Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

спр. № 336/167/2020

пр. № 2/336/1188/2020

м. Запоріжжя 23 листопада 2020 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Зарютіна П.В.,

при секретарі Романок А.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, за яким зазначила, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 25.12.2004 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Шлюбні відносини фактично між сторонами припинені.

На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб сторін.

Вищевказана справа була призначена до судового розгляду, у судове засідання явився відповідач, який заперечив на позов, вказуючи на те, що сторони проживають в одній оселі.

Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин заявлений позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.12.2004 року, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб.

Сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження названої дитини.

Згідно ст.110-112 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Отже, з`ясувавши фактичні взаємовідносини сторін, обставини їх життя, зокрема, те, що за поясненнями відповідача позивач взагалі виїхала за кордон та, відповідно, не проживає натепер спільно з відповідачем, наявність у сторін неповнолітньої дитини, дійсні причини заявленого позову, від на якого сторона позивача не відмовлялася, вважаючи неможливість збереження шлюбу, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечить інтересам позивача, бо сторони мають непорозуміння між собою, що має суттєве значення для вирішення спору, через що вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Вказаний висновок суду підкріплюється й тим, що наданий судом строк подружжя не примирив.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110-112 СК України, ст.ст. 1-4, 5, 12, 13, 76-81, 82, 89, 189-200, 258, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) про розірвання шлюбу.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 25.12.2004 року відділом РАЦС Шевченківського районного управління юстиції м. Запоріжжя, про що зроблено запис № 522.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін