УХВАЛА

про забезпечення позову

18 листопада 2020 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Ус О.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Волкодав Валентина Геронтіївна про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

26 жовтня 2020 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 у якому вона просить визнати недійсним заповіт, складений 26.12.2019 року ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Волкодав Валентиною Геронтіївною, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №5006.

Провадження у справі станом на 18 листопада 2020 року не відкрито.

16 листопада 2020 року ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову у якій вказала, що звернулася до суду з позовом про визнання заповіту недійсним. Так, 17.12.2020 року спливає шестимісячний строк після смерті її батька ОСОБА_3 . Тому, з 18.12.2020 року спадкоємець по сокаржуваному нею заповіту може безперешкодно отримати свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка на день смерті належала її батьку, що безумовно утруднить виконання судового рішення по справі у разі задоволення позову. З огляду на вказане просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу Херсонського міського нотаріального округу Волкодав Валентині Геронтіївні вчиняти будь-які дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії (п. 2 ч. 1ст.150 ЦПК України).

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюються для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, як передбачає ч.3 ст.150 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з роз`яснень даних в п. 10 вказаної Постанови, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні ст.6 конвенції. Європейський суд неодноразово робив висновок, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, аби остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося невиконаним («Шмалько проти України», № 60750/00, пункт 43/, рішення від 20 липня 2004 року; «Ромашов проти України», № 67534/01, пункт 42, рішення від 27 липня 2004 року; « ОСОБА_7 проти України», № 40450/04, пункт 51, рішення від 15 жовтня 2009 року та інші).

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Предметом позову ОСОБА_1 є визнання недійсним заповіту, в разі задоволення позову позивачка отримує частку спадкового майна, тобто обраний спосіб забезпечення позову є співмірним з заявленими вимогами.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтована заявником, тим, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, оскільки вона вимушена буде звертатися до суду з новим позовом про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним.

Пунктом 4.13 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року про те, що видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Отже, лише при одержанні від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Відповідно до статті 57 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

Таким чином, суд вважає, що видача відповідачці свідоцтва про право на спадщину за заповітом, який оскаржується позивачкою у судовому порядку несе реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, тобто призведе до значних ускладнень в реалізації позивачем можливих спадкових прав, на захист яких звернулась до суду.

Беручи до уваги предмет даного позову, наведені докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві щодо забезпечення позову, їх розумність та адекватність, наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, враховуючи те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, суд приходить до висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, а застосування саме такого виду забезпечення позову є співмірним заявленим вимогам та фактично реалізує мету його застосування.

Відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За ч.1 ст. 156 ЦПК України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим. Частина 1 ст. 158 ЦПК України передбачає, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Ухвала в повному обсязі виготовлена 18 листопада 2020 року.

Керуючись ст.ст.151,152,153, 258-260, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Волкодав Валентина Геронтіївна про визнання заповіту недійсним задовольнити.

Заборонити приватному нотаріусу Херсонського міського нотаріального округу Волкодав Валентині Геронтіївні видавати свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала суду підлягає негайному виконанню. Згідно ч. 10 ст. 153 ЦПК України, оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення ухвали до виконання становить 3 (три) роки.

Копію ухвали надіслати сторонам.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяО. В. Ус