Провадження № 2/947/3864/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2020 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Луняченка В.О.,

при секретарі Макаренко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( паспорт серії НОМЕР_1 ) до Одеської міської ради () третя особа Київська державна нотаріальна контора у місті Одесі ( 8) про визначення додаткового строку для подання заяви прийняття спадщини за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

07.09.2020 з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом до суду звернулася ОСОБА_1 , в якому просить визначити їй додатковий строк для подачі нею до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за заповітом від 30.05.2007 року після смерті матері ОСОБА_2 , терміном в один місяць ч часу набрання рішенням законної сили.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О..

Ухвалою судді від 10.09.2020 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 12.10.2020, постановленою на місці без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи по суті.

До судового засідання з боку представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Аверіної В.В., надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримані в повному обсязі, представник позивача просить позов задовольнити та розглядати справу за її та позивача відсутністю.

Представник відповідача Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

З боку третьої особи Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі надійшла заява, щодо розгляду справи за відсутністю їх представника, в якій зазначено, що розгляд справи залишено на розсуд суду.

Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є дочкою ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про її народження серії НОМЕР_2 видане 18.06.1977 Приморсьим віддлом РАГС м.Одеси ( а.с 9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, що підтверджено свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_3 виданим Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси ( а.с.11).після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 .

За життя, а саме 30.05.2007 року ОСОБА_2 зробила заповідальне розпорядження на випадок свої смерті, відповідно до якого належну їй на праві власності квартиру під номером АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_1 . Даний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Селезньовою Г.М. ( а.с.13).

Окрім того, 25 квітня 2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Селезньовою Г.М. було посвідчено Договір довічного утримання згідно умов якого, ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_1 належну їй на праві приватної власності квартиру під номером два у будинку під номером десять по АДРЕСА_2 , яка в цілому складається з однієї кімнати та підсобних приміщень, загальною площею - 42,4 кв.м, в тому числі житловою площею - 17.5 кв.м, а остання зобов`язувалась довічно повністю утримувати ОСОБА_2 еменівну, забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, а також зобов`язалась зберігати в її безкоштовному довічному користуванні цю квартиру.

Після смерті матері ОСОБА_2 позивач оформила право власності на спадкове майно, а саме квартиру два у будинку десять по АДРЕСА_2 за договором довічного утримання в строк, передбачений чинним на той момент законодавством України.

Проте, вказаний вище договір довічного утримання та заповіт було оскаржено до Київського районного суду міста Одеси.

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 14 травня 2019 року №1512/2-597/11 було визнано недійсним договір довічного утримання від 25 квітня 2008 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Селезньовою Г.М., зареєстрований в реєстрі за № 964. Постановою Одеського апеляційного суду від 19.05.2020 рішення Київського районного суду м.Одеси від 14.05.2019 року залишено без змін.

Таким чином, заповіт ОСОБА_2 посвідчений 30 травня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Селезньовою Г.М., відповідно до якого моя мама ОСОБА_2 належне їй право власності майно, а саме на квартиру під номером два у будинку десять по АДРЕСА_2 заповіла ОСОБА_1 в судовому порядку визнано дійсним та законним.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що волевиявлення заповідача ОСОБА_2 було вільним і відповідало її волі, що було відображено в заповіті від 30 травня 2007 року, який був досліджений судовими експертами, позивачем не доведено протилежного.

Також судом не встановлено, що при складанні заповіту були порушені вимоги діючого законодавства.

За положення ч.4 чт.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

09.07.2020 позивач звернулась до Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі з заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті матері, однак постановою державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одеси Сальнікової З.В. від 09.07.2020 ОСОБА_1 було відмовлено останній у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском відповідного строку, встановленого чинним законодавством для прийняття спадщини.

Позивач пропустила зазначений строк з поважних причин, оскільки вирішувався спір щодо права на спадщину у судовому порядку.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивач є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , та пропустила встановлений ст.1270 ЦК України строк на прийняття спадщини.

У відповідності до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно ч.1,3 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Як встановлено судом, позивач у шестимісячний строк не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки її право на спадщину оскаржувалось в судовому порядку.

Відповідно до пунктів 2, 5, 6 частини 1 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Враховуючи обставини справи, факт відсутності доказів, що спростовують твердження позивача, спору з приводу спадкового майна, суд приходить до висновку, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, а тому вважає необхідним визначити їй додатковий строк, який буде достатнім для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Керуючись статтями 1269, 1270, 1272 ЦК України, статтями 4, 12, 13, 76-80, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р I Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( паспорт серії НОМЕР_1 ) до Одеської міської ради () третя особа Київська державна нотаріальна контора у місті Одесі ( 8) про визначення додаткового строку для подання заяви прийняття спадщини за заповітом- задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 ( паспорт серії НОМЕР_1 ІПН НОМЕР_4 АДРЕСА_3 ) додатковий строк у тривалістю один місяць з моменту набрання судовим рішенням законної сили для подання до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за заповітом від 30.05.2007 року, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду та/або через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Луняченко В. О.