Справа 556/1882/19
Номер провадження 2/556/49/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.10.2020 дата розгляду справи

Володимирецький районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Іванків О.В.

при секретарі Кньовець Н.П.

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Луницької С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Служби у справах дітей виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області про усунення перешкод у спілкуванні батька з малолітньою дитиною та про участь батька у вихованні малолітньої дитини, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив усунути перешкоди в спілкуванні з малолітньою донькою, а також встановити порядок спілкування батька з дитиною у відповідності до рішення виконавчого комітету Вараської міської ради.

Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду 15.10.2019 року з Кузнецовського міського суду за правилами територіальної підсудності.

29.10.2019 року позов прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

10 червня 2020 року вказану справу передано до розгляду під головуванням судді Іванків О.В.

10.07.2020 року у справі закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач подала до суду відзив, в якому заперечила проти позову, вказувала, що спілкування з батьком негативно впливає на стан доньки, її здоров`я.

Позивач подав відповідь на відзив.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, пояснив, що він є батьком малолітньої дитини ОСОБА_3 , розлучений з її матір`ю та проживає окремо, проте бажає брати участь у вихованні дитини. Разом з тим, незважаючи на неодноразові звернення та прийняті рішення виконавчим комітетом, відповідач вчиняє перешкоди у спілкуванні з дитиною навіть телефоном, переховується, не дає дитину для побачень, перешкоджає спільним поїздкам на канікулах. У зв`язку з викладеним, звернувся до суду з відповідним позовом, який просив задовільнити.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовчому судовому засіданні заперечила проти позову, заявила, що дитина боїться батька і побачення з ним негативно впливають на її здоров`я та поведінку.

В судовому засіданні представник відповідача заперечила проти позову з мотивів, викладених у відзиві, пояснила, що інтереси дитини є пріоритетними.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Вараської міської ради - в підготовчому судовому засіданні визнала позовні вимоги, пояснила, що будь-яких перешкод у спілкуванні позивача з його донькою немає, рішення виконавчого комітету, яким було встановлено порядок участі у вихованні дитини враховує вік дитини та інші істотні обставини, однак вказане рішення ОСОБА_4 не виконує.

В судове засідання представник третьої особи подала клопотання про розгляд справи у її відсутності.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, судом встановлено, що сторони у справі є батьками малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 04.12.2017 року, місцем проживання дитини визначено місце проживання матері.

Також встановлено, що за зверненням ОСОБА_6 рішенням виконавчого комітету №51 від 20.03.2018 року визначено спосіб участі батька ОСОБА_6 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_7 .

Вказане рішення змінено рішенням виконавчого комітету цієї ж ради №48 від 28 лютого 2019 року, яке залишається чинним на час судового розгляду справи.

У відповідності до ст.141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Як вбачається зі ст.157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Таким чином, аналіз вказаних норм засвідчує, що участь у вихованні дитини є обов`язком батьків, при цьому той з батьків, хто проживає окремо від дитини, має право на спілкування з нею, а інший не вправі цьому перешкоджати.

Єдиною підставою, яка у відповідності до змісту закону може перешкодити участі батька у вихованні дитини, є негативний вплив такої участі на нормальний розвиток дитини.

Разом з тим, твердження відповідача ОСОБА_8 про те, що зустрічі з батьком негативно впливають на ОСОБА_3 , її психологічний стан та здоров`я, є її особистими припущеннями і не підтверджені жодними доказами.

Як вбачається зі ст.ст.19, 158 Сімейного Кодексу України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги пояснення сторін та письмові докази, суд приходить до висновку, що рішення виконавчого комітету Вараської міської ради, якими було встановлено порядок участі ОСОБА_6 у вихованні доньки ОСОБА_3 прийняті у відповідності до встановленого порядку, в межах компетенції органу опіки та піклування та з урахуванням інтересів дитини.

Доводи представника відповідача про те, що ОСОБА_3 перебуває на диспансерному обліку з діагнозом «Гострий пієлонефрит» у зв`язку з чим потребує особливого харчування, додаткових гігієнічних процедур та періодичного лікування, на думку суду, не свідчить про наявність істотних обставин, які б могли перешкодити участі батька у вихованні з дитиною, у спосіб, визначений органом опіки та піклування.

Так, позивач пояснив, що донька навчається в школі без будь-яких обмежень і застережень, крім того, він має окреме житло і достатній дохід для того, щоби забезпечити ОСОБА_3 відповідне харчування, догляд, лікування, в т.ч. санаторно-курортне. Пояснення ОСОБА_6 в цій частині повністю підтверджуються письмовими доказами - відміткою про його реєстрацію, довідкою про доходи.

Ці доводи позивача відповідачем не спростовано.

У відповідності до ст.159 Сімейного Кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_9 належними та допустимими доказами підтвердив власні позовні вимоги, які не спростовані відповідачем і підлягають задоволенню.

Наявність будь-яких істотних обставин, які б могли перешкодити участі батька у вихованні малолітньої дитини, судом не встановлена.

При цьому суд також приймає до уваги, що ОСОБА_9 з метою забезпечення інтересів доньки дав згоду на побачення з донькою у вихідні дні без ночівлі дитини.

Що стосується побачень з батьком у присутності матері ОСОБА_8 , як просила про це відповідач, то на думку суду, такі побачення не відповідатимуть інтересам дитини з огляду на таке.

У відповідності до абзаці 2 ч.2 ст.158 Сімейного Кодексу України, в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Разом з тим, як підтвердили сторони у своїх поясненнях, між ними існують тривалі неприязні стосунки і в силу цього під час особистого спілкування, в тому числі в присутності ОСОБА_3 , виникають сварки.

Ураховуючи те, що між сторонами у справі склалися неприязні стосунки, визначення зустрічей батька з дитиною в присутності матері дитини не забезпечить дитині нормального психологічного стану під час таких зустрічей.

Таку позицію висловив КЦС ВС в постанові від 06.05.2020 року у справі №487/2621/17-ц (61-45576св18).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод в спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та в участі батька у вихованні з малолітньою дитиною.

Встановити наступні способи участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 :

1)побачення з дитиною з 17 год до 19 год. у будні дні один раз на тиждень;

2)побачення з дитиною в суботу з 10 год. до 22 год. два рази на місць;

3)побачення з дитиною в неділю з 10 год. до 22 год. два рази на місяць;

4)проведення спільного відпочинку під час відпустки батька та/або канікул дитини не менше 14 діб щорічно;

5)спілкування з дитиною телефоном.

Повний текст рішення буде проголошено 30 жовтня 2020 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У відповідності до п.15.5) розділу Х111 Прикінцеві положення, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Головуюча:

Повний текст рішення проголошено 23 жовтня 2020 року

Учасники провадження:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканець АДРЕСА_1 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканка АДРЕСА_2 , зареєстрована в АДРЕСА_3;

Третя особа - Виконавчий комітет Вараської міської ради Рівненської області, 34400, м.Вараш, м-н Незалежності, 1, .