Постанова

Іменем України

11 листопада 2020 року

м. Київ

справа № № 761/583/17

провадження № 61-18100 св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс»;

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» на постанову Київського апеляційного суду від 14 серпня 2019 року у складі колегії суддів: Кулікової С. В., Олійника В. І. Желепи О. В.,

ВСТАНОВИВ :

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» (далі - КП «Київкомунсервіс») про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Позовна заява мотивована тим, що 11 липня 2016 року внаслідок незабезпечення під час руху заднім ходом водієм вантажного сміттєвозу «Ford Cargo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 безпеки маневру, було здійснено наїзд на належний йому гараж, в якому знаходився належний йому автомобіль марки «Mercedes-Benz GL 450», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до звіту про оцінку розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, величина вартості матеріального збитку, складає 911 939 грн 88 коп. Крім того, з метою відновлення зруйнованого гаражу, ним було укладено договір підряду з товариством з обмеженою відповідальністю «Житлобудкомплекс» на виконання ремонтних та будівельних робіт, за умовами якого вартість таких робіт склала 174 765 грн.

Посилаючись на те, що на момент виникнення дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), володільцем транспортного засобу «Ford Cargo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , було КП «Київкомунсервіс», ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача на його користь 1 086 704 грн 88 коп. на відшкодування майнової шкоди, завданої йому внаслідок пошкодження транспортного засобу та гаражу.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 липня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з КП «Київкомунсервіс» на користь ОСОБА_1 1 086 704 грн 88 коп. на відшкодування майнової шкоди.

Постановою апеляційного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року апеляційну скаргу КП «Київкомунсервіс» залишено без задоволення, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 липня 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 березня 2019 року касаційну скаргу КП «Київкомунсервіс» залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 липня 2018 року та постанову апеляційного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року залишено без змін.

У квітні 2019 року КП «Київкомунсервіс» звернулося до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі.

Заява мотивована тим, що в мотивувальній частині рішення суду зазначено про необхідність передачі автомобіля відповідачу після відшкодування збитків позивачу, однак в резолютивній частині рішення суду відсутнє вирішення питання про передачу автомобіля відповідачу.

Ураховуючи викладене, КП «Київкомунсервіс» просило суд ухвалити додаткове рішення про передачу автомобіля марки «Mercedes-Benz GL 450», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, що належить ОСОБА_1 , КП «Київкомунсервіс».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 травня 2019 року у складі судді Макаренко І. О. заяву КП «Київкомунсервіс» задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 передати автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель «GL 450», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, КП «Київкомунсервіс» після відшкодування збитків, завданих ОСОБА_1 .

Додаткове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що зміст мотивувальної частині рішення суду містить висновок суду про необхідність передачі автомобіля відповідачу після відшкодування збитків позивачу, однак такий висновок суду не знайшов свого відображення у резолютивній частині рішення суду від 17 липня 2018 року, у зв`язку з чим виникла необхідність в ухваленні додаткового рішення.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 14 серпня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 - задоволено.

Додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 травня 2019 року скасовано. У задоволенні заяви КП «Київкомунсервіс» про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що транспортний засіб за договором комісії переданий товариству з обмеженою відповідальністю «Експерт Оцінка Плюс» для його продажу, тобто фактично не перебуває у позивача, отже, рішення суду в частині зобов`язання позивача передати автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель «GL 450», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, відповідачу» є невиконуваним, а тому у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі слід відмовити.

При цьому, колегія суддів врахувала, що постановою Верховного Суду від 14 березня 2019 року касаційну скаргу КП «Київкомунсервіс» залишено без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 липня 2018 року та постанову апеляційного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року залишено без змін.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2019 року КП «Київкомунсервіс»подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просила оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити в силі додаткове рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2019 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 761/583/17 з Шевченківського районного суду м. Києва.

У листопаді 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодувати вартість майна, що не може використовуватись за призначенням, проте має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Посилалося на статті 1166, 1187, 1194 ЦК України, статті 28, 29, 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема про те, що право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро. При цьому посилалося на аналогію закону.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 липня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з КП «Київкомунсервіс» на користь ОСОБА_1 1 086 704 грн 88 коп. на відшкодування майнової шкоди.

Постановою апеляційного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року апеляційну скаргу КП «Київкомунсервіс» залишено без задоволення, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 липня 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 14 березня 2019 року касаційну скаргу КП «Київкомунсервіс» залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 липня 2018 року та постанову апеляційного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року залишено без змін.

У квітні 2019 року КП «Київкомунсервіс» звернулося до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, посилаючись на те, що в мотивувальній частині рішення суду зазначено, що суд приходить до висновку про необхідність передачі автомобіля відповідачу після відшкодування збитків позивачу, однак в резолютивній частині рішення суду відсутнє вирішення питання про передачу автомобіля відповідачу.

29 травня 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Експерт Оцінка Плюс» та ОСОБА_1 було укладено договір комісії, відповідно до пункту 1.1 якого комісіонер зобов`язується за дорученням комінтента за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені один/або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу (який підпадає під визначення вживаного транспортного засобу відповідно до пункту 189.3 статті 189 Податкового кодексу України): марка, модель «Mercedes-Benz GL 450», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за власником (комітентом за договором комісії) транспортного засобу 23 вересня 2008 року за ціною, не нижче узгодженої сторонами, а саме: 85 тис. грн.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга КП «Київкомунсервіс» підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону постанова суду апеляційної інстанції не відповідає.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати.

Встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 липня 2018 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року та постановою Верховного Суду від 14 березня 2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з КП «Київкомунсервіс» на користь ОСОБА_1 користь 1 086 704 грн 88 коп. на відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз`яснено, що постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодувати вартість майна, що не може використовуватись за призначенням, проте має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Відповідно до звіту про оцінку розміру матеріального збитку, складеного товариством з обмеженою відповідальністю експертно-оціночна компанія «Дрібнич, Новосьол та партнери» 18 листопада 2016 року, величина вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mercedes-Benz GL 450», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, що належить ОСОБА_1 , складає 911 939 грн 88 коп., що дорівнює ринковій вартості автомобіля (а.с. 11-45, т. 1).

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що зміст мотивувальної частині рішення суду першої інстанції містить висновок суду про необхідність передачі автомобіля відповідачу після відшкодування збитків позивачу, однак такий висновок суду не знайшов свого відображення у резолютивній частині рішення суду від 17 липня 2018 року, а тому наявні підстави для ухвалення додаткового рішення суду.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а додаткове рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Згідно зі статтею 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» задовольнити.

Постанову Київського апеляційного суду від 14 серпня 2019 року скасувати, додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 травня 2019 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович