задоволенні скарги на бездіяльність державного виконавця, однак вважає за необхідне змінити мотиви таких висновків.

Згідно зі ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи обов`язки.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч.3 ст.451 ЦПК України).

Згідно ч.3 ст.441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Наведені норми процесуального права узгоджуються із положеннями статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Пунктом 4 розділу ХІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі винесення виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3, 5-4, 9-12, 14, 15 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» або скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів у повному обсязі.

Наведені норми чітко регламентують підстави, із настанням яких, законодавець пов`язує обов`язок державного виконавця зняти тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. А тому, за відсутності доказів погашення боржником заборгованості зі сплати періодичних платежів у повному обсязі у межах ЗВП №29171566 на загальну суму боргу в 422 943,36 грн., провадження за яким не закінчено, Київським ВДВС у м.Полтаві, правомірно, в межах повноважень та у спосіб, визначений законом, повідомлено боржника про відсутність у державного виконавця підстав для скасування обмеження у праві виїзду за межі України.

Твердження боржника, що ним не отримано таку відповідь не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються листом за підписом начальника Київського ВДВС у м.Полтаві від 09.01.2020 за №3057, адресованому ОСОБА_1 /а.с.235-239 т.1/. Тоді як своєчасність отримання боржником такої відповіді, за відсутності доказів погашення заборгованості, не є підставою для скасування таких обмежень державним виконавцем.

При цьому, виключно суд, забезпечуючи конвенційні гарантії законності виконавчого провадження та захисту прав його учасників, може скасувати тимчасове обмеження боржник у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою останнього згідно ч.5 ст.441 ЦПК України. За відсутності такої заяви, обраний боржником спосіб захисту оспорюваного права не є належним, а висновки районного суду про невиконання ним судового рішення, як підстави відмови у скасуванні обмеження, є передчасними та такими, що підтягаєтьсь вирішенню за заявою боржника згідно ст.441 ЦПК України. Разом із цим, положення наведеної норми не визначають умов (підстав), за наявності яких суд скасовує тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України. А тому, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у разі зміни нею своєї поведінки по відношенню до виконання покладеного на неї рішенням суду обов`язку, зокрема, внесення платежів на погашення заборгованості, добросовісне виконання обов`язків боржника, які визначені Законом України «Про виконавче провадження», а також прийняття необхідних мір для виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а ухвала Київського районного суду м.Полтави від 18 вересня 2020 року - зміні в частині висновків суду першої інстанції щодо підстав відмови в задоволенні скарги.

Підстави перерозподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, ч.4 ст.376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 18 вересня 2020 року - змінити в частині мотивів відмови у скарзі на бездіяльність державного виконавця з підстав, викладених у мотивувальній частині цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23.11.2020.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді С.М. Бондаревська

О.В. Чумак