ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 6/753/1015/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О.,

секретар судового засідання Кримчук Я.Р.

учасники справи:

заявник - державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Владислав Сергійович, «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»,

стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева»,

представник стягувача - Мельник М.В.,

боржник - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника,

В С Т А Н О В И В:

01.10.2020 державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі по тексту - відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України) Берегових Владислав Сергійович (далі - державний виконавець Берегових В.С.) звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , боржник) за адресами: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_2 .

Подання обґрунтоване такими обставинами. На виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України знаходиться виконавче провадження № 52946397 з виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Женева», заборгованості за кредитним договором. Боржником рішення суду не виконується, виклики до державного виконавця нею ігноруються, коштів, достатніх для виконання рішення суду, та нерухомого і рухомого майна, яке підлягає державній реєстрації, у боржника не виявлено. Водночас відповідно до даних декларації про доходи ОСОБА_1 за 2016 р. вона володіє творами мистецтва, ювелірними виробами, антикварними виробами тощо. З метою перевірки майнового стану боржника ОСОБА_1 були здійснені виїзди за місцем її реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , та за місцем її фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_3 . Однак перевірити майновий стан боржника не вдалося, оскільки за вказаними адресами двері виконавцю не відчинили, на залишені у дверях виклики до виконавця боржник не з`являється. Наведене свідчить про ухилення боржника від виконання судового рішення та законних вимог виконавця, що зумовлює необхідність вжиття заходів примусового виконання шляхом примусового проникнення до житла боржника з метою проведення опису й арешту майна.

В судовому засіданні державний виконавець Берегових В.С. подання підтримав пославшись на викладені у ньому обставини.

В судове засідання також з`явився представник стягувача Мельник М.В. , який вважав подання державного виконавця обґрунтованим і просив його задовольнити. Пояснив, що факт ухилення боржника від виконання рішення суду встановлений постановою Київського апеляційного суду від 26.05.2020, ухваленою за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу суду про відмову у задоволенні її заяви про скасування обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 439 ЦПК України боржник ОСОБА_1 про розгляд даного подання не повідомлялась.

Заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали подання, суд встановив такі обставини.

07.10.2016 Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-7572/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 4 073 677,19 дол. США заборгованості за тілом кредиту, 1 773 327,50 дол. США заборгованості за відсотками, 4 952 714,51 грн. пені за прострочення зобов`язань за кредитом, 557 186,78 грн. пені за прострочення сплати відсотків.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України Іванюти І.М. від 23.11.2016 за даним виконавчим листом відкрите виконавче провадження № 52946397.

Постановою про відкриття виконавчого провадження, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження, боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей, проте декларацію про доходи та майно боржником не надано.

Цієї ж дати державним виконавцем накладено арешт на все нерухоме та нерухоме майно боржника, про що винесено відповідну постанову.

Згідно даних, отриманих державним виконавцем від органів Державної фіскальної служби України та Пенсійного фонду України, боржник, ОСОБА_1 отримує дохід від ТОВ «Медіа експерт плюс» та ГО «Інформаційний захист».

Відповідно до даних реєструючих органів за боржником не зареєстровано майно, на яке можливо звернути стягнення.

Постановою від 31.01.2019 державним виконавцем накладено арешт на кошти боржника, які знаходяться на рахунку у АТ «ОТП БАНК». В результаті направлення платіжних вимог про списання коштів боржника на рахунку на рахунок відділу надійшли кошти в сумі 22 226,01 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.04.2019, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 10.07.2019, задоволено подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань за рішенням суду.

Даними судовими рішеннями та постановою Київського апеляційного суду від 26.05.2020, прийнятою за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу суду про відмову у скасуванні тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, установлено, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду.

Згідно з даними постанови Київського апеляційного суду від 26.05.2020 після встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржником в рахунок погашення заборгованості сплачено 20 339,13 грн.

Отже за наявними даними станом на листопад 2019 р. в рахунок погашення заборгованості боржником сплачено 42 565,20 грн., однак вказана сума є зовсім незначною в порівнянні з сумою боргу, стягнутою рішенням суду.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.08.2019 замінено сторону стягувача у даному виконавчому провадженні з ПАТ«Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «Фінансова компанія «Женева».

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 21.05.2019 на виконання вимоги державного виконавця представник боржника ОСОБА_4 надала виконавцю письмові пояснення, у яких зазначила, що ОСОБА_1 офіційно працевлаштована в ТОВ «Медіа експерт плюс» та ГО «Інформаційний захист» і за рахунок заробітної плати відбулося часткове погашення заборгованості за виконавчим документом. З приводу майнового стану боржника представник вказала, що власним житлом вона не забезпечена, у неї немає особливо цінного майна, за рахунок якого можна було б погасити в повному обсязі суму заборгованості, вона сама виховує малолітню дитину, а з огляду на арешт, накладений на усе нерухоме та рухоме майно, позбавлена можливості вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження наявного у неї майна та спрямовувати виручені кошти на сплату боргу.

Водночас відповідно до даних декларації про майновий стан та доходи за 2016 рік, яка подавалась ОСОБА_1 після звільнення з посади заступника міністра, нею задекларовано право користування об`єктами нерухомого майна і транспортним засобом, а також право власності на рухоме майно, яке не підлягає державній реєстрації, а саме: ювелірні вироби та твори мистецтва,

З метою перевірки майнового стану боржника державним виконавцем, Берегових В.С. неодноразово здійснювалися виїзди за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_2 , та за місцем її фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_3 ), про що було складено відповідні акти.

Так, згідно з актом від 16.05.2019 перевірити майновий стан боржника за адресою: АДРЕСА_2 , не вдалося, оскільки двері квартири ніхто не відчинив. В акті зазначено, що у дверях квартири боржнику залишено виклик державного виконання.

Згідно з актом від цієї ж дати (16.05.2019) перевірити майновий стан боржника за адресою: АДРЕСА_3 , не вдалося, оскільки двері домоволодіння ніхто не відчинив. В акті зазначено, що було встановлено, що ОСОБА_1 постійно проживає за вказаною адресою і у дверях домоволодіння боржнику залишено виклик державного виконання.

16.08.2019 державний виконавець знову прибув за адресою: АДРЕСА_2 , однак перевірити майновий стан боржника не вдалося, про що було складено акт. В акті зазначено, що двері квартири відмовилися відчиняти та із-за дверей особа, яка представилася матір`ю боржника ( ОСОБА_5 ) повідомила, що її дочка ОСОБА_1 проживає разом з своєю дитиною та чоловіком ОСОБА_6 у домоволодінні за адресою: Київська область, Обухівський район, Старобезрадичівська с/р, садове товариство «Медик-3» , у дверях квартири боржнику залишено виклик державного виконання.

Згідно з актом державного виконавця від цієї ж дати (16.08.2019) у доступі до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , державному виконавцю було відмовлено чоловіком, який назвався ОСОБА_6 (інші відомості повідомляти про себе, а також надавати документи він відмовився).

Відповідно до вимоги державного виконавця (вих. №20.1/-7/52946397/17 від 06.11.2019) боржника було зобов`язано 20.11.2019 надати доступ до помешкання за адресою: АДРЕСА_3 , для перевірки майнового стану та здійснення виконавчих дій. Даною вимогою боржника було попереджено, що у випадку ненадання доступу до житла виконавець буде вимушений звернутися з поданням до суду про примусове проникнення до житла.

Однак 20.11.2019 державного виконавця не було допущено до вищевказаного домоволодіння, хоча мешканці в будинку були, про що складено відповідний акт.

16.07.2020 державний виконавець звернувся до боржника з вимогою у строк до 28.07.2020 надати інформацію про конкретне та фактичне місце її проживання та надати заповнену декларацію про доходи та майно боржника за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Дану вимогу було скеровано за двома відомими державному виконавцю адресами боржника ( АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ), проте станом на дату розгляду даного подання вимоги державного виконавця боржник не виконала.

Частина 5 статті 124 Конституції України проголошує, що судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Однією з основних засад судочинства в Україні є обов`язковість рішень суду (пункт 9 частини 3 статті 129 Конституції України).

Стаття 18 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державних влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Конституційний принцип обов`язковості виконання рішення суду реалізується, зокрема, на стадії виконавчого провадження.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 10 цього Закону визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

За приписами статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З метою ефективної реалізації покладених на виконавця завдань щодо здійснення заходів примусового виконання рішень закон наділяє його широкими повноваженнями (правами), зокрема, правом примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника.

Пунктом 13 частини 3 цієї норми передбачено, що виконавець звертається до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду (пункт 4 частини 3 статті 18 Закону № 1404-VIII).

Стаття 30 Конституції України гарантує недоторканість житла, що полягає у забороні проникати до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 р., Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (далі - Конвенція))

Згідно зі статтею 8 Конвенції ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (стаття 18 Конвенції).

Конституційна гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Відповідно до частини 1 статті 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства проникнення у житло як обмеження конституційного права особи на недоторканість житла має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Аналіз положеньЗакону № 1404-VIII та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення до суду щодо надання дозволу на примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

За результатами дослідження матеріалів виконавчого провадження, якими обґрунтовано вимоги подання, встановлено, що державним виконавцем вчинявся комплекс дій, спрямованих на виконання рішення суду про стягнення заборгованості з боржника, зокрема, на адреси боржника направлялись вимоги, які є обов`язковими для виконання, неодноразово здійснювались виїзди за місцем реєстрації боржника та за фактичним місцем її проживання, з метою перевірки виконання та встановлення майна, на яке можливо звернути стягнення, проте внаслідок недопуску до житла боржника державний виконавець позбавлений можливості звернути стягнення на цінне рухоме майно боржника, наявність якого підтверджується поданою боржником декларацією.

Отже ураховуючи наявність у ОСОБА_1 невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, великий розмір цих зобов`язань, встановлений судом факт ухилення від їх виконання та вичерпання державним виконавцем усіх можливостей виконати рішення суду без порушення права на недоторканість житла, суд визнає обґрунтованими доводи подання про наявність визначених законом підстав для примусового проникнення до житла боржника з метою проведення виконавчих дій.

Керуючись статтею 439 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Владислава Сергійовичазадовольнити.

Дозволити державному виконавцю відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Владиславу Сергійовичупримусово проникнути до житла боржника ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_2 , для проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 52946397.

Дозволити державному виконавцю відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Владиславу Сергійовичупримусово проникнути до житла боржника ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_3 , для проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 52946397.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: