Справа № 585/419/20
Номер провадження 2/585/337/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючої - судді Машини І.М.

при секретарі - Шемчук І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ромни в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовними вимогами до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначав, що відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписа Заяву б/н від 12.05.2008, згідно якої отримав кредит у розмірі 2700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором за відповідачем утворилась заборгованість, яка станом на 31.12.2019 становить 153217,09 грн., та складається із: 2650 грн. заборгованості за кредитом; 146667,09 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 3900 - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення повної суми заборгованості, то позивач просить стягнути з відповідача лише тіло кредиту - 2650 грн. та відсотки в розмірі 135877,04 грн. за період з 12.05.2008 по 31.10.2019.

27 лютого 2020 року суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України, ухвалив проводити її розгляд у порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи.

У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовом не подав.

Представник позивача не з`явився в судове засідання, в заяві до суду клопотав про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав.

Відповідач не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, клопотань не заявляв.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.05.2008 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, який складається з Заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (надалі - Заява), Умов і Правил надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта і Тарифів банку (довідки про умови кредитування). При підписанні Заяви останній погодився з тим, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами складають між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (а.с. 11).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та Правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між Банком та ним Договір приєднання у розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України.

При цьому зазначалось, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті Приватбанку, і він зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку.

В Анкеті-заяві, підписаній відповідачем, встановлено процентну ставку на рівні 36 процентів річних, однак не вказаний номер картки, яку отримував відповідач, також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання (а.с. 11).

Звертаючись з даним позовом Банк, просив, крім тіла кредиту в сумі 2650 грн. (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути з відповідача заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 135877,04 грн. за період з 12.05.2008 по 31.10.2019, обґрунтовуючи вказані вимоги Витягом з Тарифів, Витягом із Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку та розрахунком заборгованості (а.с. 12, 13-18).

Щодо вимоги банку про стягнення з відповідача суми заборгованості по відсоткам в розмірі 135877,04 грн. за період з 12.05.2008 по 31.10.2019, то суд зазначає наступне.

Кредитний договір між сторонами спору був укладений шляхом приєднання відповідача до запропонованих банком умов кредитування, тобто фактично був укладений договір приєднання. Відтак, оскільки умови договору приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі споживачу банківських послуг і доведені до його відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші, зокрема, які стосуються процентів за користування кредитними коштами.

Проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Підписуючи Заяву від 12.05.2008, відповідач погодив умови кредитування, згідно яких встановлена процентна ставка на рівні 36 % річних (а.с. 11).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором б/н від 12.05.2008, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 , процентна ставка нараховувалася банком в наступному розмірі: з 12.05.2008 по 31.12.2012 - 36 % річних; з 01.01.2013 по 31.08.2014 -30,00 % річних; з 01.09.2014 по 31.03.2015 - 34,80 % річних; з 01.04.2015 по 31.10.2019 - 43,20 % річних. Аналогічна процентна ставка застосована банком і до простроченої заборгованості (а.с. 5-9).

В обґрунтування зазначених вимог щодо односторонньої зміни процентної ставки позивач посилається на п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг.

Разом з тим, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17) зазначається, що в такому випадку неможливо застосовувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, надані банком при зверненні до суду з позовом Умови та Правила надання банківських послуг разом із Заявою не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається та діє принцип верховенства права. Основними засадами цивільних відносин в ст. 3 ЦК України закріплені, зокрема, свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Також встановлено, що під документами, які зазначені в Заяві, зокрема, в «Умовах та Правилах надання банківських послуг у «ПриватБанку», «Тарифах банку» (довідці про умови кредитування), які визначають такі істотні умови договору, як розмір відсотків, штрафи, пеню, комісійні платежі, термін дії договору, а також строки платежів по кредиту (тіла кредита та відсотків) - позичальник не підписувався.

Суд не приймає до уваги довідку про умови кредитування, якою визначена відсоткова ставка, розмір та умови нарахування пені, штрафів, оскільки підпис на Довідці про умови кредитування без зазначення прізвища особи, яка цей підпис поставила, не дає підстав вважати, що довідку підписано саме відповідачем ОСОБА_1 .

Частинами 1 та 2 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами - письмовими, речовими і електронними доказами.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень(ст.77).

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Банком не наведено інших доказів існування погоджених сторонами будь-яких істотних умов договору, крім тих, що зазначені лише у вищезазначених документах, і з якими, як вважав Банк, позичальник був ознайомлений.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних та достовірних доказів того, що саме цей витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку» (а.с. 13-18), розумів відповідач, підписуючи заяву-Анкету про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг у «Приватбанку», а також те, що указаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо їх розмірів і порядку нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту ПАТ КБ «ПриватБанк» не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження №6-16-ц15) і не спростовано позивачем при розгляді даної справи.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність в Анкеті-заяві домовленості сторін про одностороннюю зміну процентної ставки, надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватись як стандартна типова форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують указаних обставин.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 82 ЦПК України).

Надані позивачем «Умови та Правила надання банківських послуг у «Приватбанку», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття відповідачем запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого тексту договору.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів у іншому розмірі, ніж визначений Заявою.

За таких обставин, як встановлено судом, позичальник ОСОБА_1 отриманої суми кредитних коштів не повернув, а також, що визначений на підставі Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» порядок односторонньої зміни процентної ставки за користування кредитними коштами не можна вважати частиною кредитного договору, узгодження в Заяві сторонами відсоткової ставки на рівні 36 % річних, яка нараховувалася банком за період з 12.05.2008 по 31.12.2012, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача тіла кредиту 2650,00 грн. та суми відсотків за користування кредитом за період з 12.05.2008 по 31.12.2012 (36 % річних), що складає 7,38 грн. В іншій частині позовні вимоги суд визнає такими, що не підлягають задоволенню, в зв`язку з відсутністю належних доказів їх погодження сторонами.

Суд, з огляду на часткове задоволення позову, врахувавши вимоги ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладає на відповідача пропорційно до задоволених вимог.

При подачі позову банком було сплачено 2102,00 грн. судового збору.

Оскільки даним рішенням позов задовольняється частково та визначено до стягнення з відповідача суму заборгованості у загальному розмірі 2657,38 грн., то вимоги банку задоволено на 1,9 %. (2657,38*100/138527,04).

Відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрат у розмірі частки задоволених позовних вимог, що становить 39,94 грн. (2102*1,9%/100).

На підставі положень ст.ст. 11, 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 526, 533, 536, 554, 610, 612, 633, 634, 638, 1049, 1054, 1055,1056-1 ЦК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІДН - НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», , юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.05.2008 в розмірі 2657 (дві тисячі шістсот п`ятдесят сім) грн. 38 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 2650,00 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 7,38 грн. за період з 12.05.2008 по 31.12.2012.

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» відшкодування витрат по оплаті судового збору в розмірі 39 грн. 94 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 13.04.2020.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ І. М. Машина