ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року

м. Харків

справа № 638/2733/19

провадження № 22-ц/818/2405/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Хорошевського О.М.

Суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.

секретаря: Пузікової Ю.С.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: ОСОБА_2

Третя особа: Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, Орган опіки та піклування Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 подану в особі його представника ОСОБА_3 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 січня 2020 року постановлене суддею Цвірою Д.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, визначення способів участі батька у вихованні дитини,

у с т а н о в и в :

27 січня 2020 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову, а саме: встановити ОСОБА_2 обов`язок: 1) забезпечувати явку ОСОБА_4 за адресою: м.Харків, пр-т. Перемоги, 61Ж, Супермаркет «РОСТ», дитяча зона - кожної суботи о 10:00 годині; 2) забезпечувати присутність ОСОБА_4 за адресою: м.Харків, пр-т.Перемоги, 61Ж, Супермаркет «РОСТ», дитяча зона кожної суботи в період часу з 10:00 до 12:00 год. для зустрічей з батьком ОСОБА_1 для здійснення їх особистого спілкування; 3) не перешкоджати ОСОБА_4 спілкуватись з батьком ОСОБА_1 кожної суботи в період часу з 10:00 до 12:00 год. за адресою: .Харків, пр-т. Перемоги, 61Ж, Супермаркет «РОСТ», дитяча зона.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 січня 2020 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову постанову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач не може самостійно реалізувати своє право на побачення з дитиною, вважає, що невжиття заходів порушує його право на підтримання регулярного контакту з дитиною в період до набрання чинності судовим рішення. звертає увагу, що відповідачка постійно чинить перешкоди у спілкування з дитиною, всі дії позивачки спрямовані на те, щоб донька забувала свого батька. Також посилається на рішення у справі «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії», в якій Європейський суд з прав людини виходив із того, що тривалий судовий процес пов`язаний із встановлення графіку відвідування дитини неправомірно позбавив батька можливості бачитися із сином протягом 4 років.

Також просить суд дослідити наявні в матеріалах справи докази про сплату коштів на утримання доньки, позовну заяву та відзив на неї, висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, копію акту, копію заяви про відкладення розгляду справи, долучити листування між позивачем та відповідачем.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просить вжити заходи забезпечення позову, шляхом встановлення відповідачу обов`язок: забезпечувати явку ОСОБА_4 для зустрічей з батьком ОСОБА_1 для здійснення їх особистого спілкування та не перешкоджати спілкуватись з батьком ОСОБА_1 .

13 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про усунення перешкод батьку у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, визначення способів участі батька у вихованні дитини.

Позов мотивований тим, що після припинення близьких стосунків, між сторонами виникли непорозуміння щодо прийняття участі батька у вихованні доньки та її відвідування. Зазначає, що відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною. Позивач постійно сплачує кошти на утримання дитини та намагається врегулювання питання щодо спілкування, однак досягнути домовленості в позасудовому порядку не вбачається можливим.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, який в силу п. 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України не є вичерпним.

Досліджуючи обґрунтованість вимог, викладених в апеляційній скарзі та заяві про забезпечення позову, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги відносно того, що тривалий розгляд даної справи без спілкування дитини з позивачем може спричинити усталене відчужене ставлення дитини до її батька, що в свою чергу зробить неможливим виконання можливого судового рішення про задоволення позову.

Щодо вимог про встановлення обов`язку ОСОБА_2 забезпечувати явку дитини та її присутність судова колегія вважає, що вказаний спосіб не відповідає вимогам закону.

При цьому, колегія суддів вважає, що обраний позивачами вид забезпечення позову співмірний із заявленими позовними вимогами лише в частині не перешкоджання у побачені з дитиною, та не може вважатися вирішенням спору по суті, оскільки не охоплює усієї маси конфліктних та спірних питань, що виникли між сторонами, а спрямований виключно на забезпечення найкращих інтересів дітей.

Так, відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, всі дії стосовно дітей органів соціального забезпечення, судів, адміністративних чи законодавчих органів повинні бути спрямовані на якнайкраще забезпечення інтересів дитини. Держави-учасниці повинні забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручі до уваги права і обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції вважає, що зустрічі батька з дитиною один раз на тиждень безперечно будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків позивача з малололітньою донькою і ця обставина відповідатиме законним інтересам як батька так і дитини, що в свою чергу може усунути загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від таких зустрічей.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 344/16653/16-ц.

Крім того, ухвалюючи рішення в справі «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії (заява №6221/14), Європейський суд з прав людини виходив з того, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі, з встановленням графіку відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, а тому допустимим є встановлення такого графіку до закінчення розгляду справи по суті.

Таким чином, колегія суддів, вважає за необхідне скасувати ухвалу суду першої інстанції, як постановлену з неповним з`ясуванням суттєвих обставин справи, та постановити судове рішення, яким частково задовольнити заяву позивача про забезпечення позову, встановивши для ОСОБА_1 побачення з малолітньою донькою кожної суботи в період часу з 10:00 до 12:00 цього ж дня в присутності матері.

Керуючись, ст. ст.367, 368, 371, п.4. ч.1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384, ст. 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 січня 2020 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 сприяти участі батька у вихованні дитини, а саме побаченнях ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 кожної суботи з 10:00 до 12:00 цього дня у присутності матері.

В задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: О.М.Хорошевський

Судді: І.В.Бурлака

В.Б.Яцина

Повний текст постанови виготовлено 16 листопада 2020 року.