КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа №824/169/20
Провадження: № 22-вк/824/173/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2020 року Київський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

при секретарі Коліснику В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 14 січня 2020 року (третейський суддя Мамченко Ю.В.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

у жовтні 2020р. заявник звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 14 січня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованості за кредитним договором № 30.12.2016-000000947 від 30 грудня 2016р. у розмірі 13 554грн 25коп. та третейського збору у розмірі 288грн 31коп.

Мотивуючи свої вимоги, заявник посилається на те, що ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 5 вересня 2019 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про залишення позовної заяви ТОВ «Споживчий центр» без розгляду на підставі п.10.1-10.3 кредитного договору № 30.12.2016-000000947 від 30 грудня 2016р., згідно умов яких спори, що виникають при виконанні договору, підлягають вирішенню в Постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків.

Крім того, заявник зазначає, що у п. 1.3 кредитного договору № 30.12.2016-000000947 від 30 грудня 2016р. та у підтвердженні заявки до кредитного договору від 8 червня 2017р. сторони визначили, що кредит видається для використання на будь-які законні цілі. Також сторони погодились, що кредит не є споживчим, а кредитний договір не є договором споживчого кредиту, тому даний спір підсудний третейському суду.

Заявник стверджує, що відповідачу була надіслана вимога про добровільне виконання рішення третейського суду, однак станом на 2 жовтня 2020р. рішення не виконано.

ОСОБА_1 про день та час розгляду заяви повідомлялася за місцем проживання, яке зазначено у кредитному договорі, але згідно відмітки працівника поштового зв`язку від 13 листопада 2020р. адресат відсутній за вказаною адресою (с.с.54).

Відповідно до ч. 6 та п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Згідно ч. 1 ст. 130 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Враховуючи вказані норми процесуального права, суд вважає, що ОСОБА_1 належним чином повідомлена про день та час розгляду заяви, у судове засідання не з`явилася, однак її неявка не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 1 ст. 485 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення представника ТОВ «Споживчий центр» - Литвиненка П.О., який підтримав заяву, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З наданих суду документів встановлено, що 30 грудня 2016р. між ТОВ «Споживчий центр» (кредитор) та ОСОБА_2 (позичальник) був укладений кредитний №30.12.2016-000000947, за умовами якого кредитор зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити плату за користування.

У п.1.3 кредитного договору сторони встановили, що кредит надається для використання на будь-які законні цілі. Сторони погодились, що кредит за даним договором не є споживчим, а даний договір не є договором про надання споживчого кредиту.

Аналогічні положення містить п.1.2 підтвердження заявки до кредитного договору 30.12.2016-000000947, укладеної 8 червня 2017р.

Пунктом 10.1. кредитного договору сторони погодили, що всі вимоги, які виникають при виконанні даного договору або у зв`язку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору, окрім справ у спорах щодо захисту прав споживачів, підлягають розгляду в постійно діючому третейському суді при Асоціації українських банків, згідно з регламентом третейського суду.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 5 вересня 2019 року позов ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №30.12.2016-000000947 від 30 грудня 2016р. залишено без розгляду на підставі п. 6 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки відповідач подала заперечення проти вирішення спору в суді, так як сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду.

Рішенням постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 14 січня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №30.12.2016-000000947 від 30 грудня 2016р. у сумі 13 554грн 25коп. та третейській збір у розмірі 288грн 31коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 483 ЦПК України питання видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду.

Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків рішення від 14 січня 2020 року прийнято на користь ТОВ «Споживчий центр», а відтак заявник є належним.

Підстави для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду зазначені у статті 486 ЦПК України.

З наданих суду документів вбачається, що розгляд спору про стягнення заборгованості за кредитним договором третейським судом передбачено у п. 10.1. кредитного договору, який укладено сторонами, з урахуванням положень п.1.3 кредитного договору,даний спір підвідомчий третейському суду відповідно до ст. 6 Закону України «Про третейські суди», строк для звернення за видачею виконавчого документа заявником не пропущено, рішення третейського суду не містить способу захисту прав та охоронюваних інтересів, який не передбачений законом.

На час розгляду заяви суду не надано доказів, що рішення третейського суду від 14 січня 2020 року скасовано чи оскаржено, що третейська угода визнана недійсною, що склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону.

Враховуючи викладене, підстави для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду під час судового розгляду не встановлені, а тому заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» підлягає стягненню сплачений судовий збір за подання заяви у сумі 1051грн.

Керуючись статтями 485, 487 ЦПК України, суд

ухвалив:

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задовольнити.

Видати виконавчий лист на виконання рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 14 січня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, про стягнення з ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка зареєстрована у АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 37356833, яке знаходиться у м. Києві, вул. Саксаганського, 133-А, заборгованості за кредитним договором № 30.12.2016-000000947 від 30 грудня 2016р. у розмірі 13 554грн 25коп. та третейського збору у розмірі 288грн 31коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка зареєстрована у АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 37356833, яке знаходиться у м. Києві, вул. Саксаганського, 133-А, сплачений судовий збір у сумі 1 051грн.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 20 листопада 2020 року.

Суддя