Провадження №2-о/592/213/20

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі головуючого судді Костенка В.Г., з участю секретаря судового засідання Танасюк А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2 ,

з участю заявниці ОСОБА_1 , представника заявниці ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно колишнього чоловіка ОСОБА_2 ..

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 13.11.1999 по 27.02.2002. На даний час шлюб між розірвано. Не зважаючи на розірвання шлюбу заявниця вимушена проживати з колишнім чоловіком в одному будинку, який належить їй на праві власності, оскільки останній відмовляється виселятись з нього і зніматись з реєстрації посилаючись на те, що йому нікуди йти.

Своєю протиправною поведінкою ОСОБА_2 створює нестерпні умови для проживання заявниці та їх спільному сину. ОСОБА_4 чоловік зловживає спиртними напоями, часто вчиняє сварки, брутально та жорстоко поводиться, чинить фізичний та психологічний тиск.

Зазначає, що неодноразово зверталася до правоохоронних органів щодо вчинення заінтересованою особою домашнього насильства відносно неї. У 2017 році ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно заявниці. У 2020 році через вину посадових осіб Сумського ВП ОСОБА_2 за вчинення домашнього насильства покараний не був, оскільки матеріали про вчинення вказаних правопорушень були направлені до суду з порушенням строків. 21.10.2020 відносно ОСОБА_2 винесено терміновий заборонний припис строком на 10 днів, яким останньому було заборонено в будь - який спосіб контактувати з заявницею. Однак ОСОБА_2 продовжує свою протиправну поведінку.

Таким чином, вона є особою, яка постраждала від домашнього насильства, тому змушена звернутися до суду про видачу обмежувального припису терміном на 6 місяців та просить: заборонити ОСОБА_2 переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити вести телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні заявниця та її представник підтримали, викладені в заяві вимоги та надали пояснення, аналогічні до викладених у заяві про видачу обмежувального припису, просили заяву задовольнити.

ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду, однак до суду не з`явився.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що заявниця ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_2 з 13.11.1999 по 27.02.2002 перебували у зареєстрованому шлюбі. На даний час шлюб розірвано.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають разом у будинку заявниці за адресою: АДРЕСА_1 .

03.08.2017 постановою Ковпаківського районного суду м. Суми (справа № 592/8365/17, провадження № 3/592/1752/17) ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно колишньої дружини ОСОБА_1 та накладено стягнення у вигляді 30 годин громадських робіт. Втім згідно ст. 39 КУпАП ОСОБА_2 вважається таким, що не був підданий адміністративному стягненню.

03.07.2020 постановою Ковпаківського районного суду м. Суми (справа № 592/7864/20, провадження № 3/592/1389/20) провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

21.10.2020 ДОП Сумського ВП ГУНП в Сумській області винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника відносно ОСОБА_2 .. Вказаний заборонний припис винесено за вчинення психологічного насильства відносно колишньої дружини ОСОБА_1 та заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 10 днів з 19-00 год. 21.10.2020 до 19-00 год. 30.10.2020.

Свідок ОСОБА_5 , пояснив, що є сином сторін. У матірі і батька неприязні стосунки, через те, що останній зловживає спиртним. 21.10.2020 ОСОБА_2 вчинив насильство до нього і до ОСОБА_1 , було вчинено домашнє насильство з його боку. Він став чіплятися до нього і до матері. Вночі не давав спати, вибивав двері. Окремо зазначив, що батько постійно вчиняє сварки.

Питання розгляду судом справ про видачу обмежувального припису регулюються положеннями глави 13 ЦПК України та Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-VIII.

Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно ст. 350-3 ЦПК України, заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису, а також інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції.

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству, незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти).

Згідно з пунктами 3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 ч. 1 ст. 1 цього Закону обмежувальним приписом стосовно кривдника є встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Законує оцінюванням вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів і ризиків.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21.11.2018 (касаційне провадження № 61-19328св18) в результаті перегляду справи № 756/2072/18.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону, оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Під час розгляду питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження в майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Таким чином, суд, приходить до висновку, що з матеріалів справи неможливо встановити наявність ризиків вчинення та продовження у майбутньому домашнього насильства з боку ОСОБА_2 у будь-якому його прояві.

Посилання заявниці на постійні прояви психологічного та фізичного насильства з боку ОСОБА_2 у період 2017-2020 років, не знайшли свого підтвердження у доказах наданих до суду заявником.

В даному випадку обмежувальний припис у тому вигляді який просить застосувати заявник є втручанням як в право особи на житло, так і права особи на приватне життя і сім`ю, які захищені Конституцією України, а також Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб ( ч. 1, 2 ст. 8 Конвенції ).

В даному випадку, на думку суду, відсутні докази того, що такий вид втручання, який просить заявник, буде пропорційним діям ОСОБА_2 та необхідним у демократичному суспільстві.

Ураховуючи наведене у сукупності судом не встановлено випадків домашнього насильства зі сторони ОСОБА_2 відносно заявниці на підставі яких можливо встановити наявність ризиків настання насильства в майбутньому. Тому у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису слід відмовити.

На підставі зазначеного і керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 76-81, 263-265, 350, 350-1-350-6 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ).

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 16.11.2020.

Суддя В.Г. Костенко