г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2115/20
Номер провадження 2/213/1485/20
03 листопада 2020 року м. Кривий Ріг
Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Попова В.В., секретар судового засідання - Стаматова А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань №14, у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №213/2115/20 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимир Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за відсутності учасників процесу, -
02.06.2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», предметом якої є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 14 березня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком Володимиром Вікторовичем, зареєстрований в реєстрі №4012 про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" заборгованості за кредитним договором в розмірі 9796,00 грн.
Як на підставу позову позивач посилається на те, що 14.03.2020 року приватним нотаріусом Колейчиком В.В. було вчинено вищезазначений виконавчий напис, який перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. Зазначає, що нотаріус не пересвідчився у безспірності заборгованості, а відповідач пропустив строки позовної давності щодо стягнення заборгованості, тому не може задовольняти свої вимоги у безспірному порядку шляхом отримання виконавчого напису нотаріуса. Крім того, відповідачем не було належним чином повідомлено позивача про заміну кредитора у зобов`язанні, оскільки кредитний договір вона укладала з ТОВ «СС Лоун», а не ТОВ «Фінфорс». Тому просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою судді від 03.06.2020 року позовна заява була залишена без руху.
Недоліки усунуто позивачем 23.06.2020 року
Ухвалою судді від 17.07.2020 року стягнення на підставі спірного виконавчого напису зупинено.
Станом на 03.11.2020 року ухвала судді від 06.07.2020 року в частині витребування доказів відповідачем та третьою особою не виконана.
В судове засідання позивач та її представник ОСОБА_2 не з`явились. Останній заявив клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача до суду не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, правом надання відзиву на позов не скористався.
Третя особа в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не надав.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалась.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
На підставі зазначеного виконавчого напису нотаріуса постановою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни від 24.03.2020 року відкрите виконавче провадження №61626963 щодо стягнення з позивача суми по виконавчому напису та 15.06.2020 року прийнята постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.17-18,51).
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).
Пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів регулюються Главою 14 Закону України «Про нотаріат» та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Аналогічний порядок вчинення нотаріальних дій передбачений пунктами 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Згідно статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Виходячи з аналізу вищенаведених норм, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Згідно статті 88 Закону України «Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. При цьому, для окремих видів вимог, зокрема пені, законом встановлена спеціальна позовна давність один рік (стаття 258 ЦПК України).
Період, за який провадиться стягнення пені у даному виконавчому написі становить більше ніж один рік.
Отже, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не з`ясував чи існує на момент звернення заборгованість, чи не пропущено банком строк позовної давності, що свідчить про відсутність безспірності заборгованості перед стягувачем, не з`ясовано отримання боржником вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, а отже вчинення виконавчого напису, в даному випадку, відбулось з порушенням норм чинного законодавства.
На підставі зазначеного суд дійшов висновку, що нотаріус, при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо строку позовної давності, чим порушив норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності та взаємного зв`язку, встановивши, що на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом існували підстави, які свідчили про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, та вказаний напис нотаріуса вчинений поза межами строків позовної давності, суд вважає, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису вказана ТОВ "Фінфорс" заборгованість за пенею не була безспірною, що свідчить про доведеність позовних вимог.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог повністю.
Відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Таким чином, заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою суду від 29 травня 2019 року, шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом нотаріуса продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до положень статей 139, 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 840,80 гривень, а на користь позивача - сплачений за подання заяви про забезпечення доказів судовий збір в сумі 420 грн. 40 копійок.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89,133, 141, 258-259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі:
-по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 840,80 гривень;
-по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 420,40 гривень.
Заходи забезпечення позову вжиті за ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 липня 2020 року продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку - до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач ОСОБА_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Представник позивача ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Третя особа Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, місцезнаходження: Київська область, м. Бровари, вул. Грушевського, 15 офіс 6.
Повне рішення складено 03 листопада 2020 року.
Головуючий суддя В.В.Попов.