Справа № 296/3573/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

"18" листопада 2020 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участі секретаря судового засідання Туровської К.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики валютних коштів,

ВСТАНОВИВ:

30 квітня 2020 року до Короловського районного суду м. Житомира звернувся ОСОБА_1 із вказаним позовом, в якому вказує, що він 01 лютого 2017 року позичив ОСОБА_2 грошові кошти на загальну суму 2 390 доларів США, які останній зобов`язувався повернути до 01 травня 2017 року.

Відповідач не повернув позику у обумовлений термін, тому позивач просить ухвалити рішення щодо стягнення з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договорами позики №1, 2 у сумі 3 952,71 доларів США, з яких 2 390,00 доларів США основної заборгованості та 1 562,71 доларів США три проценти річних згідно ч.2 ст.625 ЦК України.

Ухвалою судді 07 травня 2020 року було прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Позивач у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги він підтримує повністю та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання також не з`явився, відзив на позов та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін і згідно ч.1 ст.280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 01 лютого 2017 року ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 2 390,00 доларів США, які останній зобов`язувався повернути до 01 травня 2017 року, що підтверджується копіями договорів позики №1, 2 від 01 лютого 2017 року та двох розписок від 01 лютого 2017 року (а.с.9-14), згідно яких ОСОБА_2 зобов`язався повернути позивачу загальну суму боргу 2 390,00 доларів США до 01 травня 2017 року.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такий самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку встановлені договором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц зроблено правовий висновок про те, що як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Розрахунок трьох процентів річних позивача є арифметично правильним.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на те, що відповідач не надав суду доказів та не навів переконливих доказів правомірності своїх дій по простроченню виконання своїх зобов`язань за договором позики, суд вважає за можливе позов задовольнити і вирішує питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача боргу та трьох процентів річних.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача в дохід державного бюджету України судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст.3, 4, 5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 141, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), заборгованість за договорами позики №1, 2 від 01 лютого 2017 року у загальному розмірі 3 952 (три тисячі дев`ятсот п`ятдесят два) долари США 71 центів, що у гривневому еквівалентів станом на 18 листопада 2020 року складає 111 097 (сто одинадцять тисяч дев`яносто сім) грн. 63 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 111 (одна тисяча сто одинадцять) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення, подавши апеляційну скаргу Житомирському апеляційному суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя О. П. Сингаївський