П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2020 року м. Київ

Справа № 22-13084 Головуючий у 1-й інстанції: Усатова І. А. Унікальний № 760/22684/18 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Левенця Б. Б.

Невідомої Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», Крилової Олени Леонідівни, на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 09 червня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

у с т а н о в и л а:

У вересні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» пред`явив в суд позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 04 травня 2016 року у розмірі 16 744 грн 53 коп. та судові витрати у розмірі 1 762 грн (а.с.1-3).

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 04 травня 2016 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 2 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

При встановленні кредитного ліміту банк керувався п. п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Відповідно до п. 2.1.1.5.7 власник карткового рахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.

За п.1.1.1.63 договору овердрафт - короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування.

При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України і укладений між ними договір є договором приєднання.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 20 червня 2018 року утворилася заборгованість у розмірі 16 744 грн 53 коп., яка складається з: 7 058 грн 16 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 1 330 грн 16 коп. - відсотки за користування кредитом; 7 082 грн 66 коп. - пеня; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500 грн - фіксована частина; 773 грн 55 коп. - процентна складова.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 09 червня 2020 року в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено за недоведеністю заявлених вимог.

Не погодившись з рішенням суду, представник АТ КБ «ПриватБанк», адвокат Крилова О. Л., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі (а.с.59-68).

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у визначений судом строк не подав.

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга представника АТ КБ «ПриватБанк», адвоката Крилової О. Л., на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 09 червня 2020 року розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

При розгляді справи районним судом були встановлені наступні обставини.

04 травня 2016 року відповідач підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.6).

Зі змісту Анкети-заяви убачається, що за своїм змістом вона є анкетою з викладеною в ній відповідачем особистою інформацією про себе, як потенційного клієнта банку, і в ній відсутня будь-яка інформація, яка свідчить про домовленість сторін.

Будь-якої інформації про отримання відповідачем кредитної картки та з яким саме кредитним лімітом вказана Анкета-заява також не містить (а.с.6).

Одночасно з даною Анкетою позивачем до позову долучено Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», в яких зазначено діючі в банку та бажані до отримання клієнтами банку кредитні картки з тарифними планами: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT» та «Універсальна GOLD» (а.с.7).

Зі змісту даних документів також не убачається і цього не зазначено в позові, яка саме кредитна картка та з яким кредитним лімітом та тарифним планом отримана відповідачем (а.с.6-22).

Будь-яких доказів отримання відповідачем картки на виконання умов вказаного договору позивач до матеріалів справи не надав.

Відмовляючи у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» районний суд виходив із того, що із долучених до позову доказів, так і з долучених до письмових пояснень доказів, а саме: довідки про наявність у відповідача кредитних карток № НОМЕР_1 від 16 січня 2016 року; № НОМЕР_2 від 28 квітня 2017 року; № НОМЕР_3 від 31 травня 2017 року не вбачається за умовами якого кредитного договору відповідачу було надано зазначені кредитні картки. Зі змісту наданих позивачем документів не убачається і цього не зазначено в позові, яка саме кредитна картка та з яким кредитним лімітом та тарифним планом отримана відповідачем. З Анкети-заяви відповідача від 04 травня 2016 року убачається, що кредитна картка, визначена Тарифами банку, йому не видавалася, а банком не надано будь-яких доказів, які б підтверджували як її видачу, так і видачу кредиту на умовах, зазначених позивачем. Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку, якими обґрунтовується позов, відповідачем не підписані.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги апеляційний суд виходить з наступного.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Звертаючись до суду з даним позовом, АТ КБ «Приватбанк» посилався на те, що відповідно до укладеного з відповідачем договору б/н від 04 травня 2016 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

На підтвердження умов договору банк надав суду копію анкети-заяви ОСОБА_1 від 04 травня 2016 року про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.6).

Відповідно до змісту цієї анкети-заяви відповідач своїм підписом підтвердив, що дана заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розміщеними у рекламному буклеті, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. При цьому відповідач також підтвердив своїм підписом, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами, екземпляр договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua. ОСОБА_1 також зобов`язався виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися зі змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. ОСОБА_1 також підтвердив, що ознайомлений і згоден з Умовами і Правилами надання послуги накопичення Скарбничка і згоден оформити дану послугу (а.с.6).

Крім того, з наявних у розпорядженні суду першої інстанції письмових доказів убачається, що відповідачу були видані три кредитні картки: 16 січня 2016 року терміном дії до січня 2020 року; 28 квітня 2017 року терміном дії до серпня 2018 року; 31 травня 2017 року терміном дії до березня 2021 року (а.с.83). Указані кредитні картки активно використовувалися ОСОБА_1 при здійсненні платіжних операцій (а.с.85-90).

На підтвердження своїх вимог щодо стягнення заборгованості АТ КБ «Приват Банк» було надано розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 04 травня 2016 року станом на 20 червня 2018 року, відповідно до якого заборгованість відповідача за кредитом складає 16 744 грн 53 коп. (а.с.4-5).

Розрахунок заборгованості є чітким, повним та розгорнутим по окремим категоріям. Відомості указаного розрахунку узгоджуються з відомостями виписки по рахунку ОСОБА_1 (а. с. 85-90;102-104). Даних на його спростування матеріали справи не містять.

Разом з тим, як убачається з наданого розрахунку, Банк просив стягнути з боржника заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання та заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.

У ст. 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.

Нараховуючи божнику пеню за прострочене зобов`язання та пеню за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, Банк не недотримався положень, закріплених у Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

З огляду на таке правові підстави для задоволення указаних позовних вимог відсутні.

За таких обставин, оскільки вимоги в частині стягнення пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн у розмірі 1 050 грн. не підлягають задоволенню, до стягнення підлягає заборгованість по пені у розмірі 6 032 грн 66 коп. (7082,66 - 1050).

У зв`язку з чим, визначена кредитором відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг сума штрафів підлягає зменшенню в частині процентної складової до 721 грн. 05 коп. (7058,16 + 1330,16 + 6032,66 = 14420,98 : 100 х 5). Отже загальна сума судових штрафів складає 1 221 грн. 05 коп. (500 + 721,05).

Як вже зазначено вище, при вирішенні справи районний суд не звернув уваги на відомості письмових доказів, зокрема, анкети-заяви від 04 травня 2016 року (а.с.6), довідок про видачу кредитних карток та зміну умов кредитування (а.с.83-84), виписку про рух коштів (а.с.85-90) в ході їх оцінки та дійшов помилкового висновку щодо відсутності правових підстав для стягнення заборгованості.

Ураховуючи наведене, при вирішенні питання існування між сторонами договірних правовідносин у сфері кредитування до даних правовідносин слід застосовувати положення ст. 634 ЦК України.

З огляду на конкретний зміст даного договору приєднання та дату його укладення - травень 2016 року, апеляційний суд доходить висновку про те, що до даних правовідносин не можуть бути застосовані висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17), які стосуються правовідносин, що виникли у 2011 році.

За правилами ч. 1 ст. 376 ЦПК України самостійними підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку щодо наявності правових підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення районного суду з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

При ухваленні нового рішення про часткове задоволення позову відповідно до положень ч. 13 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 4 405 грн на відшкодування судових витрат позивача по сплаті за мінімальною ставкою судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги (1 762 + 2 643; а.с.32, 105).

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», Крилової Олени Леонідівни, задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 09 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № б/н від 04 травня 2016 року, яка утворилась станом на 20 червня 2018 року, 15 642(п`ятнадцять тисяч шістсот сорок дві) грн 03 коп., з яких: 7 058 (сім тисяч п`ятдесят вісім) грн 16 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 1 330 (одна тисяча триста тридцять) грн 16 коп. - відсотки за користування кредитом; 6 032 (шість тисяч тридцять дві) грн 66 коп. - пеня; 1 221 (одна тисяч двісті двадцять одна) грн 05 коп. - штрафи.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) 4 405 (чотири тисячі чотириста п`ять) грн на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Б. Б. Левенець

Т. О. Невідома