ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 766/7812/20 Головуючий в І інстанції Рядча Т.І.
Номер провадження 22-ц/819/1528/2020 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогоПолікарпової О.М.
суддівВоронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
секретарПлохотніченко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Рядчої Т.І. від 09 червня 2020 року за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації права власності,

в с т а н о в и в:

У травні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації права власності квартири.

У червні 2020 року позивачкою було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №8668.

В обґрунтування заяви зазначила, що спірну квартиру придбано під час їхнього з відповідачем перебування у шлюбі. Відповідач, з метою ухилення від повернення боргів, фіктивно переоформив вказану квартиру за договором дарування від 22.11.2007 року на свою матір ОСОБА_3 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Вважає, що відповідач у будь-який момент може оформити спадкові права на спірну квартиру та потім розпорядитися нею. При таких обставинах невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення в разі задоволення позову.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09 червня 2020 року заяву задоволено. Накладено арешт на квартиру житловою площею 17,5 кв. м, загальною площею 35,3 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та належить на праві власності ОСОБА_3 .

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, безпідставність та вважаючи її такою, що порушує спадкові права, просив ухвалу суду скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що майно, на яке накладено арешт належало його матері ОСОБА_3 за договором дарування від 22.11.2007 року. Після її смерті він та його рідний брат звернулися до нотаріуса для прийняття спадщини, тому вважає, що вказана квартира є об`єктом спадкового права.

Крім того зазначає, що за договором дарування квартири АДРЕСА_1 від 22.11.2007 року ОСОБА_3 дотрималась всіх вимог чинного законодавства щодо розпорядження майном, а оскільки зворотнього не доведено оспорюваний правочин не може вважатися фіктивним.

На думку апелянта, суд, постановляючи ухвалу про забезпечення позову, не звернув увагу на обґрунтування позову, зокрема на строк звернення позивача до суду, адже на час укладення договору дарування у 2007 році вона особисто була присутня у нотаріуса, надавала свою згоду на його укладення, а тому за 13 років могла звернутися до суду, але цього не робила.

Також вказує, що позовні заяви з тих самих підстав і з тими ж вимогами вже неодноразово подавалися позивачкою до Херсонського міського суду, що свідчить про явний намір зловживання процесуальними правами щодо звернення до суду.

В судовому засіданні адвокат Хащініна Г.О., яка діє від імені апелянта повністю підтримала доводи апеляційної скарги, просила скаргу задовольнити.

ОСОБА_2 в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явилася, про розгляд справи повідомлена в установленому законом порядку.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу не надала.

Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з наявності між сторонами спору про дійсність договору дарування, предметом якого є квартира АДРЕСА_3 , тому вважав, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Апеляційний суд не може погодитись із такими висновками суду з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі й задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі; розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Як вбачається зі змісту позовних вимог у даній справі позивачка просить визнати недійсним договір дарування квартири та скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до матеріалів справи право власності на оспорювану квартиру зареєстровано за ОСОБА_3 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.19-22).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 26.04.2019 року та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.36, 42).

ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті матері ОСОБА_3 за законом, згідно свідоцтва про народження № НОМЕР_2 , виданого 31.05.1964 р. (а.с.43).

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 та його рідний брат звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Таким чином наявними у справі доказами підтверджується, що оспорювана квартира є спадковим майном, разом з тим підтвердження того, що вона перебуває у власності відповідача в матеріалах справи відсутні.

За змістом ч. п.1ч. 1 ст. 150 ЦПК України накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції не з`ясував між якими особами, з урахування факту смерті зареєстрованого власника квартири ОСОБА_3 , існує спір з приводу права власності на вказану квартиру, не звернув уваги, що накладення арешту на неї буде перешкоджати оформленню спадкових прав як відповідачу, так і будь-яким іншим особам, які прийняли спадщину, та прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру.

Крім того, заявник не зазначила, а судне встановив, які докази свідчать про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Таким чином доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд неправильно застосував норми ЦПК України і за викладених обставин заява позивачки про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка є об`єктом спадкових правовідносин не підлягає задоволенню, оскільки в такий спосіб обмежуватиме право власності на квартиру ймовірних власників майна, які звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 та не є учасниками справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при постановлені ухвали про забезпечення позову не були враховані вищевказані обставини справи, допущено порушення норм процесуального права, отже, оскаржувана ухвала не може бути визнана законною та обґрунтованою, тому підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 09 червня 2020 року скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації права власності.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.М. Полікарпова

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ П.Я. Ігнатенко

Повний текст постанови складений 23 листопада 2020року.

Суддя О.М. Полікарпова