Справа № 755/9101/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.

з участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та аліменти на дружину, яка здійснює догляд за дитиною-інвалідом,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та аліменти на дружину, яка здійснює догляд за дитиною-інвалідом в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_4 в розмірі 2 500,00 грн щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_5 в розмірі 3 500,00 грн щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. А також стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача як особи що здійснює догляд за дитиною-інвалідом в розмірі 1500,00 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу у них народилося двоє дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2. Останнім часом, сімейне життя між позивачем та відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, внаслідок чого позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Водночас, питання про утримання дітей не вирішено. Позивач вважає, що достатній розмір аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 складає 2500,00 гривень. Щодо розміру аліментів на другу дитину ОСОБА_5 , то позивач вважає, що достатнім розміром аліментів буде 3 500,00 гривень враховуючи те, що вона є дитиною - інвалідом з дитинства та потребує постійних матеріальних затрат. Крім того, позивач також просить стягнути аліменти на своє утримання зазначаю, що позивач проживає разом зі своїми дітьми, в тому числі з ОСОБА_5 та здійснює над ними опіку, тому з відповідача також слід стягнути 1 500,00 гривень на її утримання.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги частково, а саме зазначив, що згоден сплачувати аліменти на утримання двох дітей в загальному розмірі 4 000,00 гривень. Щодо сплати аліментів на дружину відповідач заперечував в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Як убачається з пояснень та матеріалів справи, 27 листопада 1999 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданий Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1563.

ІНФОРМАЦІЯ_1 від даного шлюбу у позивача та відповідача народилась дитина - ОСОБА_6 (а.с. 5)

Згідно положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Таким чином, судовий (спірний) спосіб виконання обов`язку утримувати дитину, тобто стягнення аліментів на підставі рішення суду, є можливим у разі відсутності домовленості (договору) між батьками про сплату аліментів.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за №3 «Про застування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, малолітня дитина проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків.

При визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що діти проживають разом з матір`ю, перебувають на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства має право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків.

В той же час, відповідач є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було надано. Діти проживають разом з позивачем, вони потребують матеріальної допомоги. Крім того, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 має діагноз: структурна епілепсія, генералізовані приступи. Нижній спастичний парапарез. Грубі когнітивні порушення, у зв`язку з чим, встановлено інвалідність, що підтверджується посвідченням НОМЕР_2 видане Управлінням праці та соціального захисту населення Дарницької РДА. Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитини, відчувати відповідальність за нею, забезпечувати йому добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально, однак відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання в добровільному порядку.

Виходячи з положень ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

За положенням ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

При визначені розміру аліментів судом враховуються обставини, що передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, норми статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", якою встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Таким чином, з урахуванням вище викладеного, а саме що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, тому враховуючи незначене відхилення, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі 2500,00 гривень.

Також, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 3500,00 гривень з урахування того, що дитина є інвалідом та потребує постійного матеріального забезпечення, що підтверджується рядом документів, а саме: індивідуальною програмою реабілітації дитини-інваліда № 76 від 17 березня 2020 року, довідкою № 223 від 02 червня 2020 року виданої директором школи «Надія».

Щодо стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 , як особи, що здійснює догляд за дитиною-інвалідом слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.

За таких обставин, право матері на отримання аліментів від батька дитини виникає у разі, якщо вона проживає з дитиною-інвалідом; дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду; матір опікується нею; другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Аналізуючи викладене, судом встановлено, що з наданих позивачем доказів до позовної заяви, не вбачається, що неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , потребує постійного стороннього догляду.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав у задоволенні позовних вимог щодо стягнення аліментів на дружину.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 30 червня 2020 року.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 150, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 18, 76, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та аліменти на дружину, яка здійснює догляд за дитиною-інвалідом задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) аліменти на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 30.06.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) аліменти на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 3500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 30.06.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позову відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 18 листопада 2020 року.

Суддя Н.О.Яровенко