Справа № 523/8991/19
Провадження №2/523/529/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді - Середи І.В.,

за участю секретаря - Щербан О.Д.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Одеської області Бежан Андрій Вячеславович, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та скасування рішення д про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м.Одеси звернулась з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Одеської області Бежан Андрій В`ячеславович, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 .Одесата скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриттям розділу, індексний номер:46103173 від 22.03.2019р. 15:53:34 щодо реєстрації за ОСОБА_4 права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки підписання договору купівлі-продажу позивач помилково розуміла як передачу в іпотеку належної їй квартири в рамках виконання домовленостей щодо отримання нею кредиту у розмірі 27000 доларів США в кредитній групі "Синдикат", директором якого є ОСОБА_4 .. Укласти з відповідачем договір позики вона змушена була через те, що опинилася в скрутному фінансовому стані, оскільки заборгувала перед ОСОБА_5 210000 грн. за договором позики від 29.11.2018 р. .

Ухвалою від 07 червня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 07 червня 2019 року за клопотанням ОСОБА_1 суд забезпечив позов шляхом заборони державним реєстраторам та іншим суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень проводити реєстраційні дії відносно об`єкту нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, яка зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Ухвалою від 08 липня 2019 року за клопотанням позивача ОСОБА_1 витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бежана Андрія В`ячеславовича копію нотаріальної справи з посвідчення договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який було зареєстровано 22.03.2019р. в Реєстрі за №1009.

Ухвалою 20 вересня 2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник повністю підтримали позов.

Представник відповідача Непомнющий О. М. заперечував проти позовних вимог позивача вказуючи на безпідставність позову, оскільки позивач за власним бажанням підписала договір і розуміла що підписує. Сторонами умови договору виконані, ціна узгоджена.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, з письмовим відзивом та запереченнями на позов не зверталась.

Заслухавши позивача, її представника та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як було встановлено судом 22 березня 2019 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Бежаном А.В. та зареєстрований в Реєстрі за №1009. За домовленістю сторін продаж вищезазначеної квартири вчинено за 787640,00 грн. (а.с.16-18).

Квартира на момент укладення договору належала позивачу на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради 19 листопада 2012 року (а.с.13).

Із змісту договору купівлі-продажу видно, що за домовленістю сторін продаж квартири було здійснено за 787640,00 грн., які продавець одержав від покупця повністю до дати підписання договору. Згідно з оцінкою майна складеною ТОВ «Ріалті Україна» від 21.03.2019 року вартість квартири складає 787640,00грн.

Вказані кошти були сплачені відповідачем позивачу в день складення угоди, що підтверджується платіжним дорученням №1 від 22.03.2019 р. (а.с.96).

24.09.2018 року позивачем був замовлений незалежний звіт, та згідно Висновку вартості об`єкта незалежної оцінки оцінювача ОСОБА_6 , кваліфікаційне свідоцтво оцінювача від 30.09.2017р., ринкова вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 станом на 10.01.2019 р. складає 2 037 550,00 гривень (а.с.22).

За договором позики ОСОБА_1 взяла у ОСОБА_5 в борг без отримання відсотків, грошові кошти у розмірі 210000 грн. , що в еквіваленті складає 7000 доларів США, і зобов`язалася їх повернути до 01.02.2019 р.(а.с.27-28).

Згідно з заявою ОСОБА_5 від 22.03.2019 р. підпис якої засвідчений приватним нотаріусом Бежан А.В., ОСОБА_1 виконала свої зобов`язання за договором позики, претензій не має.

Згідно з нормами ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За вимогами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, виходячи з принципу змагальності цивільного судочинства, обов`язок доведеності обставин, на які посилається сторона, як на підставу пред`явлених позовних вимог, покладається саме на цю сторону. Суд, в свою чергу розглядає позовні вимоги в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона(продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з нормами ч.1,3,5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 обґрунтовувала свої вимоги тим, що знаходилась під впливом помилки природи правочину, прав та обов`язків сторін правочину, а саме підписання договору купівлі-продажу позивач помилково розуміла як передачу в іпотеку належної їй квартири в рамках виконання договору позики.

Відповідно до вимог ч.1 ст.229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 06.11.2009 р. № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", Відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов`язань, які виникли з правочину, і не пов`язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

На підставі викладеного, оцінюючі надані з боку позивача докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відсутні обставини, які вказують на вчинення договору під впливом помилки.

Керуючись ст.ст.12,13,76-81,258-259,263,265,268,273,354,355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Одеської області Бежан Андрій Вячеславович, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та скасування рішення д про державну реєстрацію прав та їх обтяжень- залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 05.11.2020 р.

Суддя: