СЕРЕДИНО-БУДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Справа № 586/1348/19
Номер провадження 2/586/40/20
18 листопада 2020 року м.Середина-Буда
Середино-Будський районний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Темірова Ч.М.,
за участі секретаря судового засідання Спиридонова А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Середина-Буда без фіксування технічними засобами відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України цивільну справу №586/1348/19 за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування, -
23.03.2016 із застрахованим майном страхувальника - житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , настав страховий випадок - пошкодження внаслідок пожежі. Факт пожежі підтверджується актом огляду від 24.03.2016, актом про пожежу від 23.03.2016 та висновком №400 від 25.03.2016 за матеріалами ЖЄО, згідно якого пожежа сталася з вини відповідача, ОСОБА_1 .
У зв`язку з викладеним, позивач вважає, що виплативши страхове відшкодування за договором майнового страхування, до нього переходить право вимоги до відповідача, відповідального за завдану шкоду, а тому, посилаючись на норми ст.993, 1191 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду клопотання, в якому просив проводити розгляд справи за його відсутності, задовольнити позов в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась. Про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про що в матеріалах справи містяться повідомлення про вручення поштових відправлень. Однак, про причини неявки суд не повідомила, не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк.
Відповідно до вимог ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зважаючи на вищевикладене, суд вирішив провести заочний розгляд справи.
Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до п.1.1 предметом Договору є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном та/або тваринам, зазначеними в цьому Договорі, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; вигодонабувач за Договором - ОСОБА_3 .
Відповідно до п.2.1.1 Договору страховими випадками визнаються: вплив вогню (пожежа, удар блискавки, вибух газу, падіння на застраховане майно пілотованих летальних об`єктів); стихійні явища; вплив рідини; протиправні дії третіх осіб; наїзд транспортного засобу; падіння предметів.
23.03.2016 із застрахованим майном страхувальника трапився страховий випадок - пожежа.
Відповідно до акту про пожежу від 23.03.2016, складеного комісією у складі інспектора ДПРЧ-21 управління ДСНС України у Сумській області Ковтуна В.О., інспектора поліції Середино-Будського ВП ГУНП Бордачова М.В. та ОСОБА_3 , о 07:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , сталась пожежа в середині житлового будинку, що належить ОСОБА_3 , внаслідок якої було знищено стелю прибудові на площі 4 м2 та перекриття на площі 10 м2, пошкоджено покрівлю на площі 5 м2. Дану пожежу було виявлено о 07:10 год. ОСОБА_1 , яка повідомила про випадок відповідний підрозділ ДСНС. Актом встановлено причину пожежі - ймовірно необережне поводження з вогнем ОСОБА_1 /а.с.7/.
24.03.2020 за заявою страхувальника, ОСОБА_2 , представником страховика був проведений огляд пошкодженого внаслідок пожежі житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 , про що складено відповідний акт /а.с.6, 9/.
За результатами перевірки факту пожежі, яка сталася 23.03.2016 у житловому будинку по АДРЕСА_2 , в ході дослідження акту про пожежу та опитування працівника ДПРЧ-21 та власниці будинку, ОСОБА_1 , було встановлено, що причиною пожежі за вищевказаною адресою стала необережне поводження з вогнем ОСОБА_1 , що підтверджується висновком за матеріалами ЖЄО №400 від 23.03.2016 /а.с.8/.
Відповідно до довідки 21 державної пожежно-рятувальної частини Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області від 28.03.2016 №181 23.03.2016 в житловому будинку ОСОБА_3 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 виникла пожежа, внаслідок якої знищена стеля на площі 4 м2 та перекриття на площі 10 м2; пошкоджена покрівля на площі 5 м2 /а.с.14/.
Вигодонабувач, ОСОБА_3 , є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями: свідоцтва про право власності на житло, виданого Середино-Будським відділом комунальної власності і приватизації від 28.09.1993 №170; договору дарування від 08.02.1996 №170; заповіту від 13.07.1996 за №1068; технічного паспорту, будинкової книги та довідки, видної виконкомом Середино-Будської міської ради від 13.12.2016 №1717 /а.с.15-26/.
Позивач, будучи впевненим, що пожежа за вищезазначеною адресою виникла внаслідок необережного поводження з вогнем ОСОБА_1 , направив останній претензію від 03.05.2018 №699/ПР з вимогою сплатити заборгованість за виплаченим страховим відшкодуванням за договором майнового страхування /а.с.27/.
Враховуючи вищевикладене, правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі, є суброгацією та регулюються положеннями ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування».
Відповідно до приписів ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Дана норма кореспондується з положеннями ст.27 Закону України «Про страхування», якою визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Тобто у таких правовідносинах страхувальник (вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.
Згідно ст. 988 ЦК України та п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Відповідно до ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору та на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
За ст.8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
З врахуванням змісту зазначених норм та доданих матеріалів справи судом встановлено, що пожежа, яка сталась 23.03.2016, внаслідок якої було пошкоджене застраховане за Договором майно, є страховим випадком, що передбачений умовами Договору страхування, у зв`язку з чим у позивача виник обов`язок здійснити виплату страхового відшкодування.
Натомість, суд критично ставиться до доводів позивача щодо винуватості відповідача у спричиненні пожежі, виходячи з наступного. Згідно «Порядку спільних дій органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки України та Міністерства надзвичайних ситуацій України під час проведення огляду місця пожежі, виявлення, припинення, попередження та розслідування кримінальних правопорушень, пов`язаних з пожежами», затвердженому спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства надзвичайних ситуацій України від 30.11.2012 №1106/1377 саме на посадових та службових осіб ДСНС України покладається завдання із встановлення причини пожежі.
З вищезазначеного акту про пожежу вбачається, що ймовірною причиною пожежі стало необережне поводження з вогнем громадянки ОСОБА_1 , при цьому у вказаному документі не конкретизовано, в чому саме виражалось необережне поводження з вогнем та місце локалізації пожежі.
Долучений до матеріалів справи висновок інспектора Середино-Будського ВП ГУНП в Сумській області за результатами ЖЄО, в якому зазначено, що винуватцем пожежі стала ОСОБА_1 , в силу вищезазначеного нормативно-правового акту не можна вважати висновком компетентного органу, даний документ не встановлює винуватість особи, а лише має значення виключно для встановлення наявності або відсутності у діях відповідача складу злочину.
Оцінюючи надані докази в їх сукупності та беручи до уваги загальний правовий принцип, закріплений в ст.62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у спричиненні пожежі не доведена матеріалами справи та ґрунтується лише на припущеннях.
За приписами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у межах заявлених позивачем позовних вимог, за відсутністю доказів вини відповідача, ОСОБА_1 , у завданні матеріальної шкоди, передбачені законом підстави для стягнення з останньої суми сплаченого страхового відшкодування відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити.
У зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати по сплаті судового збору слід залишити без відшкодування.
З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.988, 993, 990 ЦК України, ст.8, 20, 27 Закону України «Про страхування», ст.4, 5, 10, 81, 175, 177, 209, 280 - 289 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позову приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування відмовити у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ч.М. Теміров