Ухвала

Іменем України

19 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 341/1061/18

провадження № 61-16230ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Кузнєцова В. О.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 28 вересня 2020 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2018 року АТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з указаним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просило солідарно стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором № 488г від 06 травня 2008 року, станом на 01 квітня 2018 року в сумі 94 923 грн 33 коп., яка складається з заборгованості: за кредитом - 36 801 грн 51 коп.; по відсотках - 38 256 грн 06 коп; по комісії - 2 208 грн 05 коп.; пеня за останній календарний рік - 17 648 грн 71 коп.

Ухвалою Галицького районного суду від 03 липня 2020 року позов АТ «Альфа-Банк» залишено без розгляду з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 257 ЦПК України.

Постановляючи ухвалу про залишення позову АТ «Альфа-Банк» без розгляду, місцевий суд виходив із того, що Галицьким районним судом розглядалася справа № 341/492/14-ц за позовом ПАТ «Альфа Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, рішенням суду від 26 листопада 2014 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 травня 2017 року та постановою Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року, в задоволенні позову банку відмовлено, а тому, відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 257 ЦПК України, наявні підстави для залишення позову банку у даній справі без розгляду.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 28 вересня 2020 року апеляційну скаргу ПАТ «Альфа-Банк» задоволено.

Ухвалу Галицького районного суду від 03 липня 2020 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Скасовуючи ухвалу місцевого суду, апеляційний суд, врахувавши висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 22 серпня 2018 року в справі № 372/2230/17, виходив з того, що предмет та підстави позову у справі № 341/1061/18 є відмінними від предмету та підстав у справах № 341/492/14-ц, № 341/2878/13-ц, що розглядалися судами (по яких ухвалені судові рішення).

У листопаді 2020 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 28 вересня 2020 року, в якій заявник, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі ухвалу Галицького районного суду від 03 липня 2020 року.

В обґрунтування касаційної скарги заявник зазначає, що АТ «Альфа Банк», зловживаючи процесуальними правами, повторно звернулось до суду з позовом до тих самих сторін, про той самий предмет і з тих самих підстав, що у справі № 341/492/14-ц.

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 28 вересня 2020 рокунеобхідно відмовити з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Таким чином, для залишення позову без розгляду з вищенаведеної підстави необхідна наявність водночас трьох складових: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Вказана процесуальна норма права направлена на виключення випадків одночасного розгляду декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав.

Залишення позову без розгляду у цьому разі можливе лише за умови, що позов у справі, яка перебуває у провадженні цього чи іншого суду, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав закривати провадження у справі.

Підстава позову - це фактичні обставини (юридичні факти), на яких ґрунтується вимога позивача, та з наявністю або відсутністю яких закон пов`язує виникнення чи припинення матеріально-правових відносин між сторонами.

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення.

Апеляційним судом встановлено, що в листопаді 2013 року ПАТ «Альфа Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит від 06 травня 2008 року станом на 01 вересня 2013 року в розмірі 40 140 грн 32 коп. (справа №341/2878/13-ц) .

Рішенням Галицького районного суду від 12 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 березня 2018 року в задоволенні позову ПАТ «Альфа Банк» відмовлено.

Суди, відмовляючи в задоволенні позову ПАТ «Альфа Банк», виходили з того, що станом на час пред`явлення позову позивачем не наведено доказів неналежного виконання боржником основного зобов`язання, а заявлена сума заборгованості за договором про іпотечний кредит не знайшла свого підтвердження.

У березні 2014 року ПАТ «Альфа Банк» звернулось до Галицького районного суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 488г від 06 травня 2008 року, яка станом на 01 лютого 2014 року становила 43 651 грн 35 коп. (справа № 341/492/14-ц).

Рішенням Галицького районного суду від 26 листопада 2014 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 травня 2017 року та постановою Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року в задоволенні позову ПАТ «Альфа Банк» відмовлено.

Судами встановлено, що звертаючись із позовом про повне дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором банк з урахуванням положень частини другої статті 1050 ЦК України та пункту 5.3.2 кредитного договору не набув права вимагати дострокового виконання зобов`язання.

У справі, що переглядалася апеляційним судом, АТ «Альфа Банк» у червні 2018 року звернулося з позовом про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно заборгованості за кредитним договором № 488г від 06 травня 2008 року, яка станом на 01 квітня 2018 року становить 94 923 грн 33 коп., натомість у справі № 341/492/14-ц позивачем АТ «Альфа Банк» пред`явлено позов про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 01 лютого 2014 року в розмірі 43 651 грн 35 коп., а у справі № 341/2878/13-ц АТ «Альфа Банк» пред`явив позов про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит від 06 травня 2008 року станом на 01 вересня 2013 року в розмірі 40 140 грн 32 коп.

Таким чином, Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що предмет та підстави позову в справі № 341/1061/18 є відмінними від предмету та підстав у справах № 341/492/14-ц, № 341/2878/13-ц, що розглядалися судами (по яких ухвалені судові рішення).

У розумінні положень пункту 4 частини першої статті 257 ЦПК України суд залишає позовну заяву без розгляду у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно співпадають сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає розгляду таких позовів.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 серпня 2018 року в справі № 372/2230/17.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення апеляційним судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвал, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 28 вересня 2020 року слід відмовити з підстав, встановлених частиною четвертої статті 394 ЦПК України.

Керуючись частинами четвертою, п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 28 вересня 2020 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко
В. О. Кузнєцов