Справа № 456/4704/19
Провадження № 2/456/464/2020
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

17 листопада 2020 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Саса С. С. ,

при секретарі Карпин О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_6 про усунення перешкод у здійсненні права власності та витребування свого майна, стягнення доходу у зв`язку із порушенням права (упущена вигода), відшкодування заподіяної моральної шкоди,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить витребувати із незаконного володіння відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 земельну ділянку та нежитлову будівлю, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та передати власнику ОСОБА_1 ; стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в користь позивача доходи, які міг би отримати, як би право не було порушено (упущену вигоду) за період з 16.10.2019 по 16.11.2019 в сумі 30 000,00 грн.; стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в користь позивача моральну шкоду в сумі 100 000,00 грн.; стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в користь позивача понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до свідоцтва, виданого 15.10.2019 державним нотаріусом Стрийської ДНК, позивач є власником нежитлового приміщення та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Дане нежитлове приміщення та земельну ділянку позивач придбав на відкритих електронних торгах ДП «Сетам». Після придбання даного майна та оформлення права власності позивач звертався до попередніх власників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з проханням звільнити вказане приміщення та земельну ділянку, однак вони відмовились це зробити та повідомили, що вони віддали в оренду відповідачу ОСОБА_2 , який також відмовився звільнити приміщення, покликаючись на договір оренди вказаного приміщення, що зафіксовано працівниками поліції. Враховуючи, що дане майно є комерційного призначення, тому позивач придбав для здачі в оренду. В подальшому, 16.10.2019 позивач уклав договір оренди з ФОП ОСОБА_6 , однак відповідачі відмовились звільняти майно і позивачем понесено збитки, що стверджується договором оренди. Таким чином, відповідачі незаконно володіють майном позивача, отримують прибуток, в результаті чого завдано збитки за період з 16.10.2019 по 16.11.2019 в сумі 30 000 грн. Окрім цього, позивач зазнав душевних страждань, переживань, втратив сон та порушився артеріальний тиск, так як придбав майно за всі свої збереження, які накопичував тривалий час. Розмір грошового відшкодуванння моральної шкоди становить 100 000 грн. Попередній розрахунок судових витрат позивача становить 23 457,80 грн.

05.03.2020 позивачем подано заяву разом із позовною заявою, в якій усунені описки щодо адрес сторін.

17.03.2020 третя сторона ОСОБА_6 подала пояснення по справі про те, що 16.10.2019 було укладено з ОСОБА_1 договір оренди нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , де мала намір здійснювати свою підприємницьку діяльність до серпня 2020 року з подальши можливим продовженням дії укладеного договору. Після укладення вказаного договору власник майна ОСОБА_1 не передав дане приміщення, оскільки відповідачі відмовились його звільнити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, однак подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та наполягають на задоволенні в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про розгляд справи повідомлялись належним чином, будь-яких заяв та заперечень суду не надали.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності та просить врахувати її письмові пояснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи те, що відповідачі не з`явиися в судове засідання без поважних причин, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, а тому суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення, проти такого вирішення справи позивач не заперечив.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

В силу ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

В судовому засідання встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить на праві власності майно, що складається з: нежитлової цегляної будівлі А-2, загальною площею 313,3 кв.м.; земельної ділянки площею 0,0329 га, кадастровий номер :06:041:0003, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд, категорія земель землі житлової та громадської забудови, які знаходяться в АДРЕСА_1 , що стверджується свідоцтвом, посвідченого 15.10.2019 державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. (а.с.15).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нежитлова будівля, загальною площею 313,3 кв.м., що АДРЕСА_1 .

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка, кадастровий номер :06:041:0003, площею 0,0329 га, що АДРЕСА_1 .

16.10.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 укладено договір оренди нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 313,3 кв.м.(а.с.9-11)

Відповідно до п.2.2.1. Договору оренди орендодавець зобов`язаний передати приміщення орендареві 16.10.2019.

Відповідно до п.3.1. Договору оренди орендар за користування орендованим майном сплачує орендну плату. Розмір орендної плати становить 30000 грн. на місяць. Орендна плата сплачується незалежно від результатів господарської діяльності орендаря щомісячно до 20-го числа поточного місяця.

Так, 16.10.2019 позивач звертався в Стрийський ВП ГУ НП у Львівській області з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення,пов`язаного з незаконним зайняттям належного йому на праві приватної власності нежитлової будівлі та земельної ділянки.

Також з матеріалів справи вбачається, що 22.10.2019 від імені ОСОБА_1 було надіслано вимогу-претензію відповідачам ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 щодо добровільного негайного припинення порушення прав власності ОСОБА_1 та звільнити належне приміщення, в іншому випадку буде звернення до правоохоронних органів та до суду про відшкодування заподіяної шкоди та упущеної вигоди (а.с.12-14).

Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положеннями частини 1 статті 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частин 1, 2 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 передбачено, що згідно зі ст. 387 ЦК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що наявні докази є беззаперечними на підтвердження факту того, що позивач є власником нежитлової будівлі та земельної ділянки, що знаходяться в АДРЕСА_1 .

Відповідачами не спростовано тієї обставини, що вони користуються вказаною нежитловою будівлею і земельною ділянкою, свою явку в судове засідання не забезпечили, відзив на позов не подали та доказів на спростування позовних вимог не надали.

Оскільки відповідачі чинять позивачу перешкоди в отриманні належного йому майна, так як позивач є власником спірного майна, тому суд приходить до висновку, що слід витребувати майно у відповідачів як незаконних володільців.

Що стосується вирішення питання про стягнення з відповідачів на користь позивача 30000, 00 грн. збитків (упущеної вигоди), суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

При цьому важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідачів та збитками позивача. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки.

Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані.

Так, укладений між позивачем ОСОБА_1 та третьою особою ОСОБА_6 договір оренди передбачає обов`язок відповідача відшкодувати збитки (упущену вигоду), що полягає в неотриманні орендної плати за період з 16.10.2019 по 16.11.2019.

Матеріали справи містять докази направлення на адресу відповідачів вимоги-претензії з зазначенням відомостей про укладення договору оренди на суму 30000,00 грн., що призведе до заподіяння значної шкоди.

Також, матеріалами справи підтверджується, що відповідачі фактично користуються нежитловою будівлею і земельною ділянкою у вказаний позивачем період, тому відповідачі повинні відшкодувати позивачу збитки у вигляді упущеної вигоди.

Вимога щодо стягнення з відповідачів на користь позивача збитків у вигляді доходів, які б він міг реально одержати за звичайних обставин в розмірі 30000,00 грн., є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Крім цього, відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що закріплені в п.п.3,9 постанови від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою фізичної особи слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Наявність моральної шкоди позивач мотивує тим, що внаслідок неправомірних дій відповідачів, які полягали у порушенні прав позивача як власника майна, оскільки відповідачі відмовились повернути законно придбане майно і по теперішній час його права не поновлено, що завдало душевних страждань, переживань, оскільки було потрачено всі збереження, які тривалий час заощаджував в сумі 2001500 грн. За таких обставин позивач був змушений звернутися до суду задля захисту своїх прав та переживав душевні хвилювання.

Крім цього, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом враховується те, що не можна відшкодувати моральну шкоду в повному обсязі, так як не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь який її розмір буде мати суто умовний вираз. У будь якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватний нанесеній моральній шкоді.

Суд враховує те, що своїми діями відповідачі завдали невиправної моральної шкоди позивачу, що виразилася в моральних стражданнях. Разом з тим, застосовуючи принцип розумності та справедливості, визнає, що заявлена позивачем до відшкодування моральна шкода є завищеною, а тому дана позовна вимога підлягає до часткового задоволення в розмірі 3000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 265, 268, 280 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_6 про усунення перешкод у здійсненні права власності та витребування свого майна, стягнення доходу у зв`язку із порушенням права (упущена вигода), відшкодування заподіяної моральної шкоди задоволити частково.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 нежитлову будівлю та земельну ділянку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 30 000,00 грн. (тридцять тисяч гривень 00 коп.) упущеної вигоди.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 3000 грн. (три тисячі гривень) заподіяної моральної шкоди.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 2305,20 грн.(дві тисячі триста п`ять гривень 20 копійок) судових витрат, пов`язаних з сплатою судового збору.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана до Стрийського міськрайонного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя С. С. Сас