Справа № 209/2292/19
Провадження № 2/209/80/20
РІШЕННЯ

іменем України

02 листопада 2020 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Багбая Є.Д.

за участі секретарі Полухіної Г.О.,

за участі представника позивача - адвоката Малюк О.П., представника відповідача - Шкромида Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про захист прав споживачів, визнання припиненим кредитного договору у зв`язку з належним виконанням зобов`язань,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Споживчий центр» про захист прав споживачів, визнання припиненим кредитного договору у зв`язку з належним виконанням зобов`язань, посилаючись на те, що даний час нею повністю погашена заборгованість за Кредитним договором № 08.02.2019-100006408 від 08 лютого 2019 року на загальну суму 15824,00 гривень, що перевищує розмір заборгованості за вищевказаним кредитним договором, просить суд визнати припиненим вищевказаний кредитний договір, укладений між нею та відповідачем у зв`язку з належним виконанням зобов`язань. Позов мотивований тим, що ніяких інших договорів позивач з відповідачем не укладала, в тому числі договори про перекредитування №№ 07.03.2019-010001294 від 07.03.2019 року, 29.03.2019- 010000965 від 29.03.2019 року, 19.04.2019-010000977 від 19.04.2019 року, про які зазначає Відповідач у відзиві на позов, паролі в особистому кабінеті не вводила, електронним цифровим підписом або аналогом власноручного підпису нічого не підписувала, на заявках, наданих Відповідачем до суду, міститься не її підпис, окрім того надана до суду відповідачем Пропозиція (оферта) укладення договору про надання кредиту, яка разом з заявкою від 08 лютого 2019 року про отримання кредитних коштів складають кредитний договір № 08.02.2019-100006408 від 08 лютого 2019 року, є значним за обсягом документом, вона не ознайомилася з нею, що підтверджується відсутністю будь-якого підпису на пропозиції (оферті) укладення договору про надання кредиту.

Ухвалою від 15 липня 2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження.

22 жовтня 2020 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те що позивач визнає факт укладення кредитного договору №08.02.2019-100006408 від 08 лютого 2019 року, шляхом підписання його одноразовим ідентифікатором, отриманим на свій мобільний телефон та отримання грошей на карту в розмірі 10000,00 грн. Що стосується оплат, позивача які вона також визнає згідно раніше наданих відповідачем квитанцій, то лише один платіж згідно квитанції №968290722 від 07 березня 2019 року на суму - 6 384,00 грн. було сплачено по договору №08.02.2019-100006408, оскільки в ній зазначено призначення платежу «Сплата по договору №08.02.2019-100006408». Інші квитанції №985877451 від 29 березня 2019 року на суму - 4 848,00 грн., № від 19 квітня 2019р. на суму - 4 592,00 грн. сплачувались позивачем за іншими договорами, оскільки в них зазначено призначення «Сплата по Договору №07.03.2019-010001294» та сплата по договору №29.03.2019-010000965». Крім того усі істотні умови електронного кредитного договору містяться у заявці та оферті, з якою позивач ознайомилась, та до якої відповідач забезпечив безперешкодний доступ відповідно до ч.ч. 4, 5 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію. В акцепті позичальника від 08.02.2019 року позивач активуванням галочки підтвердив своє ознайомлення з умовами оферти: «Я ознайомлений і приймаю умови кредитного договору (оферти)». В системі відповідача реалізована технічна неможливість продовження та закінчення процедури укладення електронного кредитного договору (перехід на іншу веб-сторінку) без ознайомлення з умовами оферти, що підтверджується довідкою ТОВ «Споживчий центр» №1367 від 11.12.2019 року.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання з`явилась, позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, заперечував проти позовних вимог позивача, підтримав пояснення надані у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 08 лютого 2019 року отримала кредитні кошти від відповідача відповідно до кредитного договору № 08.02.2019-100006408, який був укладений в письмовій електронній формі, в розмірі 10000,00 грн., строком на 14 календарних днів зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2800,00 грн. до 21 лютого 2019 року, ця обставина підтверджується, копією пропозиції на укладення кредитного договору (оферти)/том 1, а.с.109-110/.

Згідно п.п. 1.1 Договору, Кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розміні та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно п.п.1.3 сума кредиту, термін повернення кредиту, строк користування кредитом, проценти та графік платежів встановлюється у заявці /том 1 а.с.111/, яка є невід`ємною частиною даної оферти.

Згідно п.п.2.8 реальна річна процентна ставка за кредитом становить 730%

Позивач прийняла умови кредитного договору, про що свідчить копія заявки на отримання кредиту/а.с.111/ на якій міститься електронний підпис позивача та копія відповіді на заяву, де зазначено, що вищевказана заявка була прийнята /том.1, а.с.112/.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний договір укладений в електронній формі.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

В статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Також, відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Нормою статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу.

Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Тому договір укладений між сторонами 08 лютого 2019 року в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (позика) цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Зазначений кредитний договір було укладено з відповідачем в електронній формі, шляхом використання позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеного ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», що відповідає правилам ч. 1 ст. 205 ЦК України, згідно з якою правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Окрім того 07 березня 2019 року позивач уклав з відповідачем кредитний договір №07.03.2019- 310001294, про що свідчить копія договору /том 1, а.с.121-126/ відповідно до якого відповідач був зобов`язаний видати позивачу кредит у розмірі 10000,00 грн. При укладенні цього договору позивач звернувся до відповідача з заявою позичальника про перекредитування/зарахування від 07.03.2019 року, на підставі якої було проведено зарахування рівних зустрічних однорідних вимог:

- вимоги ТОВ "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про повернення тіла кредиту у розмірі 10000,00 грн. за кредитним договором №08.02.2019-100006408 від 08.02.2019 року;

- вимоги ОСОБА_1 до ТОВ "Споживчий центр" про видачу суми кредиту у розмірі 0000,00 грн. за кредитним договором №07.03.2019-010001294 від 07.03.2019 року.

З наведеного вбачається, що позивач не повертав позивачу за договором №08.02.2019- 00006408 кредит у розмірі 10000,00 грн. шляхом його сплати, а лише звернувся до відповідача з заявою про перекредитування/зарахування, яка була задоволена відповідачем.

За ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вимоги про визнання припиненим кредитного договору в цілому внаслыдок його належного виконання, суд вважає необґрунтованими з тих підстав, що фактичного належного виконання договору не було, оскільки позивач для погашення суми заборгованості по кредитному договору перекридутався отримавши інші кредити для його погашення, на тих же умовах та підставах. Позивачем не надано будь-яких доказів того, що укладений між відповідачем та ОСОБА_1 кредитний договір не відповідає вимогам законодавства України., або щодо його неналежного укладання, ці обставини судом досліджені та суду позивачем не доведені. Щодо неознайомлення позивача з умовами договору належним чином, суд також не приймає ці доводи представника позивача, оскільки не ознайомившись із його умовами укласти договір в еклектронномі виді тезнічно неможливо, окрім того у позивача останній кредит є тридцять восьмим по кількості, що свідчить про його обізнаність з уомвами отримання кредитних коштів, виходячи із вищенаведеного, в задоволені позову слід відмовити.

Позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, тому судові витрати відносяться за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 2, 4, 81, 82, 96, 128, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про захист прав споживачів, визнання припиненим кредитного договору у зв`язку з належним виконанням зобов`язань відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлений 7 листопада 2020 року.

Суддя

Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська Є.Д. Багбая