Головуючий суду 1 інстанції - Воронкін О.А.
Доповідач -Карташов О.Ю.
Справа № 431/6857/19
Провадження № 22-ц/810/695/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Гаврилюк В.К., Коновалова В.А.

за участю секретаря судового засідання Вовчанської С.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу

ОСОБА_3

на рішення Старобільського районного суд Луганської області від 10 вересня 2020 року, ухваленого у складі судді Воронкіна О.А., в залі судових засідань Старобільського районного суду Луганської області у м. Старобільськ

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Воронко В.В., звернувся до Старобільського районного суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

Зазначив, що з відповідачкою він має двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У відповідності до виконавчого листа № 426/1061/17 з позивача стягнуто аліменти на тримання дитини ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частки усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також у відповідності до судового наказу № 426/21356/17 з позивача стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частки усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Загалом, розмір стягнутих аліментів на утримання дітей складає 1/2 частку або 50% від заробітку (доходу).

Окрім цього, з позивача утримуються також аліменти на користь відповідачки у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно на її утримання, як не працюючої дружини, до досягнення трьох років дитиною. Тобто загалом з позивача ОСОБА_1 стягується понад 60 % заробітку (доходу).

Просив суд зменшити розмір аліментів, стягнутих з нього на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на утримання дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та стягувати з нього аліменти на утримання дітей - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 10.09.2020 року ухвалено позовні вимоги задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (і.н. НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_3 , на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частки усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дітей.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції послався на те, що суми стягнутих з позивача аліментів на утримання дітей перевищують 50 % прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, а тому позивач правомірне просить зменшити розмір аліментів, які визначені рішеннями суду від 13.10.2017 р., 13.12.2017 р.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Старобільського районного суду Луганської області від 10 вересня 2020 року по справі № 431/6857/19.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не врахував її скрутне матеріальне становище. Позивач не надав обґрунтованих доказів та обставин для зменшення розміру аліментів, навпаки, є докази, що матеріальне становище позивача стало набагато краще. Суд не врахував, що на час звернення до суду з даним позовом, позивач має постійну роботу та заробіток, він проживає постійно у Республіка Болгарія з грудня 2018 року, має там офіційну роботу та матеріально забезпечений є керуючим філії ESTEL Cosmetics Bulgaria EOOD з 18.10.2018 року.

Зменшення розміру аліментів суперечить інтересам дітей

Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, місце та час судового засідання повідомлені належним чином.

Представник позивача адвокат Воронко В.В. надав заяву про розгляд справи без його та позивача участі.

Відповідач ОСОБА_3 у заяві просила розглянути справу без її участі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.ч. 1- 4 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно з п.п. 1-5 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Судом встановлено, що сторони є батьками двох дітей: доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно копії заочного рішення Сватівського районного суду Луганської області, від 13.10.2017 року, з позивача було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісяця, до повноліття дитини, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на її утримання, як непрацюючої дружини, починаючи з 26.01.2017 року до досягнення трьох років дитиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно копії судового наказу Сватівського районного суду Луганської області від 13.12.2017 року, з позивача було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісяця, до повноліття дитини, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вказані судові рішення набрали законної сили, звернені до виконання та виконуються.

Оцінюючи письмові аргументи учасників справи та висновки суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Аналіз норми ст. 192 СК України дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що розмір аліментів, стягнутих з нього на утримання двох дітей та дружину перевищує 60 % його заробітку (доходу).

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що розглядаючи позов, суд першої інстанції не врахував те, що ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану після стягнення з нього аліментів.

Навпаки з позивача з 27.06.2019 року, тобто до дати пред`явлення позову, припинено стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 .

Відтак, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 13.09.2017 року та судовим наказом № 426/21356/17 Сватівського районного суду Луганської області від 13.12.2017 року, то йому у позові слід відмовити.

Відповідно до вимог ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Старобільського районного суд Луганської області від 10 вересня 2020 року скасувати, постановити по справі нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів відмовити за необґрунтованістю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний тект постанови складено 16 листопада 2020 року.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді: В.К. Гаврилюк

В.А. Коновалова