Справа № 236/3509/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Саржевської І.В.,

за участю секретаря Олійник С.М.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки адвоката Рогова О.А.,

відповідача: ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Башкова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лиман Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , про розірвання договору купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки з розстроченням платежу, стягнення розміру задатку,

ВСТАНОВИВ:

04.09.2019 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами з земельною ділянкою від 11.07.2018 та стягнення суми завдатку. Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 11.07.2018 між ОСОБА_2 , який діяв від свого імені та від імені ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , та позивачкою укладено договір купівлі - продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельною ділянкою, що розташовані по АДРЕСА_1 . Договір посвідчено державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори за реєстром № 2055. Ціна договору склала 59918 грн. Зазначений договір укладений з розстроченням платежу, а саме: 05.06.2018 позивачка сплатила ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 47160 грн., що підтверджується відповідною розпискою. Залишок коштів в сумі 12678 грн. позивачка повинна була сплатити не пізніше 11.01.2019 . Після чого договір би вважався виконаним, і до позивачки перейшло право власності на визначене майно. Проте позивачці стало відомо, що один з володарів частини домоволодіння, а саме ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відповідачі в установленому порядку не оформили своїх спадкових прав. Отже до обумовленого сторонами договору строку договір не виконаний. У зв`язку з чим порушуються її права, оскільки з липня 2018 року позивачка не може користуватися будинком та земельною ділянкою, будинок руйнується, не ремонтується, земельна ділянка не обробляється та занепадає. У зв`язку з істотною зміною обставин, та істотним порушенням з боку продавців умов договору, керуючись ч. 1 ст. 652, ч. 2 ст. 651 ЦК України просила розірвати договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами з земельною ділянкою від 11.07.2018. Стягнути солідарно з відповідачів суму завдатку, сплаченого 05.06.2018 у розмірі 47160 грн. Стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 1536,80 грн. (а.с.4-9).

Ухвалою судді від 13.11.2019 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання, встановлений відповідачам строк для надання відзиву на позов (а.с.37-38).

Від відповідача ОСОБА_2 15.01.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив у позові відмовити. На обґрунтування заперечень зазначив, що дійсно 11.07.2018 між відповідачем, який діяв від свого імені та від імені ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , та позивачкою укладений договір купівлі - продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами з земельною ділянкою, розташованих по АДРЕСА_1 . Продаж вчинявся за 59918 грн., яку позивачка повинна була передати таким чином: 27919 грн. - до оформлення договору, а решту 32000 грн. (що на день укладання договору є еквівалентом 1200 доларів США) передати не пізніше 11.01. 2019. Договір вважається виконаним покупцем після повного розрахунку за договором і здійснення його державної реєстрації. Надалі відбулася передача будинку та земельної ділянки покупцеві, про що зазначено в п. 4.2. договору, в присутності нотаріуса ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 технічний паспорт на будинок і технічну документацію на земельну ділянку. Позивачка та її чоловік проживали у будинку, періодично приїжджаючи до нього з м. Горлівки Донецької області, повноцінно користувалися будинком та земельною ділянкою. Недоліки та скриті дефекти в будинку виявлені не були. Ніяких перешкод в користуванні відповідачі позивачці не чинять. Отже посилання позивачки на те, що вона не може користуватися вказаним майном не відповідають дійсності. Дійсно, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла одна з власниць будинку - ОСОБА_5 . З заявою про прийняття спадщини та з метою завершення угоди купівлі-продажу ОСОБА_2 звернувся до Волновахської державної нотаріальної контори. Але у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки всі зазначені документи залишилися в Лиманській державній нотаріальній конторі при оформленні договору купівлі-продажу. Тому відповідач був змушений звернутися до суду про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування (справа №236/2646/19). ОСОБА_1 була залучена до справи в якості третьої особи. Отже порушень умов договору купівлі-продажу з боку відповідача не має, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення (а.с.79-81).

Ухвалою суду від 03.02.2020 підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с.90).

Ухвалою суду від 22.09.2020 третьою особою у справі залучено чоловіка позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_4 (а.с.152-154).

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Рогов О.А.(а.с.75-76) в судовому засіданні виклали зміст та підстави позовних вимог, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 (а.с.57) в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили у позовних вимогах відмовити.

Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не прибув (а.с.108). Відповідно до довіреності (а.с.112) ОСОБА_3 надв повноваження ОСОБА_2 бути його представником в суді.

Третя особа ОСОБА_4 , відповідно до чинного цивільно-процесуального законодавства, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи до суду не з*явився (а.с. 159).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, зазначає наступне.

Як встановлено в судовому засіданні відповідно до договору купівлі - продажу житлового будинку і земельної ділянки з розстроченням платежу від 11.07.2018 ОСОБА_2 , що дії від себе особисто та від імені ОСОБА_5 , на підставі довіреності, посвідченої державним нотаріусом державної нотаріальної контори Семеновою І.М. 08.06.2018 за № 1587, а також від імені ОСОБА_3 , на підставі довіреності, посвідченої державним нотаріусом нотаріального округу Усманського району Липецької області Ролдугіною Г.А. 17.05.2018 за № 48/34-н/482018-1-823, далі іменовані «Продавці» та ОСОБА_1 , далі іменована «Покупець», діючи добровільно і перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлені нотаріусом із приписами цивільного законодавства, що регулюють укладений ними договір (зокрема, із вимогами щодо недійсності правочину), уклали цей договір про таке: продавці зобов`язуються передати майно в рівних частках кожен у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього обговорену грошову суму (п.1.1.)

Житловий будинок загальною площею 74,3 м2, з господарсько-побутовими будівлями та спорудами і земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0987 га, кадастровий номер :04:000:0080, що відчужуються за цим договором, розташовані в АДРЕСА_1 (п.1.2.).

Житловий будинок належить Продавцям в рівних частках кожному на праві особистої приватної власності, які були отримані ними згідно із свідоцтвом про право власності на житло, виданим відділом по приватизації і управлінню комунальним майном при виконкомі Краснолиманської міської ради 02.04.1995, право власності за яким зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором 31.05.2018 за № № 26465415, 26465464, 26465374, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 230.

Земельна ділянка належить Продавцям в рівних частках кожному на праві особистої приватної власності, які були ними згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 299355, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 230 (п.1.3).

Продаж житлового будинку і земельної ділянки за домовленістю сторін вчиняється за 59918 грн. Вказану суму Покупець зобов`язується передати таким чином: 27918 грн. Покупець передав ОСОБА_2 до оформлення цього договору, а решту 32000 грн., що на день укладання цього правочину є еквівалентом суми 1200 доларів США, не пізніше 11.01.2019. Факт отримання решти грошей буде підтверджуватися нотаріально оформленою заявою Продавців. Договір вважається виконаним Покупцем після повного розрахунку за договором і здійснення його державної реєстрації. Порушення цього пункту є підставою для розірвання договору і відшкодування понесених збитків. (п.2.1).

У п. 4.2 даного договору зазначено, що ОСОБА_2 в присутності нотаріуса передав ОСОБА_1 технічний паспорт на будинок і технічну документацію на земельну ділянку. Сторони усвідомлюють, що цим актом підтверджено передачу будинку і земельної ділянки Покупцю.

Згідно п. 5.10 даного договору право власності за цим договором підлягає державній реєстрації після повного розрахунку.

Договір купівлі - продажу зареєстровано в реєстрі № 2055 (а.с.13).

Право власності продавців ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 на вищевказане нерухоме майно також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових права на нерухоме майно (а.с.16-18).

Отже, на час укладення правочину продавці: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 правомірно володіли житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями та спорудами і земельною ділянкою для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані в АДРЕСА_1 та мали право на його відчуження.

Згідно з розпискою від 05.06.2018 ОСОБА_1 дала завдаток ОСОБА_2 в розмірі 47160 грн. за купівлю будинку (а.с.12). Інших розрахунків за договором між сторонами не було здійснено. Вказані обставини сторонами не спростовано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим виконкомом Новотроїцької селищної ради Волноваського району Донецької області (а.с.25).

Як свідчать відомості спадкової справи відповідач ОСОБА_2 06.09.2018 звернувся до Волноваської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_5 , було заведено спадкову справу № 436/2018. Також із заявою про відмову від прийняття спадщини звернулася дочка спадкодавця ОСОБА_7 . 13.02.2019 ОСОБА_2 було видано свідоцтво на спадщину за законом на земельну ділянку, що розташована на території Рубцівської сільської ради. Правовстановлюючі документи щодо іншого майна, яке належало спадкодавцеві, спадкоємцем не надавалися.

Державним нотаріусом Волноваської державної нотаріальної контори Шишман В.О. постановою від 24.01.2019 позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, а саме на 1/3 частку житлового будинку та 1/3 частку земельної ділянки, площею 0.0987га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , було відмовлено з тих підстав, що відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності на ім`я спадкодавця (а.с. 98).

Оскільки спадкоємець не мав змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна вирішувалося у судовому порядку, про що позивачці достеменно було відомо.

Згідно рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 13.02.2020 по справі №236/2646/19 задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до Об`єднаної територіальної громади в особі Лиманської міської ради Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 , про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування за законом. За ОСОБА_2 визнано право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та складається з: 1/3 частки житлового будинку "А-1", загальною площею 74,3 кв.м., в тому числі житловою 35,4 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: сарай "Б", вбиральня "В", розташованих по АДРЕСА_1 ; 1/3 частки земельної ділянки, загальною площею 0,0987га, кадастровий номер :04:000:0080, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої по АДРЕСА_1 . Рішення суду набрало законної сили 18.03.2020 (а.с.99 -103).

Позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав, оскільки вважає що продавцями істотно порушені умови договору, оскільки у зв`язку зі смертю одного з них, а саме ОСОБА_5 , вона позбавлена того, на що розраховувала при укладенні договору - переходу права власності на нерухоме майно.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визичені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності з вимогами ст. ст. 509, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 655 ЦК України закріплює законодавче визначення договору купівлі-продажу, згідно з яким це договір, за яким одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За загальним правилом (частина перша статті 692 ЦК України) оплата товару за договором купівлі-продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно із частиною другою статті 692 ЦК України покупець повинен виконати свій обов`язок щодо оплати одразу в повному обсязі, тобто сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Однак сторони можуть відійти від цього положення, застосувавши розстрочення платежу (частина друга статті 692 ЦК України).

У випадку, якщо договором купівлі-продажу передбачена оплата товару через певний час після його передачі покупцю, покупець повинен провести оплату в строк, передбачений договором.

Отже, для набуття права власності на майно передбачена наявність таких складових: укладення договору (в передбачених статтями 208, 209 ЦК України випадках - нотаріальне посвідчення або письмова форма); виконання договору та у визначених законом випадках - державна реєстрація. При цьому сторони договору вправі встановити додаткові (відкладальні або скасувальні) умови.

Як встановлено судом між сторонами 11.07.2018 був укладений договір купівлі - продажу житлового будинку і земельної ділянки з розстроченням платежу. При цьому сторонами погоджено, що право власності на набуте майно у покупця виникає з дня державної реєстрації цього права після повного розрахунку (п.п. 5.6, 5.10 Договору). Умовами укладеного Договору передбачався повний розрахунок до 11.01.2019 (п.2.1 Договору), після чого Договір вважається виконаним покупцем.

Тобто, укладаючи 11.07.2018 договір купівлі - продажу житлового будинку і земельної ділянки з розстроченням платежу, позивачка отримала обмежене речове право, за яким вона, наділена певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно в майбутньому. Для отримання позивачкою права власності на зазначене майно (житловий будинок і земельну ділянку) необхідна наявність наступних фактів: проведення нею повного розрахунку з продавцями до 11.01.2019 (п. 2.1. Договору); здійснення державної реєстрації права власності після повного розрахунку (п. 5.6, 5.10 Договору).

Проте, як встановлено в судовому засіданні та не спростовано позивачкою, нею повний розрахунок з продавцями до 11.01.2019 не проведений, отже ОСОБА_1 не було доведено ті обставини, що вона належним чином виконала вищевказані зобов`язання за договором купівлі-продажу.

Відповідно до позовної заяви, позивачка вважає, що її права та інтереси порушені саме невиконанням відповідачами своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки. Так, згідно п. 3.1 Договору до обов`язків продавця віднесено: передати житловий будинок покупцю у стані, що відповідає санітарним та технічним нормам щодо житлових приміщень й умовам договору та земельну ділянку; попередити покупця про права третіх осіб; попередити покупця про всі відомі недоліки речі (а.с.13 зворот). Дані зобов`язання продавцями виконанні, що підтверджується передачею покупцеві будинку та земельної ділянки (п. 4.1, 4.2 Договору) та не спростовано позивачкою під час розгляду справи.

Однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору.

Згідно правової позиції, що викладена в постанові ВСУ від 18.09.2013 № 6-75цс13 однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України).

Тобто, йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це друге оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використовувати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення - вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

З огляду на викладене вище, можна зробити висновок, що підставою для розірвання договору є його істотне порушення однією із сторін, при цьому сторона, якій завдано таке порушення має довести реальну наявність такої шкоди та належним чином обґрунтувати свої доводи, а також надати належні та допустимі докази, що їх підтверджують, оскільки відсутність обґрунтованого підтвердження доводів про наявність завданої шкоди не матиме правового значення для розгляду справи.

При дослідженні судом питання істотності порушення відповідачами умов договору купівлі-продажу та наскільки позивачка позбавилася того, на що вона розраховувала, з огляду на те, що між сторонами укладений договір купівлі - продажу житлового будинку і земельної ділянки з розстроченням платежу і позивачкою як покупцем договір не виконаний (остаточний розрахунок з продавцями не проведений), суд приходить до переконання про відсутність підстав для розірвання договору, а отже позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

ЦК України визначає, що правовим наслідком розірвання договору є припинення зобов`язань сторін, при цьому у сторін відсутнє право вимагати повернення виконаного ними за зобов`язаннями до моменту розірвання договору, і при істотному порушенні договору однією із сторін, друга сторона може лише вимагати відшкодування завданих їх збитків у зв`язку з розірванням договору.

Подібна правова позиція, з цього питання висловлена у постанові Верховного Суду України № 6-158цс12 від 20/02/2013, в якій також зроблено висновок про те, що виконане за договором до його зміни чи розірвання поверненню не підлягає, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 3 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до вимг ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачкою сплачений судовий збір в розмірі 1536,80 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.2,3). Оскільки в задоволенні судом позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, то всі судові витрати, понесені нею відшкодуванню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4, 12-13, 76-84, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки з розстроченням платежу, стягнення розміру задатку - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в Донецький апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст виготовлений 19.11.2020.

Суддя -