Справа №-613/621/20 Провадження №-2/613/303/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року м.Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Харченка С.М., за участю секретаря Мізяк М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Богодухові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовами до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, та просять стягнути з відповідача на їх користь по 6000 грн. кожен, у якості відшкодування моральної шкоди. Ухвалою суду від 23 липня 2020 року справи об"єднано в одне провадження.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 10.04.2020 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та йому призначено покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 850 грн. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Вирок на даний час набрав законної сили. ОСОБА_1 зазначає, що в результаті злочинних дій ОСОБА_3 їй була заподіяна моральна шкода, оскільки ОСОБА_3 посягнув на її здоров`я, недоторканність і безпеку. Внаслідок вчиненого злочину вона пережила і переживає сильні душевні страждання, її звичайний життєвий устрій потерпів значних негативних змін. Його стосунки з оточуючими людьми були порушені, багато з них, особливо його знайомих та сусідів, швидко дізналися про те, що сталося. Навкруги неї та сім`ї склалася специфічна, резонансна обстановка. Люди розпитували про обставини скоєного злочину, відкрито обговорювали вказану подію, розпитували про хід розслідування та судовий процес, його наслідки, що само по собі утруднювало його життя та відносини з оточуючими. На даний час вказана ситуація триває, знайомі та сусіди періодично розпитують її про стан справ, нагадують їй про спричинення тілесних ушкоджень. Крім того, зазначає, що вона змушена була з`являтися у правоохоронні органи для проведення слідчих дій, а згодом до суду, витрачала на це свій час. Тим часом у поведінці відповідача відсутні жодні прояви каяття. ОСОБА_3 завдану шкоду не відшкодував, уникає спілкування. Вказані обставини та поведінка відповідача лише підсилюють її душевні страждання. Сам факт заподіяння тілесних ушкоджень спричинив їй моральну шкоду.

Позивач ОСОБА_2 зазначає, що вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 15.04.2020 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та йому призначено покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 850 грн. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Вирок на даний час набрав законної сили. ОСОБА_2 зазначає, що в результаті злочинних дій ОСОБА_3 йому була заподіяна моральна шкода, оскільки ОСОБА_3 посягнув на його здоров`я, недоторканність і безпеку. Внаслідок вчиненого злочину він пережив і переживає сильні душевні страждання, його звичайний життєвий устрій потерпів значних негативних змін. Його стосунки з оточуючими людьми були порушені, багато з них, особливо його знайомих та сусідів, швидко дізналися про те, що сталося. Навкруги нього та сім`ї склалася специфічна, резонансна обстановка. Люди розпитували про обставини скоєного злочину, відкрито обговорювали вказану подію, розпитували про хід розслідування та судовий процес, його наслідки, що само по собі утруднювало його життя та відносини з оточуючими. На даний час вказана ситуація триває, знайомі та сусіди періодично розпитують його про стан справ, нагадують йому про спричинення тілесних ушкоджень. Крім того, зазначає, що він змушений був з`являтися у правоохоронні органи для проведення слідчих дій, а згодом до суду, витрачав на це свій час. Тим часом у поведінці відповідача відсутні жодні прояви каяття. ОСОБА_3 завдану шкоду не відшкодував, уникає спілкування. Вказані обставини та поведінка відповідача лише підсилюють його душевні страждання. Сам факт заподіяння йому тілесних ушкоджень спричинив моральну шкоду.

Сторони та їх представники в судове засідання не з`явилися про день, час та місце розгляду справи були повідомлені.

Представник позивачів надав суду заяву, за змістом якої просить судове засідання провести за його відсутності та відсутності позивачів, при цьому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Відповідач надав суду заяву, за змістом якої просить позов розглянути за його відсутності та відсутності його представника, просив врахувати доводи викладені у відзиві на позовну заяву.

Згідно змісту відзиву, наданого відповідачем, останній зазначає, що позовні вимоги він визнає частково на суму 2000 грн. кожному з позивачів, оскільки вважає, що останніми явно завищений розмір моральної шкоди. Також зазначив, що він в ході розгляду кримінальних проваджень свою вину визнав, розкаявся у застосуванні фізичної сили відносно позивачів, на даний не має постійного джерела доходів, перебуває на обліку в центрі зайнятості, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Враховуючи вище перелічені обставини, не має можливості відшкодувати моральну шкоду в добровільному порядку.

Суд, дослідивши докази, встановивши фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами, дійшов до наступного.

Судом на підставі вироку Богодухівського районного суду Харківської області від 10.04.2020 року було встановлено, що ОСОБА_3 21 лютого 2020 року близько 20-00 години, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, знаходячись неподалік від домоволодіння АДРЕСА_1 в ході сварки із ОСОБА_1 , що сталася на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно схопив обома руками ліву руку ОСОБА_1 , силоміць стиснув та вивернув її, після чого наніс один удар долонею правої руки в область губ та щелепи зліва останньої, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді синця в області лівої гілки нижньої щелепи, саден та синця в області тильної поверхні лівої кисті, які згідно висновку експертизи №12-14/34-БГ/20 від 24.02.2020 року за ступенем тяжкості кваліфікуються як ЛЕГКІ тілесні ушкодження. Суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 в умисному легкому тілесному ушкодженні, дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України. Вироком суду від 10 квітня 2020 року ОСОБА_3 визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (всімсот п`ятдесят) гривень. Цивільний позов у справі не заявлявся.

Крім того, на підставі вироку Богодухівського районного суду Харківської області від 15 квітня 2020 року було встановлено, що ОСОБА_3 21 лютого 2020 року близько 20-00 год., маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, знаходячись неподалік від домоволодіння АДРЕСА_1 , в ході сварки із ОСОБА_2 , що сталася на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно наніс останньому один удар кулаком правої руки в область лівого ока, від якого останній впав на землю, після чого ОСОБА_3 наніс один удар правою ногою в область лівого стегна ОСОБА_2 , коли останній перебував у горизонтальному положенні. Після цього, коли ОСОБА_2 підвівся на ноги ОСОБА_3 , продовжуючи свої злочинні протиправні дії, наніс йому один удар кулаком правої руки в область носу, спричинивши тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носу, яке згідно висновку експертизи № 12-14/33-БГ/20 від 25 лютого 2020 року за ступенем тяжкості кваліфікуються як легке тілесне ушкодження, що потягло короткочасний розлад здоров`я терміном більше 6 днів, але не більше 3-х неділь (21день). Суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 в умисному легкому тілесному ушкодженні, дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України. Вироком суду від 15.04.2020 року ОСОБА_3 визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (всімсот п`ятдесят) гривень. Цивільний позов у справі не заявлявся.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Пунктом 1 частини 2 статті 22 ЦК України встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

З абзацу 1 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31 березня 1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди,

заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) таабзацу 1 п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України№6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі.

На підставі ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31.03.1995 року №4 (зі змінами та доповненнями) зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п.9 вищевказаної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно зі ст.46 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод (в редакції Протоколу № 11), рішення Європейського суду є обов`язковими для держав-учасниць Конвенції. При цьому Україна офіційно визнала юрисдикцію Європейського суду з питань тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї. Отже, суду необхідно враховувати в своїй діяльності прецеденту практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

За ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При вирішенні питання про часткове задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди, суд враховує характер протиправних дій відповідача по відношенню до позивачів, які є кримінально караними, глибину душевних страждань позивачів, які зумовлені заподіянням їм розладом здоров`я, що призвели до зміни звичного для них способу життя.

З урахуванням викладеного, виходячи із заявлених позовних вимог, враховуючи, що вина відповідача у вчиненні ним злочинних дій, направлених на заподіяння здоров`ю позивачів, доведена вироками суду, які набрали законної сили, завданні злочинними діями відповідача позивачам тілесних ушкоджень, які за критерієм небезпеки життя є легкими тілесними ушкодженнями, мають причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою відповідача і моральною шкодою, яку він завдав позивачам, що виразилась у душевних стражданнях позивачів, яких вони зазнали у зв`язку з протиправною поведінкою щодо них, а також у фізичному болю та стражданнях, яких вони зазнали у зв`язку з ушкодженням здоров`я, отримані пошкодження змусили позивачів вживати додаткові заходи для відновлення свого здоров`я, а саме проведення лікування, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості та враховуючи характер, глибину моральних страждань, що носили негативні наслідки, внаслідок чого позивачі були вимушені звернутися до суду за захистом порушеного права, а також враховуючи характер і глибину душевних страждань позивачів, суд прийшов до висновку, що позов про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, в розмірі по 5000 грн. на користь кожного позивача. В задоволенні решти вимог - відмовити.

Відповідно до положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року 3674-VI, позивачі у справах даної категорії звільняються від сплати судового збору.

Оскільки позивачі звільнені від сплати судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1681 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 76, 81,82,133,136,141, 244-245, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України,суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого

за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , в рахунок відшкодування моральної шкоди - 5000 (п`ять) тисяч гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 (п`ять) тисяч гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1681 гривню 60 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення суду складено 20 листопада 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через Богодухівський районний суд Харківської області.

Суддя