Провадження № 2-о/161/270/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі :

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Чигринюк В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Головне управління Пенсійного Фонду України у Волинській області, про встановлення факту належності диплому,

В С Т А Н О В И В:

26.10.2020 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною заявою на обґрунтування якої зазначила, що згідно належного їй паспорта громадянина України, ПІП зазначено « ОСОБА_1 », однак у її свідоцтві про народження, свідоцтві про народження її сина та в дипломі про закінчення середнього професійного-технічного училища ім`я вказано « ОСОБА_2 ». У зв`язку з вказаними розбіжностями в написанні його імені, у нього виникли ускладнення при оформленні пенсії за віком, оскільки невірне написання її імені призвели до не врахування працівниками органів пенсійного фонду 12 років її трудового стажу при оформленні пенсії. Враховуючи наведене, просить суд встановити факт приналежності їй свідоцтва про народження та диплому про закінчення середнього професійного-технічного училища, а також факт того, що у свідоцтві про народження її сина матір`ю останнього зазначена саме вона.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.10.2020 року у відкритті провадження по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Луцьке об`єднане УПФ України у Волинській області, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів в частині встановлення факту приналежності ОСОБА_1 свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , та свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 було відмовлено.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.10.2020 року до участі у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності диплому в якості заінтересовані особибуло залучено ГУ ПФУ у Волинській області.

До початку судового засідання представником заявником було подано до суду заяву з проханням розгляд справи здійснювати у її відсутності, заявлені вимоги вона підтримує та просить їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи - ГУ ПФУ у Волинській області до початку судового засідання також подала до суду заяву, в якій просить судовий розгляд проводити без її участі, щодо задоволення заяви не заперечує.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Як встановлено судом, заявниця ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області з метою призначення їй пенсії, однак їй було відмовлено через виявлення невідповідності, яка полягає у невідповідності написання її імені у паспорті громадянина України та дипломі про закінчення середнього професійного-технічного училища.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Положеннями ст.ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого у с. Здомишль Ратнівського р-ну Волинської обл., ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_4 (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 було видано диплом серії НОМЕР_3 , реєстраційний № 288, про закінчення повного курсу середнього професійно-технічного училища № 6 м. Луцька Волинської обл. Вказаний диплом оформлений українською та російською мовами. На сторінці, заповненою російською мовою ПІП особи, якій він видав зазначено: « ОСОБА_5 » (а.с. 7).

16.07.1981 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було укладено шлюб, який зареєстрований Луцьким МВ ЗАГС Волинської області за актовим записом № 644. Зазначене підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 (а.с. 9).

Як вбачається із свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 , матір`ю останнього зазначена: ОСОБА_7 (а.с. 8).

Разом з тим, при видачі заявниці паспорту серії НОМЕР_5 , її ПІП, дата та місце народження зазначені як « ОСОБА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_3 ; с. Здомишель Ратнівського р-ну Волинської обл.» (а.с. 4-5).

В свою чергу, карта ФОПП (РНОКПП) була видана заявниці на ім`я « ОСОБА_1 » (а.с. 4).

Дослідивши надані заявником докази у своєму взаємозв`язку, суд вважає доведеним, що у належному останній паспорті громадянина України та в дипломі серії НОМЕР_3 , реєстраційний № НОМЕР_6 , про закінчення повного курсу середнього професійно-технічного училища наявна розбіжність у написанні її імені: « ОСОБА_8 » - « ОСОБА_2 » відповідно.

Вищевказана розбіжність була допущена, ймовірно, внаслідок перекладу з російської мови на українську та навпаки.

Зазначене у своїй сукупності, дає підстави для висновку, що диплом серії НОМЕР_3 , реєстраційний № НОМЕР_6 , про закінчення повного курсу середнього професійно-технічного училища № 6 м. Луцька Волинської обл., виданий 22.07.1978 року на ім`я « ОСОБА_4 » належить заявниці ОСОБА_1 .

Вищезазначений факт достовірно підтверджується довідкою Волинського коледжу Національного університету харчових технологій № 17 від 07.02.2020 року з якої вбачається, що ОСОБА_9 дійсно навчалася у Луцькому професійно-технічному училищі № 6, після закінчення повного курсу навчання у якому отримала диплом № НОМЕР_7 (а.с. 12).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення належності правовстановлюючих документів має для заявника юридичне значення та породжує юридичні наслідки, пов`язані з реалізацією свого права на пенсію.

Таким чином, суд вважає, що заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи ГУ ПФУ у Волинській області, про встановлення факту належності диплому є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77-81, 247, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Головне управління Пенсійного Фонду України у Волинській області, про встановлення факту належності диплому задовольнити.

Встановити юридичний факт приналежності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , диплому серії НОМЕР_3 , про закінчення середнього професійно-технічного училища № 6 м. Луцька Волинської області, яке видане на ім`я « ОСОБА_4 ».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 19 листопада 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Рудська С.М.