Провадження № 2-з/750/91/20
У Х В А Л А

18 листопада 2020 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі судді - Рахманкулової І.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за її позовом до Чернігівської міської про визнання протиправним та скасування рішення,-

в с т а н о в и в :

10.11.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Чернігівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення від 25.06.2019.

Ухвалою судді від 12.11.2020 відкрито провадження по справі; призначено розгляд справи по суті на 11.12.2020 об 11 годині 00 хвилин.

17.11.2020 представник позивача адвокат Кулініч К. В. подала заяву про забезпечення позову, в якій просила заборонити Чернігівській міській раді вчиняти будь-які дії, в тому числі, приймати рішення щодо затвердження Комунальному підприємству «Чернігівбудінвест» Чернігівської міської ради проекту землеустрою щодо відведення та передачі земельних ділянок по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку), (для улаштування двох виходів до підвального нежитлового приміщення).

Заява обґрунтована тим, що суть спору полягає у визнанні протиправним і скасування рішення сімнадцятої сесії сьомого скликання Чернігівської міської ради від 25 червня 2019 року, а тому заявник вважає за необхідне вжити заходів забезпечення позову, оскільки без їх вжиття та заборони вчиняти певні дії до розгляду справи по суті у неї виникнуть складнощі з виконанням рішення суду.

Відповідно до ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому, закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч.1 ст.149 ЦПК України.

З точки зору Закону значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб , забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вжиття заходів забезпечення позову обумовлено ризиками, що можуть виникнути при виконанні рішення суду, в разі ухвалення такого на користь позивача. Визнання ж протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування має правові наслідки, які настають незалежно від забезпечення позову.

Зазначене відповідає висновку, викладеному Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 листопада 2018 року (справа № 752/7618/18, провадження № 61-46689ск18).

Крім того, із системи документообігу суду вбачається, що заявник не в повній мірі добросовісно здійснює свої процесуальні права.

Частиною 1 статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

До зловживань процесуальними правами згідно п.2 ч.2 ст. 44 ЦПК України законодавець відносить подання декількох аналогічних позовів або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Так, в провадженні Деснянського районного суду м. Чернігова вже перебували аналогічні позовні заяви ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання протиправним та скасування того самого рішення з аналогічних підстав. По вказаних позовних заявах були відкриті провадження у справі № 750/6176/20 та у справі № 750/5418/20. Обидва позови були залишені без розгляду, у справі № 750/6176/20 також розглядалася аналогічна заява представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову, у задоволенні якої ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.09.2020 було відмовлено. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 04.11.2020 апеляційну скаргу заявника залишено без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 вересня 2020 року - без змін.

Суд апеляційної інстанції мотивував свою постанову, зокрема, й тим, що оскільки позовну заяву залишено без розгляду, а тому на час розгляду апеляції на ухвалу про забезпечення позову, між сторонами відсутній спір, який вирішується в межах розгляду цивільної справи, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування заходів забезпечення позову.

Крім того, у період перебування на розгляді в суді справи № №750/5418/20, позивач пред`явила аналогічний позов у справі 750/5811/20, проте ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.07.2020 у відкритті провадження позивачу у цій справі було відмовлено на підставі п.3 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, оскільки в провадженні суду вже перебувала справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Вказані факти дають підстави суду припускати, що позивач та її представник не сприять вирішенню спору по суті, а мають на меті вжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене вище, а також те, що наведені представником позивача у заяві доводи не дають суду підстав для висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, підстав для забезпечення позову суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України суд,

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за її позовом до Чернігівської міської про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.П. Рахманкулова