Ухвала

18 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 708/1229/19

провадження № 61-15865ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Нібулон» на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 12 грудня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 19 березня 2020 року у справі за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Говтва» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Нібулон» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Говтва» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Нібулон» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки.

Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 12 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 19 березня 2020 року, позовні вимоги задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі від 11 квітня 2016 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарським підприємством «Нібулон» та ОСОБА_2 щодо земельної ділянки загальною площею 1,8969 га з кадастровим номером :01:002:0176, розташованої на території Топилівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області.

Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про інше речове право № 14288676 від 22 квітня 2016 року щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0176.

Вирішено питання щодо судового збору.

26 жовтня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 12 грудня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 19 березня 2020 року,у якій посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та питання про відкриття касаційного провадження не може бути вирішено з огляду на наступне.

Згідно із частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнано неповажними.

Як убачається з поштового конверту, касаційну скаргу направлено до Верховного Суду 26 жовтня 2020 року, тобто з пропущенням строку на касаційне оскарження, встановленого статтею 390 ЦПК України.

У касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» заявило клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтовує тим, що постанову Черкаського апеляційного суду від 19 березня 2020 року було отримано своєчасно - 25 березня 2020 року, але з 12 березня 2020 року по усій території України установлено карантин, що є поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID - 19» з 12 березня 2020 року на усій території України установлено карантин.

Законом України Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» внесені зміни до ЦПК України, відповідно до яких процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" ЦПК України, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Положеннями частини третьої розділу ХІІ «Прикінцеві положення» визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Тобто, продовження процесуальних строків є можливим лише тоді, коли заявник обґрунтовано доведе неможливість вчинення процесуальної дії саме у зв`язку з карантинними заходами. При цьому такі посилання мають бути не абстрактними, а ґрунтуватися на конкретних, чітко вказаних обставинах.

Крім того, заявник вказує, що починаючи з 19 червня 2020 року адвокат Мусійчук Н. Ю., яка представляє інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Нібулон», була тимчасово непрацездатною, що підтверджується медичною довідкою «Міської лікарні швидкої медичної допомоги» від 19 червня 2020 року № 969.

Разом з тим, надана копія медичної довідки не може свідчити про поважність причин пропуску всього процесуального строку на касаційне оскарження рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 12 грудня 2019 року та постанови Черкаського апеляційного суду від 19 березня 2020 року.

Ураховуючи викладене, заявнику необхідно навести поважну причину пропуску строку на касаційне оскарження та надати докази на підтвердження підстав його пропуску.

Окрім цього, подана касаційна скарга не відповідає вимогам закону ще й з інших підстав.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» не відповідає зазначеним вище вимогам закону, оскільки заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Крім того, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору в розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір».

За подання касаційної скарги справляється судовий збір у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми (підпункт 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Враховуючи заявлені позовні вимоги, судовий збір за подання касаційної скарги становить 7 684 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його сплату.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» в поданій касаційній скарзі по-батькові відповідача ОСОБА_1 зазначено, як « ОСОБА_1 », але в оскаржуваних судових рішеннях по-батькові відповідача ОСОБА_1 зазначено, як « ОСОБА_1 ».

Таким чином, заявнику необхідно усунути вказані вище недоліки касаційної скарги та відповідно до вимог пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України надати касаційну скаргу (у новій редакції) та її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Нібулон» на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 12 грудня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 19 березня 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк до 18 грудня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Якщо заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, з наданням відповідних доказів, не буде подано особою у зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Черняк