РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та встановлення порядку користування квартирою,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), в якому, з урахуванням остаточних позовних вимог, просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 20 121 грн. 87 коп. та встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , згідно з яким виділити їй у користування кімнату, позначену «4», площею 12,3 кв.м., у користування відповідача - кімнату, позначену «5», площею 8 кв.м., інші приміщення: коридор, позначеней «1», площею 2,7 кв.м.; туалет, позначений «2», площею 1 кв.м.; допоміжну прохідну кімнату, позначену «3», площею 4,4 кв.м. залишити у спільному користування.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що їй та відповідачу згідно договору купівлі-продажу частки квартири від 13 вересня 2018 року на праві спільної часткової власності належать по 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 .

Однак, фактично з літа 2019 року відповідач жодної участі в утриманні, збереженні спільного майна, оплаті комунальних послуг не бере, тобто самоусунулась від виконання вищевказаного обов`язку.

З огляду на те, що у належній сторонам квартирі в період з часу придбання по лютий 2020 року було відсутнє теплопостачання (опалення), з урахуванням погодного пониженого температурного режиму, сирості, всередині квартири поширювався грибок, який руйнував стіни, стелі, постійно збирався конденсат від вологості, а тому виникла нагальна потреба у проведенні ряду поточних ремонтних робіт з метою збереженості цілісності та неушкодженості, ринкової вартості об`єкта нерухомості.

Так, 13 січня 2020 року вона звернулась до відповідача з повідомленням про необхідність погодження плану та кошторису ремонтних робіт. Одночасно, 13 січня 2020 року спеціалістами у відповідній галузі було проведено обстеження будівельних конструкцій та конструктивних елементів об`єкту, згідно акту яких було встановлено, що для забезпечення надійної подальшої експлуатації досліджуваного об`єкту необхідно виконати комплекс інженерно-технічних заходів.

За власні грошові кошти нею були оплачені комунальні послуги, вжито заходів мирного врегулювання спору, у приміщеннях спільного користування проведено відповідні ремонтні роботи з метою збереження цілісності та ринкової вартості майна на загальну вартість 40 243 грн. 74 коп.

Жодної відповіді від відповідача на її звернення, пропозицію не отримано.

Також, з часу придбання квартири першочергово нею з відповідачем, як між співвласниками, було досягнуто усної згоди (домовленості) щодо встановлення порядку користування квартирою. Так, ними спільно у присутності свідків було вирішено та добровільно погоджено, що у відповідності до наявного на той час плану технічного паспорту на квартиру їй у користування виділено кімнату, позначену «2», площею 12,3 кв.м., у користування відповідача за її власним бажанням - кімнату, позначену «3», площею 8,0 кв.м., у спільне користування виділено: тамбур, позначений «І», площею 3,7 кв.м.; кухня - позначена «1», площею 4,4 кв.м.

При добровільному встановленні порядку користування квартирою ними, як співвласниками, було також враховано, що дана квартира у подальшому не використовуватиметься як житлове приміщення, а буде виведена з житлового фонду у нежитловий (комерційний) з метою розташування у ній офісів адвокатів, про що відповідач орієнтовно з серпня 2019 року внесла відповідні відомості до Єдиного реєстру адвокатів України у графу: робоче місце адвоката.

При цьому, відповідно до досягнутої домовленості, кожен з них за власні кошти та на власний смак здійснює ремонт та облаштування кімнат, виділених йому у користування, ремонт приміщень (кімнат) виділених у спільне користування - спільно за спільні кошти.

З огляду на досягнуту домовленість, з літа 2019 року за власні кошти та на власний смак вона здійснила ремонтні та оздоблювальні роботи у виділеній їй кімнаті.

При цьому виділеній при усній домовленості у користування відповідача кімнаті жодних ремонтних робіт, окрім покладення плитки на підлогу ще весною 2019 року, вибраної нею особисто на її смак та колір, вона так і не здійснила.

Небажання відповідача добровільно приймати участь в утриманні та збереженні належного спільного майна, порушувало та продовжує порушувати її, як співвласника, права.

Хоча між ними з часу придбання квартири і було досягнуто згоди щодо добровільного порядку користування нею, однак у подальшому з огляду на наявні особисті неприязні стосунки, досягнути згоди з відповідачем щодо дотримання раніше встановленого порядку користування квартирою, встановити (затвердити) порядок користування квартирою у відповідності до плану квартири є неможливим.

Відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову, оскільки він є необґрунтованим та безпідставним.

Вказує, що з моменту набуття нею та позивачем права власності на вказану квартиру вони успішно здійснювали ремонтні роботи у квартирі до моменту зникнення її міжкімнатних дверей, які вона придбала за власний кошт для установки в одну з кімнат. Дана подія сталася 19 червня 2019 року та по факту викрадення її майна було порушено кримінальне провадження. На даний час здійснюється досудове розслідування і вона припускає, що позивач та її чоловік причетні до викрадення цього майна.

З того моменту нею було проведено декілька незначних покращень внутрішнього стану у приміщенні майбутнього офісу, зокрема покриття підлоги по всій квартирі. На цьому всі ремонтні роботи були нею припинені, за домовленістю із позивачем, до повернення позивачем її чи встановлення позивачем інших міжкімнатних дверей, чого по даний час не зроблено.

Більшу кімнату позивач зайняла самовільно, без жодного узгодження з нею та здійснила ремонтні роботи за власним вподобанням.

Також вказує, що позивач відразу звернулася до суду з вимогою встановлення порядку користування квартирою, хоча предмет спору взагалі відсутній. Перешкод вона не чинила в ніякий спосіб і не могла чинити, бо питання позивачем ніколи навіть не піднімалося.

Окрім цього, 04 лютого 2020 року їй надійшла пропозиція позивача протягом 3-ох днів з`явитися до останньої та оплатити їй ремонт, на яку 11 лютого 2020 року нею було направлено відповідь, де вона зазначила, що станом на надання відповіді вона не отримувала пропозиції погодження плану та кошторисних робіт і такі відомості на її адресу не надходили. Відповідно, план та кошторис необхідних ремонтних робіт з нею як співвласником об`єкта нерухомого майна погоджено не було, що в кінцевому результаті вказує на безпідставність позовних вимог з цього приводу та відсутність законних правових підстав для стягнення з неї будь-яких грошових коштів за ремонт.

Вказує, що приміщенням вона не користується через відсутність технічної можливості перебувати у ньому, а відтак будь-які законні правові підстави стверджувати, що на неї повинні бути покладені витрати з оплати комунальних послуг, якими вона не користується, також відсутні. На даний момент вона не може жодним чином потрапити до приміщення, яке належить їй на праві спільної часткової власності, оскільки позивачем самовільно були замінені вхідні двері та замки у дверях, ключі від яких вона не має.

Також, коли стало питання встановлення опалення по всій квартирі, то позивач на її пропозицію не погодилася, а повідомила, що встановить обігрівача тільки у тій кімнаті, де буде проводити свою адвокатську діяльність. Вона з таким рішенням не погодилася, оскільки вже станом на травень 2019 року було чітко зрозуміло, що приміщення є вологим та потребує постійного обігріву у холодну пору року. Позивачу це стало зрозуміло тільки у січні 2020 року, коли вона почала ремонтні роботи у приміщенні, про які жодним чином її не повідомила. Вона самовільно без її згоди заключає незрозумілі для неї договори, для проведення обстеження будівельних конструкцій та конструктивних елементів об`єктів спільної квартири, але разом з тим опалення, так і не встановлено. До позовної заяви долучено масу квитанцій, з яких не вбачається, що усі ці матеріали купувалися саме позивачем для ремонту приміщення, яке належить сторонам на праві спільної часткової власності та використовувалися для ремонту у ньому.

Доводи позивача про те, що 13 січня 2020 року остання надсилала їй повідомлення про необхідність погодження плану та кошторис ремонтних робіт не відповідає дійсності, оскільки таке повідомлення було отримане лише 17 березня 2020 рок. За наведених обставин, в порушення відповідної процедури, ще до того як позивач направила їй план та кошторис ремонтних робіт, самовільно та без узгодження з нею, виконала такий ремонт в обсязі та на умовах, зазначених у позовній заяві.

В судовому засіданні позивач позов підтримала з мотивів у ньому наведених, просила задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити з мотивів наведених у відзиві на позов. Окрім того, вказала, що дійсно вона з позивачем до червня 2019 року спільно проводили ремонтні роботи, погоджували майстрів, будівельні матеріали, зокрема плитку. В травні 2019 року позивач поїхала відпочивати і на той час їм залишилося вирішити хто буде займати яку кімнату і завершити ремонт. Вона замовила міжкімнатні двері на власник ризик, які завезла в спірну квартиру. Чоловік позивача ОСОБА_3 17 червня 2019 року сказав, що ці двері тут стояти не будуть. 19 червня 2020 року вона з чоловіком прийшла ставити двері, проте дверей в квартирі вже не було, хоча замки не були пошкоджені. Вона викликала поліцію, за даним фактом порушили кримінальну справу. Вони доробили чорновий ремонт і їхні чоловіки домовилися, що двері будуть. В серпні вивозили ще сміття, однак обіцяних дверей не було. І вона сказала, що доки не буде дверей, то ремонт вона далі робити не буде. В грудні 2019 року позивач зробила ремонт в самовільно обраній нею кімнаті, а в лютому змінила замки у вхідних дверях. В березні їй не дали ключі від вказаних дверей. Щодо листів направлених їй позивачем вказала, що не зобов`язана їх отримувати і позивач може зв`язатися з нею і іншими шляхами. Також вказала, що згоди на проведення ремонту вона не давала, повідомлень не отримувала, бо не зобов`язана це робити, позивач з нею ніяк не узгоджувала користування спільним приміщенням і хоче це зробити через суд. Останній раз у спірній квартирі вона була в грудні 2019 року.

Позивачем були заявлені клопотання про виклик та допит свідків, які судом задоволено. Від допиту свідка ОСОБА_4 позивач відмовилася.

Відповідачем заявлялися клопотання про зупинення провадження у справі, виклик та допит свідка та призначення судової будівельно-технічної експертизи, в задоволенні яких судом відмовлено.

Заслухавши учасників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи і наявні у них докази, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу частки квартири від 13 вересня 2018 року на праві спільної часткової власності, по 1/2 частці кожній, належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №137693066 від 13 вересня 2018 року та копією Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №196803937 від 20 січня 2020 року (а.с.16, 17).

Згідно технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 , який виготовлено станом на 10 лютого 2020 року, в квартирі наявні наступні приміщення: житлова, позначена «4», площею 12,3 кв.м.; житлова, позначена «5», площею 8 кв.м.; коридор, позначений «1», площею 2,7 кв.м.; туалет, позначений «2», площею 1 кв.м.; допоміжна, позначена «3», площею 4,4 кв.м. (а.с.90-93).

13 січня 2020 року за замовленням ОСОБА_1 було проведено обстеження будівельних конструкцій і конструктивних елементів вищевказаної квартири, за результатами якого складено акт. Згідно даного акта за результатами проведених обстежень в рамках вимог критеріїв ІІ-ї групи граничних станів будівель і споруд (придатність до нормальної експлуатації), в тому числі з умов комфортності, а саме: промокання, вологість повітря більше 70 %, запах затхлості і вогкості в приміщенні; масове ураження грибком стін і перегородок, наявність конденсату, незадовільна інсоляція і температура повітря в приміщеннях, загальних технічний стан досліджуваного об`єкту класифікується за третім ступенем, як незадовільний, непридатний для подальшої нормальної експлуатації. Для забезпечення надійної подальшої експлуатації досліджуваного об`єкту необхідно виконати комплекс інженерно-технічних заходів, зокрема: влаштування горизонтальної гідроізоляції стін і підлоги в приміщеннях квартири з використанням матеріалів Makseal Super або технології фірми Ceresit (як варіант); влаштування площадки входу в приміщення квартири: ліквідація масового ураження грибком стін і перегородок в приміщеннях досліджуваної квартири за технологією фірми Ceresit (як варіант); влаштування примусової вентиляції приміщень; влаштування опорядження перегородок з пінобетонних блоків окремими місцями; влаштування опалення приміщень для забезпечення нормативної температури повітря в приміщеннях квартири; ремонт стелі, утеплення та опорядження стін в приміщеннях квартири з приведенням у відповідність до мінімально допустимого значення опору теплопровідності (а.с.35-42).

За вказане обстеження позивачем ФОП ОСОБА_6 було сплачено 8 800 грн. 00 коп. (а.с.43-44).

13 січня 2020 року позивач на адресу місця реєстрації відповідача та на адресу, вказаною нею як робоче місце адвоката в Єдиному реєстрі адвокатів України, надіслала відповідачу повідомлення, в якому просила в трьохденний термін з дня отримання даної пропозиції добровільно звернутися до неї з метою погодження плану та кошторису ремонтних робіт, оскільки фактично з літа 2019 року відповідач не бере жодної участі в утриманні, збереженні спільного майна, оплаті комунальних послуг. З огляду на те, що у квартирі відсутнє теплопостачання (опалення), з урахуванням погодного пониженого температурного режиму, сирості, усередині квартири поширюється грибок, який руйнує стіни, стелі, постійно збирається конденсат від вологості, тому необхідно провести ряд поточних ремонтних робіт з метою збереження цілісності та неушкодженості, ринкової вартості об`єкта нерухомості (а.с.23).

Згідно копій накладних №063, №071, копій описів вкладень до листів вказане повідомлення було направлено відповідачу 14 січня 2020 року (а.с.24).

24 січня 2020 року позивач на адресу місця реєстрації відповідача та на адресу, вказаною нею як робоче місце адвоката в Єдиному реєстрі адвокатів України, надсилала відповідачу повідомлення про необхідність отримання дублікату ключа від вхідних дверей, в якому просила у найкоротший термін зв`язатися з нею з метою отримання дублікату ключа від вхідних дверей до спірної квартири, оскільки у ході проведення ряду поточних ремонтних робіт з метою збереження цілісності та неушкодженості, ринкової вартості об`єкта нерухомості, було замінено вхідні двері на більш якісні та утеплені (а.с.25, 28).

Згідно копій накладних №116, №108, копій описів вкладень до листів вказане повідомлення було направлено відповідачу 24 січня 2020 року (а.с.26, 29).

Окрім того, 24 січня 2020 року позивач на адресу місця реєстрації відповідача надіслала відповідачу повідомлення про надання дублікату ключа від вхідних дверей, яким надіслала відповідачу дублікат від вхідних дверей до спірної квартири, що підтверджується копією експрес-накладної №0107 від 24 січня 2020 року (а.с.30). Вказане відправлення не було доставлено, в зв`язку з відмовою від отримання 30 січня 2020 року (а.с.31-34).

04 лютого 2020 року позивач на адресу місця реєстрації відповідача та на адресу, вказаною нею як робоче місце адвоката в Єдиному реєстрі адвокатів України, надіслала відповідачу досудову пропозицію, в якій просила в трьохденний термін з дня отримання даної пропозиції добровільно звернутися до неї з метою добровільного погашення суми грошових коштів, що відповідатиме 1/2 від загальної вартості, оскільки 13 січня 2020 року позивач вже зверталася до відповідача з пропозицією погодити план та кошторис необхідних ремонтних робіт. Однак відповіді отримано не було. З метою збереження цілісності та ринкової вартості належного сторонам майна, позивачем у період січень-лютий 2020 року було проведено (проводять і наразі) необхідні поточні ремонтні роботи за власні кошти на загальну вартість, яка станом на 04 лютого 2020 року становить 34 428 грн. 24 коп. (а.с.20).

Згідно копій накладних №918, №900, копій описів вкладень до листів, копій квитанцій вказана досудова пропозиція була направлена відповідачу 04 лютого 2020 року (а.с.21).

11 лютого 2020 року відповідач надіслала позивачу відповідь на досудову пропозицію від 04 лютого 2020 року, в якій вказала, що пропозиція погодити план та кошторис робіт на її адресу не надходили, відповідно, план та кошторис необхідних ремонтних робіт з нею як співвласником об`єкта нерухомого майна погоджено не було. У свою чергу із досудової пропозиції слідує, що позивачем самовільно зроблено ремонт, не узгоджений з нею, а відтак будь-які законні правові підстави для стягнення з неї грошових коштів за роботи, які не були узгоджені з нею, відсутні. Також зазначила, що приміщенням вона не користується через відсутність технічної можливості перебувати у частині, яка належить їй на праві спільної часткової власності, а відтак будь-які законні правові підстави стверджувати, що на неї повинні бути покладені витрати з оплати комунальних послуг, якими вона не користується, також відсутні (а.с.111).

Згідно описку вкладення до листа та довідки поштового відділення за ф.20 вказана відповідь була надіслана позивачу 11 лютого 2020 року, однак не вручена адресату та повернута за закінчення встановленого строку зберігання (а.с.112).

Як слідує з копії квитанцій ТОВ «ЕпіцентрК», які були надані позивачем, нею було витрачено на придбання будівельних матеріалів для приміщень загального користування у спірній квартирі за період січень-квітень 2020 року 28 581 грн. 15 коп. (а.с.46-55, 57, 134, 150).

Як слідує з копії квитанцій, рахунку на оплату, видаткових накладних, товарних чеків, акту, які були надані позивачем, нею було витрачено на проведення ремонтно-оздоблювальних робіт у кімнаті, позначеній «4», у спірній квартирі за період липень-листопад 2019 року 23 400 грн. 99 коп. (а.с.62-79).

Як слідує з копій квитанцій, дублікатів квитанцій позивачем на оплату комунальних послуг за період січень-травень 2020 року було сплачено 2 189 грн. 70 коп. (а.с.56, 59, 136, 151).

За генеральне прибирання офісу після ремонту позивачем було сплачено 400 грн., що підтверджується копією акта від 10 лютого 2020 року (а.с.60).

На диску, поданому до суду позивачем, наявні фотознімки проведених у спірній квартирі ремонтних робіт, та фотознімки пошкоджень та дефектів вказаної квартири (а.с.155).

Окрім того, позивач вказує, що між нею та відповідачем склалися неприязні стосунки, на підтвердження чого надала копії повідомлень, витягів з Єдиного реєстру досудового розслідування від 19 червня 2019 року, від 18 вересня 2019 року, повідомлень від дисциплінарної палати КДКА Рівненської області, скарг на дисциплінарний поступок адвоката від 27 липня 2019 року, від 03 серпня 2019 року, від 20 січня 2020 року, відповіді Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області, рішень дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області від 30 квітня 2020 року (а.с.82-89, 165, 167-169, 170-172, 173-175).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка позивач ОСОБА_1 показала, що в 2019 році вона разом з відповідачем почали спільно проводити чорнові ремонтні роботи у спірній квартирі. До кінця літа 2019 року відповідач брала участь у вказаних роботах матеріально і фізично, однак з серпня 2019 року між ними виникли неприязні стосунки. Попередньо між нею та відповідачем була домовленість, що позивач вкладає свої кошти в ремонт спільного приміщення, а відповідач по мірі можливості їх поверне, однак в подальшому відповідач відмовилася повертати кошти. Враховуючи, що у спірній квартирі не було теплопостачання, на стінах був грибок, конденсат, з метою рятування квартири вона замовила у спеціалістів обстеження квартири по питанню необхідності проведення ремонтних робіт, які згодом і провела для збереження цілісності об`єкта. Вона зверталася до відповідача на відомі їй адреси щодо погодження ремонтних робіт, кошторису, однак відповідач пошту не отримувала. Окрім того, показала, що в 2018 році між нею та відповідачем була досягнута згода, що їй - позивачу буде виділена більша кімната, а відповідачу - менша. Двері, які відповідач вказує, що вона нібито викрала, були замовлені саме в меншу кімнату. Спочатку ремонт мав бути проведений в одній кольоровій гамі, однак відповідач сказала, що сама буде класти плитку і в меншій кімнаті поклала плитку, яка по кольору відрізняється від плитки, яка покладена у всій іншій частині квартири, яку обирала позивач.

Свідок ОСОБА_3 , який є чоловіком позивача, в судовому засіданні показав, що дійсно сторонам на праві спільної часткової власності належить спірна квартира. З моменту придбання між сторонами була усна домовленість, що більша кімната буде використовуватися позивачем, менша - відповідачем, ремонтні роботи вони проводять у спільних приміщеннях спільно, а в своїх кімнаті кожен окремо за власні гроші. Спочатку ремонтні роботи дійсно виконувалися сторонами спільно, а потім лише їхньою сім`єю. Відповідач у свій кімнаті поклала плитку на підлогу. З часу придбання квартири і по день подачі позовної заяви у відповідача не було претензій щодо користування позивачем більшою кімнатою, про що їй було достеменно відомо. Однак з початку 2020 року відповідач та її чоловік почали пред`являти претензії з приводу того, що позивач користується більшою кімнатою, хоча до цього майстер відповідача робив ремонт саме у меншій кімнаті. Також, коли позивач пред`явила вимогу до відповідача про повернення коштів затрачених на оздоблювальні роботи у спірній квартирі відповідач почала чинити тиск і з`явилися від неї заяви до правоохоронних органів про крадіжку. Відповідач подавала заяви до Національної поліції України та в дисциплінарну палату кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області на нього та позивача.

Свідок ОСОБА_7 , який є знайомим позивача, показав, що осінню 2019 року позивач попросила його перевезти речі в майбутній офіс. Вони завезли меблі в її офіс, в ліву крайню кімнату. На той час в коридорі і в правій кімнаті був відсутній ремонт, в правій кімнаті лише була покладена плитка на підлогу, ліва кімната була відремонтована. В правій кімнаті плитка на підлозі по кольору була темніша, ніж в лівій кімнаті. Позивач сказала йому, що кімнати вже розподілені і що в меншому кабінеті буде згодом робити ремонт її знайома.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що в січні 2020 року у позивача в спірній квартирі робив ремонт. Зокрема позивач йому сказала, що потрібно у великій кімнаті зробити натяжні стелі, що вони з хлопцями і зробили. А через 2 місяці зробили ще дві невеликі натяжні стелі у інших приміщеннях цієї квартири. Одну кімнату в квартирі вони не міряли, оскільки позивач сказала, що квартира придбана на двох осіб і оскільки немає другого співвласника, то не потрібно міряти стелю в іншій кімнаті. Також, до облаштувань ними стель стелі в квартирі були мокрими, поцвіли, з грибком.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що у кінці 2019 року у позивача в спірній квартирі робив ремонт. Спочатку проводив ремонті роботи в більшій кімнаті зліва, потім в коридорі і туалеті. Ремонт в більшій кімнаті проводив восени 2019 року. В меншій кімнаті була покладена плитка коричневого кольору і лежали старі речі. Позивач йому казала, що це кімната іншого співвласника. В іншій частині квартири плитка на підлозі була покладена темно-сірого кольору. Спочатку він в більшій кімнаті монтував двері. В 2020 році квартира була в незадовільному стані, все було чорне, мокре, з`явився грибок, в квартирі не було чим дихати і їм доводилося її просушувати. Також доводилося знімати вже відремонтовані частини, оскільки вони були пошкоджені. Під час того коли вони робили ремонт, а це осінь 2019 року і початок 2002 року, вхідні двері постійно були відкриті, але відповідача він жодного разу не бачив. Вони часто спілкувалися з сусідами сім`єю ОСОБА_4 , від яких їм стало відомо, що більша кімната позивача. Станом на день подання позову у всій квартирі зроблено ремонт, встановлено електричне опалення.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що в кінці 2019 року в спірній квартирі для позивача проводив ремонтні роботи. В квартирі є дві кімнати і він робив ремонт в більшій по розміру кімнаті. Він чув, що менша кімната належить іншій особі, відмінній від позивача. В більшій кімнаті на підлозі лежала темніша плитка, в меншій кімнаті - світліша. В кінці 2019 року у великій кімнаті був завершений ремонт, зокрема облаштовані натяжні стелі, встановлено електричне опалення, і поставлені двері. В 2019 році доступ до квартири поки вони працювали був вільний. Він не знає чи бачив в цей період відповідача. Також в коридорі вони проводили ремонтні роботи, а саме робили стіни, встановлювали опалення.

Свідок ОСОБА_12 , який є сусідом сторін по АДРЕСА_2 , в судовому засіданні показав, що сторони придбали собі квартиру з метою створення там адвокатської контори. Спочатку вони почали ремонт і обрали собі кімнати. Він чув, як вони домовлялися, що розподілили кімнати, більша кімната для позивача, менша для відповідача. Відповідач взяла собі меншу кімнату, але там немає дверей, голі стіни, на яких грибок, відсутні батареї і лише зроблена підлога. Сторони проводили ремонтні роботи разом, але з літа 2019 року відповідач до квартири не приходила. Будь-які перешкоди в доступі до квартири не чиняться. Також, з літа 2019 року відповідач не займалася прибиранням прибудинкової території.

У частині першій статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частина перша статті 544 ЦК України).

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги, регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18).

Судом встановлено, що сторони є співвласниками в рівних частках оспорюваної квартири і відповідно до закону зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором.

Враховуючи, що як слідує з копій квитанцій, дублікатів квитанцій позивачем на оплату комунальних послуг за період січень-травень 2020 року було сплачено 2 189 грн. 70 коп., отже позивач сплатила замість відповідача грошові кошти у розмірі 1 094 грн. 85 коп. за надані комунальні послуги, а тому вказана сума підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Окрім того, як слідує з акта технічного обстеження будівельних конструкції та конструктивних елементів об`єкту квартири АДРЕСА_1 від 13 січня 2020 року, показань свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , фотознімків, в квартирі були наявні: промокання; вологість повітря більше 70 %; запах затхлості і вогкості в приміщенні; масове ураження грибком стін і перегородок; конденсат; незадовільна інсоляція і понижена температура повітря. В квартирі було відсутнє опалення. Для забезпечення надійної подальшої експлуатації необхідно було терміново виконати комплекс інженерно-технічних заходів.

В матеріалах справи наявні докази того, що позивач зверталася до відповідача щодо необхідності проведення ремонту спірного приміщення з метою його збереження, однак не отримавши таку згоду, з врахуванням того, що квартира потребувала термінового проведення таких робіт, внаслідок недопущення руйнації та з метою збереження приміщення провела необхідні ремонтні роботи.

Отже, у зв`язку з тим, що кожному учаснику спільної власності належить обмежене право власності на спільну річ, змістом внутрішніх правовідносин спільної власності є право і обов`язок кожного співвласника узгоджувати свою поведінку щодо володіння, користування і розпорядження спільним майном з іншими власниками. Так як позивач не отримала згоди іншого співвласника - відповідача на проведення ремонту спільного майна, однак вчинила всі необхідні дії для їх погодження з відповідачем, враховуючи, що квартира потребувала термінового ремонту, з метою збереження, недопущення її руйнації, неможливістю проживання, користування, то позивач має право вимоги від іншого співвласника на відшкодування частини понесених нею витрат на ремонт квартири.

За проведення вказаного обстеження, необхідних ремонтних робіт позивачем загалом було витрачено 37 781 грн. 15 коп. (8 800 грн. 00 коп. + 28 581 грн. 15 коп. + 400 грн. 00 коп.), половина з яких у розмірі 18 890 грн. 58 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Кошти витрачені позивачем на відправлення кореспонденції відповідачу не є витратами пов`язаними з управлінням, утриманням та збереженням спільного майна, відтак не підлягають до стягнення.

Щодо повідомлення про погодження кошторису від 13 березня 2020 року, яке відповідач отримала 17 березня 2020 року, та доводів щодо самовільного, без узгодження з відповідачем проведення ремонтних робіт, суд зазначає, що повідомлення про погодження кошторису від 13 березня 2020 року стосувалося проведення ремонтних робіт з влаштування площадки входу в приміщення квартири та викладення двору бруківкою, що не є предметом спору в даному випадку. Як зазначено вище повідомлення від 13 січня 2020 року, яке стосувалося погодження плану та кошторису поточних ремонтних робіт, які необхідно провести з метою збереження цілісності та неушкодженості, ринкової вартості об`єкта нерухомості згідно копій накладних №063, №071, копій описів вкладень до листів було направлено відповідачу 14 січня 2020 року (а.с.24), та не вручене з незалежних від позивача причин. Окрім того, як пояснила відповідач в судовому засіданні вона не зобов`язана отримувати листи, повідомлення від позивача і позивач може зв`язатися з нею і іншими шляхами, в спільній квартирі останній раз вона була в грудні 2019 року, що свідчить про небажання відповідача добровільно приймати участь в утриманні та збереженні належного спільного майна.

Щодо встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Положеннями статті 358 ЦК України регламентовано правила здійснення правомочностей співвласниками об`єкта права спільної часткової власності. Зокрема, передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Зі змісту наведеної норми закону можна зробити висновок, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Вказана норма матеріального права свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна має враховуватись правова природа такої власності, адже співвласникам належать ідеальні частки у праві власності на спільне майно, які є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частку майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Оскільки спірні правовідносини у цій справі не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України виділяє у користування сторонам спору в натурі частки, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Як встановлено судом сторонам в рівних частках, по 1/2 частці кожній, належить квартира АДРЕСА_1 , права сторін щодо користування вказаною квартирою є рівними, при цьому добровільної згоди щодо порядку такого користування на час розгляду справи ними не досягнуто.

Як слідує з показань свідка ОСОБА_12 , ОСОБА_3 та показань позивача як свідка спочатку між сторонами була досягнута усна домовленість щодо встановлення порядку користування квартирою, разом з тим в подальшому внаслідок неприязних відносин, які виникли між сторонами, що підтверджується рядом доказів, які знаходяться в матеріалах справи, відповідач почала заперечувати наявність такої домовленості.

У відзиві на позовну заяві відповідач вказує, що більшу кімнату у квартирі позивач зайняла самовільно, без жодного узгодження з нею, законні правові підстави для визначення даної кімнати за позивачем відсутні, вона також може претендувати на більшу кімнату.

За таких обставин, враховуючи, що при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співласниками, такий порядок користування може встановити суд, враховуючи, що встановлення цього порядку за рішенням суду не свідчить жодним чином про порушення прав відповідача, як співвласника спірної квартири, а можливі обмеження, які виникнуть у зв`язку з визначенням судом порядку користування житлом, є виправданою необхідністю забезпечення однакової реалізації своїх прав всіма співвласниками суд вважає за необхідне встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 .

Враховуючи, що ідеальна частка сторін у праві власності на спірну квартиру є однаковою та становить 1/2 частину у кожного, виходячи з визначених в технічному паспорті на квартиру розмірів площі житлових кімнат, суд вважає, що ОСОБА_1 слід виділити у користування кімнату, позначену «4», площею 12,3 кв.м., у користування ОСОБА_2 - кімнату, позначену «5», площею 8 кв.м., інші приміщення: коридор, позначеней «1», площею 2,7 кв.м.; туалет, позначений «2», площею 1 кв.м.; допоміжну прохідну кімнату, позначену «3», площею 4,4 кв.м. залишити у спільному користування, що приблизно співвідноситься з їх ідеальними частками у праві власності та не допускає значного відступу від її розміру.

Також, вказаний порядок відповідає первісній домовленості між сторонами і узгоджується з проведеними ними ремонтними роботами у житлових кімнатах.

Доводи відповідача про відсутність між сторонами предмету спору, так як між нею та позивачем немає спору щодо користування квартирою і позивач не довела, що відповідач будь-яким чином порушує, оспорює чи не визнає її право, є безпідставними, так як встановлені обставини справи у своїй сукупності та взаємозв`язку свідчать про те, що між сторонами існують неприязні відносини, які ними не заперечуються та підтверджені рядом доказів, і вказані відносини унеможливлюють добровільне встановлення порядку користування спільним майном, при цьому у відзиві на позов відповідач заперечує право позивача на користування більшою кімнатою і вказує, що вона її зайняла самовільно, а згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що свідчить про необхідність встановлення сторонам порядку користування спірним майном.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1 675 грн. 90 коп. (840,80 грн. + 835,10 грн. (19 985,46 грн. х 840,80 грн. / 20 121,87 грн.).

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та встановлення порядку користування квартирою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 19 985 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять) гривень 46 копійок.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , згідно з яким виділити у користування ОСОБА_1 кімнату, позначену «4», площею 12,3 кв.м., у користування ОСОБА_2 - кімнату, позначену «5», площею 8 кв.м., інші приміщення: коридор, позначеней «1», площею 2,7 кв.м.; туалет, позначений «2», площею 1 кв.м.; допоміжну прохідну кімнату, позначену «3», площею 4,4 кв.м. залишити у спільному користування.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 675 (одна тисяча шістсот сімдесят п`ять) гривень 90 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 18 листопада 2020 року.

Суддя О.О. Першко