У Х В А Л А

Справа №377/670/20

Провадження №2-з/377/2/20

20 листопада 2020 року суддя Славутицького міського суду Київської області Теремецька Н.Ф., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

У С Т А Н О В И Л А:

До суду надійшла заява від ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка 18 листопада 2020 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями розподілена судді Теремецькій Н.Ф., в якій він просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачу Державному спеціалізованому підприємству «Чорнобильська атомна електростанція» вчиняти дії щодо прийняття на вакансію помічника машиніста тепловоза та машиніста у цех поводження з відпрацьованим ядерним паливом ДСП ЧАЕС інших осіб до розгляду справи по суті.

Заява обґрунтована тим, що заявник ОСОБА_1 має намір подавати позов до суду відносно незаконного, на його думку рішення, щодо відмови йому у прийнятті на роботу на підприємство ДСП ЧАЕС у цех поводження з радіоактивними відходами на посаду помічника машиніста тепловоза, котра відкрилася, або ж буде відкриватися у зв`язку зі звільненням за станом здоров`я колишнього працівника. У заявника є необхідна кваліфікація та навики для цієї посади. 01.10.2020 року заявник звернувся з відповідною вимогою щодо працевлаштування до ДСП ЧАЕС. Однак заявнику у прийнятті на роботу було відмовлено. Вжиття заходів забезпечення позову дає реальні шанси заявнику отримати роботу.

У задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду ( ч. 2 ст.149 ЦПК).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії.

За змістом вказаних норм, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.4 постанови ПВСУ № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Тобто, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду чи утруднення ефективного захисту прав позивача в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається із заяви, заявник просить заборонити ДСП ЧАЕС вчиняти дії щодо прийняття на вакансію помічника машиніста тепловоза та машиніста у цех поводження з відпрацьованим ядерним паливом ДСП ЧАЕС інших осіб до розгляду справи по суті.

З матеріалів, доданих до заяви вбачається, що 01.10.2020 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ДСП ЧАЕС про прийняття на роботу на посаду в цех з поводження з радіоактивними відходами на посаду помічника машиніста або машиніста тепловоза. 07.10.2020 року йому надана відповідь ДСП ЧАЕС про те, що прийняти його на роботу на посаду помічника машиніста або машиніста тепловозу неможливо у зв`язку з відсутністю на підприємстві таких вакантних посад.

Таким чином, з матеріалів заяви про забезпечення позову вбачається відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у запропонований заявником спосіб, оскільки він є цілком недоречним та необґрунтованим видом забезпечення позову. Посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення виконання можливого рішення суду, вважаю формальними та безпідставними, тому що вони ґрунтуються лише на припущеннях заявника і самі по собі не можуть бути підставою для вжиття тих заходів забезпечення позову, про які він просить.

З урахування наведеного, заява про забезпечення позову є необґрунтованою, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 151, 153 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали довідома надіслати заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Ухвала складена 20 листопада 2020 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька