Постанова

Іменем України

18 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 2-1024/2008

провадження № 61-21174св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Дулицька сільська рада Сквирського району Київської області,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року у складі колегії суддів: Махлай Л. Д., Кравець В. А., Мазурик О. Ф.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2008 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Дулицької сільської ради Сквирського району Київської області, в якому просила встановити факт, що житловий будинок

АДРЕСА_1 належав ОСОБА_3 , яка померла

ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити факт, що вона прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 шляхом вступу у фактичне володіння спадковим майном; визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок; майновий пай у пайовому фонді колективного сільськогосподарського підприємства «Щедрий колос» (далі - КСП «Щедрий колос») у с. Безпечна вартістю 7 197 грн 91 коп; земельну ділянку площею

2,9 га, яка перебуває у колективній власності КСП «Щедрий колос» в

с. Дулицьке вартістю 34 630 грн; грошовий вклад з усіма видами компенсацій та нарахуваннями на рахунку № НОМЕР_1 у філії Фастівського відділення

№ 2877/059 Ощадного банку України.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати

ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку, земельної ділянки, майнового паю, грошового вкладу. Вона прийняла спадщину шляхом вступу у володіння спадковим майном матері, доглядає за будинком, проводить поточний ремонт, сплачує комунальні послуги, володіє земельною ділянкою, майновим паєм, ощадною книжкою.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 21 жовтня

2008 року позов ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 . Визнано за

ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами; на земельну ділянку площею 2,9 га, розташовану та території Дулицької сільської ради Сквирського району Київської області, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КВ

№ 0216691, виданим 20 грудня 1996 року Сквирською районною державною адміністрацією Київської області; на майновий пай вартістю 7 197 грн 91 коп., посвідчений свідоцтвом про право на майновий пай № 133 від 08 січня

2000 року; на грошовий вклад з усіма видами компенсацій та нарахуваннями на рахунку № НОМЕР_1 у філії Фастівського відділення № 2877/059 Ощадного банку України.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачка прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном відповідно до статті 549 ЦК України 1963 року, доглядала за житловим будинком, проводила поточний ремонт, сплачувала комунальні послуги, володіла земельною ділянкою, майновим паєм, ощадною книжкою, а тому позов підлягає задоволенню.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сквирського районного суду Київської області від 21 жовтня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дулицької сільської ради Сквирського району Київської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на майно в порядку спадкування закрито.

Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що при судовому розгляді не підтвердилися доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції порушені права та інтереси ОСОБА_2 .

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2019 року до Верховного Суду,

ОСОБА_2 ,посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову Київського апеляційного суду від 29 жовтня

2019 року та направити справу на новий розгляд.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 06 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її з суду першої інстанції.

У грудні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції повинен був звернути увагу, що у справах окремого провадження при перевірці обставин справи для прийняття рішення щодо встановлення факту, що має юридичне значення, і з підстав спадщини, суд першої інстанції зобов`язаний був дотримуватися чинного законодавства, що регулювало вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами органів самоврядування

до 1991 року та після смерті заповідача, а також норм ЦК України в редакціях від 1963 року та від 2003 року. Апеляційний суд мав звернути увагу на наявність кримінального правопорушення у сфері службової діяльності з боку Дулицької сільської ради Сквирського району Київської області щодо службової недбалості з виконання законодавства у сфері нотаріальних дій, а саме - приховування наявності заповіту, який оформляється виконавчим комітетом, а в подальшому - визнання позову від одного зі спадкоємців.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У січні 2020 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1 на касаційну скаргу ОСОБА_2 , у якому позивач просила залишити вказану касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

У січні 2020 року до Верховного Суду надійшов відзив Дулицької сільської ради Сквирського району Київської на касаційну скаргу ОСОБА_2 , у якому вона просила закрити касаційне провадження за цією касаційною скаргою.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка є матір'ю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У визначений законом шестимісячний строк жоден із спадкоємців не подав до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Лише у жовтні 2008 року (майже через шість років) ОСОБА_1 звернулася до суду із цим позовом та просила визнати за нею право власності на спадкове майно посилаючись на те, що вона прийняла спадщину шляхом вступу у володіння спадковим майном.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Якщо особа у встановлений законом строк не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, не вчинила дій, які б свідчили про прийняття спадщини шляхом вступу у володіння спадковим майном, не зверталася до суду із заявою про продовження строку на прийняття спадщини (стаття 550 ЦК УРСР в редакції 1963 року) вона вважається такою, що не прийняла спадщину.

За статтею 555 ЦК УРСР в редакції 1963 року якщо жоден із спадкоємців не вчинив зазначених дій щодо прийняття спадщини спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави.

Заявник як і позивач є спадкоємцем першої черги. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має у встановлений законом строк вчинити дії, що свідчать про прийняття спадщини. Такі дії є однаковими, як при спадкуванні за законом, так і при спадкуванні за заповітом.

Відтак сама по собі наявність заповіту, без наявності доказів про те, що ОСОБА_2 вчинив дії щодо прийняття спадщини не свідчить про те, що права чи інтереси його порушено рішенням суду першої інстанції.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що ОСОБА_2 проживав з матір`ю на час її смерті та після її смерті прийняв спадщину шляхом вступу у володіння спадковим майном (користувався житловим будинком чи земельними ділянками, сплачував податки, проводив поточний ремонт тощо).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося. Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про закриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сквирського районного суду Київської області

від 21 жовтня 2008 року, оскільки під час судового розгляду справи не підтвердилися доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуваним рішенням порушені права та інтереси ОСОБА_2 .

Доводи касаційної скарги ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм процесуального права і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович