03.11.2020 Єдиний унікальний номер 205/714/19
Єдиний унікальний номер 205/714/19
Провадження № 2/205/567/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Перша київська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2019 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Перша київська держнотконтора про усунення від права на спадкування.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2019 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотриманням вимог п.п. 1, 5, 9, 10 ч. 3 ст. 175, ч.ч. 1, 4, 5 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 22 березня 2019 року позивачем було подано виправлений позов.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2019 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2019 року клопотання ОСОБА_1 задоволено і витребувано від Першої київської держнотконтори копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2020 року заяву представника ОСОБА_1 про виклик та допит свідків задоволено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2020 року заяву представника ОСОБА_1 про витребування з Олександрівської клінічної лікарні м. Києва відомостей задоволено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2020 року підготовче провадження по справі було закрито і справу призначено до розгляду по суті.

Позивач у своєму позові та відповіді на відзив, а її представник у ході розгляду справи 22 липня 2020 року, посилалися на те, що позивач є двоюрідною сестрою ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із квартири АДРЕСА_1 . Позивачем 30 червня 2017 року та 31 липня 2018 року було подано заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , які було отримано Першою київською державною нотконторою 06 липня 2017 року та 06 серпня 2018 року відповідно. Листами № 9204/02-14 від 20 вересня 2017 року та № 9134/02-14 від 06 вересня 2018 року позивачеві було повідомлено про спадкоємця попередньої черги - відповідача, яка доводиться померлому ОСОБА_3 небогою. Відповідач жодних стосунків ані зі своїм батьком - ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , ані з померлим дядьком ОСОБА_3 , ані з бабою ОСОБА_5 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 , не підтримувала. Так само не підтримувала родинних відносин і з позивачем. Родинні стосунки між ОСОБА_2 і батьком разом з родичами з його боку було припинено у 1987 році, причиною чого був вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 1987 року, яким ОСОБА_4 було засуджено до 3 років позбавлення волі. Родина Балюри неодноразово у 1987 році наполягала на примиренні та пробаченні батька, проте, ОСОБА_2 наполягала на його ув`язненні. Зі спадкодавцем відповідач не спілкувалася з 1987 року, жодним чином не допомагала, ні матеріальної ні моральної підтримки не надавала, його життям не цікавилася, не була присутня на його похованні. ОСОБА_3 звертався до ОСОБА_2 з проханням про допомогу, але вона не бажала спілкування. Позивач протягом життя надавала йому матеріальну та моральну допомогу, особливо останніми роками його життям. Останніми роками ОСОБА_3 проживав у м. Києві, позивач навідувала його, придбала продукти харчування, супроводжувала у поїздках, надавала матеріальну допомогу, у тому числі за рахунок кредитних коштів. Після його смерті саме позивач організувала його поховання. Оскільки ОСОБА_2 не надавала допомоги ОСОБА_3 за його життя, який через похилий вік її потребував та перебував у безпорадному стані, маючи таку можливість, відповідача має бути усунено від права на спадкування після смерті спадкодавця. Просила усунути ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Представник позивача надав заяву, в якій від допиту заявлених свідків відмовився, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у своєму відзиві на позов та ході судового розгляду 22 липня 2020 року, проти задоволення позовних вимог заперечувала. Зазначила, що вона є племінницею ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заперечувала, що вона не підтримувала родинних відносин з ріднею по батьківській лінії, оскільки після смерті батька ОСОБА_4 , який є рідним братом померлого ОСОБА_3 , вона у 2006 році прийняла спадщину після смерті батька і його родичі не мали заперечень. Після смерті баби відповідача, ОСОБА_6 , яка є рідною матір`ю померлих ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , ОСОБА_2 прийняла спадщину за правом представлення. Тобто доводи позивача про припинення спілкування є безпідставними. Також не мають під собою жодних підстав доводи про те, що померлий спадкодавець ОСОБА_3 потребував сторонньої допомоги, оскільки він сам забезпечував умови свого життя та сторонньої допомоги не потребував. Також зазначила, що у позовній заяві, поданій до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 205/5168/18, про усунення ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті ОСОБА_6 , позивач сама вказує, що наприкінці грудня 2016 року ОСОБА_3 приїхав до м. Києва на святкування ювілею рідного брата ОСОБА_7 , якому ІНФОРМАЦІЯ_1 виповнювалося 80 років, але на превеликий жаль, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Тому обставини, викладені позивачем у позовній заяві, суперечать дійсним обставинам справи та спростовуються доказами. У своїй заяві до суду просила справу розглядати за її відсутності, у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Третя особа Перша київська державна нотаріальна контора свого представника у судове засідання не направила, про час та дату судового розгляду повідомлена належним чином, направила до суду заяву, в якій просила справу розглядати за відсутності її представника та ухвалити рішення відповідно до норм чинного законодавства України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 і ОСОБА_9 є рідними сестрою і братом (т. 1 а.с. 94, 95).

ОСОБА_9 є батьком ОСОБА_10 (т. 1 а.с. 92).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_11 помер (т. 1 а.с. 98).

17 липня 1969 року ОСОБА_8 зареєструвала шлюб з ОСОБА_12 і змінила прізвище на ОСОБА_13 (т. 1 а.с. 96).

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є синами ОСОБА_5 і ОСОБА_12 (т. 2 а.с. 5 оберт, 6).

08 серпня 1970 року ОСОБА_10 зареєструвала шлюб з ОСОБА_14 і змінила прізвище на ОСОБА_15 (т. 1 а.с. 93).

ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 6 оберт).

Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 1987 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 206 КК УРСР, і призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, а також направлено на лікування від алкоголізму (т. 1 а.с. 10-12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер (т. 2 а.с. 4 оберт).

Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 . Спадкоємцями після його смерті є його мати, ОСОБА_5 , та донька ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 81).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 5).

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із: житлового будинку загальною площею 42,4 кв.м., житловою 18,9 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , земельної ділянки площею 0,8497 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , а також Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями, які отримали спадщину після смерті ОСОБА_5 є ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 по 1/3 частині житлового будинку та земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (т. 2 а.с. 61, 70, 150) та по 1/6 частині квартири АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 154 оберт).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 4).

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно: квартиру АДРЕСА_3 та частину квартири АДРЕСА_1 .

06 листопада 1992 року ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений Третьою київською державною нотаріальною конторою і зареєстрований в реєстрі за № 4с-940, яким належну йому квартиру АДРЕСА_3 заповів ОСОБА_16 (т. 2 а.с. 24).

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 52).

14 червня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 3).

30 червня 2017 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направила до Першої київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку було отримано нотаріальною конторою 06 липня 2017 року (т. 2 а.с. 16 оберт, 17).

Постановою Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори від 10 січня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріального дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 (т. 2 а.с. 45)

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та усунення від права на спадкування після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено (https://reyestr.court.gov.ua/Review/84577377).

Постановою ВС від 19 лютого 2020 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року залишено без змін (https://reyestr.court.gov.ua/Review/88048039).

Згідно з відомостями, наданими КНП «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва» від 25 травня 2020 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у період з 26 листопада 2013 року по 06 грудня 2013 року перебував на стаціонарному лікуванні у другому урологічному відділенні КНП «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва», сторонньої допомоги не потребував; у період з 03 листопада 2016 року по 14 листопада 2016 року перебував на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні, сторонньої допомоги не потребував (т. 2 а.с. 201).

Згідно із статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача.

Згідно частини п`ятої статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

При цьому відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих судам у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади).

При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для життєдіяльності спадкодавця, наявність можливості для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця у безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності в сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Відповідно до положень частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, викладені у позовній заяві, на які позивач посилається на підставу своїх позовних вимог, не знайшли свого підтвердження та спростовані доказами. З копії спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , наданої судові вбачається, що відповідач ОСОБА_2 була обізнана про розвиток подій та обставини у родині ОСОБА_13 , зокрема про смерть батька ОСОБА_4 , смерть баби ОСОБА_5 , смерть дядьків ОСОБА_3 і ОСОБА_6 , зверталася до нотаріальної контори із заявами про отримання спадщини, надавала необхідні документи для вчинення нотаріальних дій, що може свідчити про те, що зв`язок з родичами по батьківській лінії нею підтримувався. Сам по собі факт того, що у 1987 році відповідач ОСОБА_2 давала свідчення на боці сторони обвинувачення свого батька ОСОБА_4 за вчинення ним хуліганських дій по відношенню до неї та її матері, не є підставою для усунення її від права на спадкування після смерті дядька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , що є предметом позову.

Доказів того, що померлий ОСОБА_3 перебував у стані, що вимагає сторонньої допомоги, та відсутність з його боку можливості самостійно організовувати свій побут та догляд за собою, судові надано не було. Також відповіддю КНЗ «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва» спростовано твердження ОСОБА_1 про те, що померлий ОСОБА_3 мав стійкий розлад здоров`я у зв`язку з чим потребував сторонньої допомоги, оскільки лікарнею зазначено зворотне.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про усунення ОСОБА_2 від права на спадщину після смерті ОСОБА_3 слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у загальному розмірі 1 993 гривень 40 коп. (т. 1 а.с. 1, 24, 65, т. 2 а.с. 177, 183), який з урахуванням того, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, слід віднести за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1216, 1217, 1224 ЦК України, ч. 1 ст. 141, ст.ст. 263, 264, ч.ч. 1-7 ст. 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ), третя особа Перша київська державна нотаріальна контора (місцезнаходження за адресою: 01135, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 11) про усунення від права на спадкування відмовити.

Судові витрати у справі віднести за рахунок ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ).

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: