Справа № 390/1299/20
Провадження № 2/390/623/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2020 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючої - судді Бойко І.А.,

при секретарі - Шматковій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в заочному порядку, в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений із ОСОБА_2 , зареєстрований 23.10.2009 року Великосеверинівської сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис № 14. В обґрунтування позову зазначає, що сімейні відносини з відповідачем не склалися через різні погляди на спільне життя однією сім`єю. Причиною розпаду сім`ї є різні погляди на ведення спільного господарства, права та обов`язки подружжя в шлюбі. В зв`язку з цим відсутні нормальні сімейні стосунки, взаємоповага один одного. Також просить стягнути з відповідача судові витрати.

Позивач в судове засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про місце, дату і час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової кореспонденції.

Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 2009 року. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Шлюб має формальний характер.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася, відновлена бути не може, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін.

Відповідно до п.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно з п.2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. за пред`явлення вимоги немайнового характеру. Судом ця вимога задоволено повністю, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн, що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, розмір яких складає 2000,00 грн суд, вирішує питання про обґрунтованість їх стягнення, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.1-3 ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

При зверненні до суду з позовною заявою, зазначено, що орієнтовний розрахунок судових витрат складається з суми судового збору в сумі 840,80 грн, розмір витрат на професійну правничу допомогу не зазначено взагалі. Тобто, при поданні першої письмової заяви по суті справи, якою є позовна заява, попередньо розмір витрат на професійну правничу допомогу взагалі заявлений не був.

При цьому, ч.3 ст.134 ЦПК України надає стороні позивача право доводити інший розмір витрат ніж той, що зазначений у попередньому розрахунку, однак дана норма не може застосовуватись тоді, коли у ньому взагалі не визначено орієнтовної суми цих витрат на момент пред`явлення позову до суду.

Договір про надання правничої допомоги укладений 02.10.2020 року, цього ж дня позивачем перераховано 2000,00 грн за надання правничої допомоги та представництво її інтересів у Кіровоградському райнному суді по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Отже, на час подання заяви до суду, а саме 05 жовтня 2020 року позивачу було відомо, що вона понесла судові витрати, пов`язані з розглядом справи, крім судового збору, також і витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн, проте в позовній заяві такі витрати не вказала.

Підхід до визначення суми витрат на професійну правничу допомогу, визначений позивачем у поданій позовній заяві, не відповідає положенням цивільного процесуального закону, з огляду на диспозитивність цивільного процесу, рівність його учасників, змагальність. Фактичне збільшення суми витрат на професійну правничу допомогу з 0 грн. (в першій письмовій заяві по суті справи) до 2000,00 грн. (після детального розрахунку), який поданий безпосередньо у день судового засіданя по даній справі, позбавило відповідача можливості звернутися до суду із клопотанням про зменшення витрат на правничу допомогу та унеможливило ефективний захист відповідача від стягнення з нього цих витрат, не надало йому можливості передбачити для себе несприятливі наслідки у вигляді стягнення цих витрат за наслідками розгляду справи, що могло вплинути на його позицію при розгляді справи, вжиття ним більш активних дій для позасудового врегулювання спору, визнання позову, тощо.

З цих підстав, користуючись правом на відмову у відшкодуванні судових витрат, наданого суду ч.2 ст.134 ЦПК України, суд приймає рішення про відмову у відшкодуванні позивачу ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі ст.ст.110, 112, 114 СК України, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 134, 137, 141, 142, 200, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити частково.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 23.10.2009 року Великосеверинівської сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис № 14, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 840 грн 40 коп.

В задоволенні стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн,- відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду через суд першої інстанції.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 .

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області І.А. Бойко