Провадження № 2/522/5665/20
УХВАЛА

17 листопада 2020 року Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.

за участю секретаря судового засідання - Шеян І.В.

розглянувши заяву представника відповідача ТОВ « Петрекс Плюс» про відвід головуючого судді у цивільній справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрекс Плюс», Державного реєстратора Красносільської сільської ради Лиманського району Одеській області Дубровіної Олени Володимирівни, Державного реєстратора Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області Візирського Дмитра Миколайовича про визнання недійсними в частині рішень, актів, скасування рішень та записів про право власності,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду міста Одеси перебуває на розгляді цивільна справа за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрекс Плюс», Державного реєстратора Красносільської сільської ради Лиманського району Одеській області Дубровіної О. В., Державного реєстратора Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області Візирського Д. М. про визнання недійсними в частині рішень, актів, скасування рішень та записів про право власності.

До суду 13 листопада 2020 року, отримана суддею 16 листопада 2020 року, від представника відповідача ТОВ « Петрекс Плюс» надійшла заява про відвід головуючого судді Свяченої Ю.Б. яка мотивована тим, що позовні вимоги в частині: визнання недійсним рішення загальних зборів ТОВ «Петрекс Плюс», оформлене протоколом від 05.01.2017 року №13, в частині пункту 2 щодо збільшення частки ОСОБА_1 у статутному капіталі шляхом внесення наступного майна: нежилі приміщення №501 А, загальною площею 98,4 кв. м„ що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу від 27 січня 2014 року (номер запису про право власності -4423997), 5116800,00 грн; Визнання недійсним рішення загальних зборів ТОВ «Петрекс Плюс», оформлене протоколом від 05.01.2017 року №13, в частину пункту 27 щодо прийняття ОСОБА_2 до складу учасників ТОВ «Петрекс Плюс» з внеском до статутного капіталу таким майном: нежиле приміщення , що складає 127/1000 від всього житлового будинку, загальною площею 450,5 кв. м„ що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу від 12.07.2010 року (Реєстраційний номер - 10379386, Номер запису - 2570, в книзі - 78 неж-101), 23426000.00 грн. Визнання недійсними акти прийому-передачі нерухомого майна від 05.01.2017 року, справжність підпису на якому підтверджено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською О.В. зареєстрованого в реєстрі за №167.168 в частині передачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 внесків до статутного капіталу ТОВ «Петрекс Плюс», на думку представника відповідача - ТОВ «Петрекс Плюс» підлягають розгляду за правилами господарського судочинства.

Представник відповідача - ТОВ «Петрекс Плюс» в заяві про відвід головуючого судді зазначає, що ухвала суду від 07 жовтня 2020 року про задоволення заяви представника позивача - Одеської міської ради про забезпечення позову прийнята без участі сторін, внаслідок чого, відповідач позбавлений можливості вільно, на свій розсуд, розпоряджатися своїм майном. На підставі вищевикладеного представник відповідача вважає, що суддя Свячена Ю.Б. підлягає відводу.

Згідно ч.8 ст.40 суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Суд проаналізувавши заяву представника відповідача ТОВ «Петрекс Плюс», вважає, її необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Як вбачається із позовної заяви позивач звертається із позовними вимогами до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а також до ТОВ «Петрекс Плюс», Державного реєстратора Красносільської сільської ради Лиманського району Одеській області Дубровіної О. В., Державного реєстратора Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області Візирського Д. М. про визнання недійсними в частині рішень, актів, скасування рішень та записів про право власності щодо спірного нежитлового приміщення № 501 А, загальною площею 98,4 кв.м., (яке було збільшено до 203,3 кв.м). що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та нежитлового приміщення, що складає 127/1000 від усього житлового будинку, загальною площею 450,5 кв.м.,( яке було збільшено до 505,6 кв.м.) за адресою: АДРЕСА_1 .

Визначальними ознаками приватноправових відносин є, зокрема, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Оскільки метою оскарження позивача є визнання недійсними в частині рішень, актів, скасування рішень та записів про право власності щодо спірного нежитлового приміщення № 501 А, загальною площею 98,4 кв.м., (яке було збільшено до 203,3 кв.м), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та нежитлового приміщення, що складає 127/1000 від усього житлового будинку, загальною площею 450,5 кв.м.,( яке було збільшено до 505,6 кв.м.) за адресою: АДРЕСА_1 внаслідок яких, як зазначає позивач, було порушено його приватне право власності щодо вказаного спірного майна. То вказаний спір має приватноправовий характер, та підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Тому, суд відкриваючи провадження по вказівній цивільній справі діяв виключно в рамках цивільного процесуального законодавства та з дотриманням правил предметної та суб`єктної юрисдикції.

Окрім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15 травня 2018 року у справі №911/4144/16 зробила висновок щодо застосування норм права, а саме: справи у спорах, що виникають із земельних відносин, у яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, проте предмет спору в яких безпосередньо стосується прав і обов`язків фізичних осіб, підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства (п. 7.3. постанови).

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 911/4111/16, від 20.11.2018 року у справі № 911/44/17,15.01.2019 року у справі № 911/4007/16.

Тому, суд обґрунтовано відкрив провадження по справі, в порядку ст. 19 ЦПК України.

Щодо твердження представника відповідача про неправомірність розгляду судом заяви представника позивача про забезпечення позову без участі сторін.

Ухвалою суду, від 07 жовтня 2020 року, за заявою представника позивача вжито заходи забезпечення позову, шляхом: заборони органам та суб`єктам державної реєстрації прав, у тому числі нотаріусам, приймати рішення та вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією прав, внесенням записів та змін до них у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо - нежитлового приміщення, що складає 127/100 від всього житлового будинку загальною площею 505,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлового приміщення № 501 А, загальною площею 203,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 153 ЦПК України встановлений порядок розгляду заяви про забезпечення позову, відповідно до якого заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що лише у виняткових випадках суд може призначити розгляд заяви про забезпечення позову у судовому засіданні з викликом сторін, що у свою чергу є правом суду, а не його обов`язком, що спростовує твердження заявника щодо обов`язку суду розглядати заяви про забезпечення позову з урахуванням його думки.

Тому, суд керуючись вимогами ст. 153 ЦПК України обґрунтовано розглянув заяву представника позивача про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Ухвала суду від 07 жовтня 2020 року про забезпечення позову в апеляційному порядку не оскаржена.

Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Згідно ч.3 ст.39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Також підставами відводу (самовідводу) законодавець визначив недопустимість повторної участі судді в розгляді справи (ст. 37 ЦПК України), та неможливість входження до складу суду осіб, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (п.3 ст. 46 ЦПК України).

Суд не вбачає підстав для відводу судді Свяченої Ю.Б, визначених ст. 36 ЦПК України, оскільки заявником не доведені обставини, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності головуючого по справі судді.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина в конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони

про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що зазначені в заяві обставини, не викликають сумнів в об`єктивності, однобічності та неупередженості судді Свяченої Ю.Б. при вирішенні даної цивільної справи.

Доводи заяви про відвід не можуть ґрунтуватися на міркуваннях, що мають на меті обмежити або поставити під сумнів право іншої сторони на забезпечення та реалізацію своєї участі у розгляді справи.

Обставини, викладені в заяві про відвід головуючої судді є необ`єктивними та такими, що порочать правосуддя та формують негативні емоції, що перешкоджає об`єктивному формуванню внутрішнього переконання при винесенні рішенні.

Тому, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання представника відповідача ТОВ «Петрекс Плюс» про відвід головуючого судді.

Відповідно до ч. 2 ч.3 ст.40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

З огляду на те, що заявлений відвід є необґрунтованим, суд вважає що наявні правові підстави для передачі заяви представника відповідача- ТОВ «Петрекс Плюс» про відвід головуючому судді Свяченій Ю.Б. до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Свяченої Ю.Б.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.35-40, 260-263 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ТОВ « Петрекс Плюс» про відвід головуючого судді у цивільній справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрекс Плюс», Державного реєстратора Красносільської сільської ради Лиманського району Одеській області Дубровіної Олени Володимирівни, Державного реєстратора Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області Візирського Дмитра Миколайовича про визнання недійсними в частині рішень, актів, скасування рішень та записів про право власності- відмовити .

Заяву про відвід передати до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України для визначення в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Свячена Ю.Б.