Ухвала

17 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 642/1067/20

провадження № 61-15766ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 11 червня 2020 року у складі судді Вікторова В. В. та постанову Харківського апеляційного суду від 16 вересня

2020 року у складі колегії суддів: Кругової С. С., Тичкової О. Ю., Пилипчук Н. П., у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківського казенного експериментального протезно - ортопедичного підприємства про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з Харківського казенного експериментального протезно - ортопедичного підприємства на свою користь інфляційні витрати в розмірі

1 255,65 грн та три проценти річних у розмірі 760,98 грн.

Позов мотивував тим, що рішенням Господарського суду Харківської області від 19 липня 2018 року у справі № 922/1446/18 стягнуто з Приватної фірми «Дельта» (далі - ПФ «Дельта») на користь Харківського казенного експериментального протезно - ортопедичного підприємства заборгованість у розмірі 22 667,00 грн та судові витрати в розмірі 1 762,00 грн.

21 січня 2019 року з розрахункового рахунку ПФ «Дельта» списано на користь Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області на користь відповідача грошові кошти у розмірі

27 040,90 грн згідно наказу Господарського суду Харківської області

№ 922/1446/18 від 20 серпня 2018 року.

У подальшому постановою Східного апеляційного господарського суду від

03 жовтня 2019 року рішення Господарського суду Харківської області від

19 липня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Ухвалою Господарського суду Харківської області від

24 грудня 2019 року (справа № 922/1446/18) у порядку повороту виконання рішення Господарського суду Харківської області від 19 липня 2018 року стягнуто з Харківського казенного експериментального протезно - ортопедичного підприємства на користь ПФ «Дельта» грошові кошти у розмірі 22 667,00 грн та судові витрати в розмірі 1 762,00 грн.

З огляду на наведе, Харківське казенне експериментально протезно - ортопедичне підприємство має обов`язок щодо відшкодування інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми до дня остаточного повернення коштів ПФ «Дельта». 05 лютого 2020 на розрахунковий рахунок ПФ «Дельта» від Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області грошові кошти у розмірі 24 429,00 грн. Таким чином, безпідставне користування відповідачем грошовими коштами ПФ «Дельта» почалося 21 січня 2019 року і закінчилося

05 лютого 2020 року, а тому відповідач повинен сплатити за вказаний період інфляційні втрати та три проценти річних від цієї суми.

Посилаючись на те, що 17 лютого 2020 року між ПФ «Дельта» та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги, згідно з умовами якого, ПФ «Дельта» відступила позивачу свої права кредитора у зобов`язанні щодо повернення йому відповідачем безпідставно отриманих грошових коштів в розмірі 24 429,00 грн, позивач просив задовольнити його позовні вимоги.

Короткий зміст ухвалених судових рішень

Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 11 червня 2020 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У жовтні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 , у якій він просив рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 11 червня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року скасувати, і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга містить посилання на те, що судові рішення підлягають касаційному оскарженню з підстав, передбачених підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 2 016,63грн яка станом на 01 січня

2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00*100=210 200,00).

Ураховуючи наведене, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Щодо доводів касаційної скарги про те, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики

Посилання заявника на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, є необгрунтованими. Посилаючись на наявність зазначених обставин, заявник не навів обгрунтованих доводів, в чому полягає фундаментальне значення розгляду справи для формування єдиної правозастосовної практики, не навів прикладів неоднакового застосування судами одних і тих самих норм права у подібних правовідносинах.

Посилання заявника на неврахування апеляційним судом висновку Верховного Суду щодо застосування норм права викладеного у постанові від 23 січня

2020 року у справі № 910/3395/19 є безпідставними та спростовуються змістом оскаржуваної постанови апеляційного суду.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Верховний Суд врахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» (рішення від 09 жовтня 2018 року «Азюковська проти України»).

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від

07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від

11 червня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16 вересня

2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківського казенного експериментального протезно - ортопедичного підприємства про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик І. Ю. Гулейков О. В. Ступак