ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7298/20 Справа № 201/233/20 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О.А. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Свистунової О.В., Лаченкової О.В.

за участю секретаря Заворотного К.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та про стягнення аліментів на утримання дружини,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та про стягнення аліментів на утримання дружини.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що з 25 березня 2011 року по 15 травня 2018 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу син залишився проживати з нею. Позивач вказувала, що їх дитина хворіє на аутизм, перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра, має інші супутні хвороби, а тому потребує постійного догляду та сторонньої допомоги. У зв`язку з цим вона не може працювати, оскільки змушена доглядати сина та безперервно знаходитись разом з ним. Соціальної допомоги їй не вистачає, вона потребує матеріальної допомоги. Відповідач працездатний, має джерела доходів, отже здатний сплачувати аліменти. З наведених підстав позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини всіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також позивач просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 , на свою користь аліменти на її утримання, як матері дитини з інвалідністю, у розмірі 1/4 всіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття, тобто до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 червня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь матері дитини ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, до досягнення ОСОБА_4 повноліття, починаючи стягнення з 13 січня 2020 року за виключенням січня і лютого 2020 року. Стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Кіровськ Луганської області, Україна, аліменти на користь матері неповнолітньої дитини з інвалідністю: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, до досягнення їх неповнолітнім сином інвалідом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повноліття, починаючи стягнення з 13 січня 2020 року. Допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1681 грн. 60 коп. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, порушення норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, з 25 березня 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2018 року, яке набрало законної сили (а.с. 6, 7).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з матір`ю у квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Згідно консультаційного висновку спеціалістів № 15/2019-01 від 08 лютого 2019 року, виданим ДУ Науково-дослідний інститут психіатрії МОЗ України у малолітнього ОСОБА_3 наявне захворювання дитячий аутизм (а.с.13).

Дитині призначено державну соціальну допомогу на дітей-інвалідів віком до 18 років згідно із спільним наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України № 454/471/516 від 08 листопада 2001 року (а.с.12).

Дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учнем 2-А класу КЗО Навчально-виховного комплексу №59 Дніпровської міської ради (а.с.137).

Позивач з 09 вересня 2019 року не працює, звільнена з посади менеджера з адміністративної діяльності ТОВ Бенефіт Профі на підставі ч.1 ст. 36 КЗпП України та з 18 листопада 2019 року їй розпочато виплату допомоги по безробіттю (а.с.17).

Відповідач з 01 серпня 2018 року працював водієм автотранспортних засобів у ПП Гранд готель Дніпро та 08 липня 2019 року його було звільнено на підставі п.1 ст. 36 КЗпПУкраїни (а.с. 63).

Згідно довідки МСЕК від 30 вересня 2020 року відповідачу ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності строком до 01 жовтня 2021 року (а.с.136).

Частиною третьою статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частинами 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За нормою ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Встановлено, після розірвання шлюбу сторін дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

Визначений судом розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини відповідає вимогам ст. 182 СК України.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з відповідача аліментів на її утримання, як матері неповнолітньої дитини з інвалідністю, слід зазначити, відповідно до ч. 1 ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Зі змісту вказаної норми закону вбачається, що право на отримання такої матеріальної допомоги має той з батьків хто опікується дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач ОСОБА_2 не надала суду будь-яких належних та достатніх доказів на підтвердження того, що дитина з інвалідністю не може обходитися без постійного стороннього догляду, що є обов`язковою умовою при реалізації нею права на утримання у зв`язку з проживанням з нею дитини з інвалідністю.

Долучений до матеріалів справи консультаційний висновок спеціалістів № 15/2019-01 від 08 лютого 2019 року, виданий ДУ Науково-дослідний інститут психіатрії МОЗ України встановлює, що у малолітнього ОСОБА_3 наявне захворювання дитячий аутизм, передбачене Переліком медичних показань, що дає право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років, затвердженим спільним наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України № 454/471/516 від 08 листопада 2001 року, рекомендована терапія та інклюзивна форма навчання у масовій школі.

Однак, із вказаного медичного висновку не вбачається, що неповнолітній ОСОБА_5 , в силу свого захворювання, дійсно не може обходитися без постійного стороннього догляду особи, яка опікується ним.

Інших доказів на підтвердження вказаних обставин матеріали справи не містять.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2020 року підлягає скасуванню в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання, як матері неповнолітньої дитини з інвалідністю, та у задоволенні зазначених позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та про стягнення аліментів на утримання дружини скасувати в частині стягнення із ОСОБА_1 аліментів на користь матері неповнолітньої дитини з інвалідністю: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, до досягнення їх неповнолітнім сином інвалідом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повноліття.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді