"12" жовтня 2020 р. Провадження №2/512/114/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року Савранський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Бростовської Н.О.,

секретаря - Пустовіт С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Саврань, Савранського району, Одеської області, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Савранської селищної ради Одеської області про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до Савранської селищної ради, обґрунтовуючи вимоги тим, що їй на праві приватної спільної часткової власності належить 3/50 частки нежитлової будівлі, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого Савранською селищною радою 04.04.2006р. на підставі рішення виконкому №3 від 21.03.2006р., оригінал якого було втрачено, у зв`язку з чим вона звернулася до газети «Сільські новини» з оголошенням про його повернення за винагороду, однак свідоцтво їй ніхто не повернув. Позивач вказує, що оскільки документ, який посвідчує її право власності на нерухоме майно втрачено, вона позбавлена можливості володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд, а тому просить суд визнати за нею право власності на 3/50 частки вказаної нежитлової будівлі.

В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, а справу розглянути за її відсутності (а.с.22, 32).

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, подав до суду відзив на позов, в якому проти позову заперечує, оскільки позивачем не доведено того факту, що відповідач ставить під сумнів або оспорює її право власності на вказане майно, при цьому, справу просив розглянути без його участі (а.с.19, 25, 29).

В силу ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, прийшов до наступного.

Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого Савранською селищною радою 04.04.2006р., ОСОБА_1 на підставі рішення виконкому Савранської селищної ради №3 від 21.03.2006р. на праві приватної спільної часткової власності належить 3/50 частки нежитлової будівлі загальною площею 308,5кв.м, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с.6), що також підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством «Савранське бюро технічної інвентаризації» 04.04.2006р., номер витягу 10297421 (а.с.7).

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Предметом позову у дані справі є вимога позивача до відповідача про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна з підстав втрати оригіналу правовстановлюючого документа на такий об`єкт.

Як передбачено ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто позов про визнання права власності на майно необхідний позивачеві тоді, коли у інших осіб виникають сумніви у належності йому цього майна, створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв`язку з наявністю таких сумнівів чи втратою належних правовстановлюючих документів на майно, зокрема, на частку нежитлової будівлі.

Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпоряджання таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин.

Право на позов з підстав втрати правовстановлюючого документа виникає у особи, яка фактично володіє спірним майном у тому разі, коли таке право не оспорюється іншими особами, тобто за відсутності обставин, які свідчать про наявність у них права вимоги щодо спірного майна та за відсутності можливості отримання дублікату правовстановлюючого документа.

Пунктом 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що з урахуванням положень ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

В разі втрати правовстановлюючого документа позивач звертається до суду, як правило, у зв`язку з неможливістю реалізації ним свого права власності. У таких випадках суб`єктивне право власності іншими особами не порушується, однак, відповідачами в таких справах є особи, які не визнають належності на праві власності майна позивачу у зв`язку з відсутністю у нього відповідного документа.

В разі якщо позивачем не доведено порушення, невизнання та/або оспорення його прав власника спірного нерухомого майна відповідачем, як і не доведено того, що відсутність правовстановлюючих документів перешкоджає у реалізації останнім права на володіння, користування та/або розпорядження спірним об`єктом нерухомого майна, то відсутні підстави для задоволення позову про визнання права власності на підставі ст.392 ЦК України.

Аналогічні правові позиції викладені в постанові Верховного Суду від 13.05.2019р. у справі №905/494/18.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів не вбачається, що саме відповідачем та яким чином ним оспорюється право власності позивача на вказаний об`єкт нерухомості, не зазначено в чому порушено право позивача.

Окрім того, суд зазначає, що дублікат свідоцтва про право власності оформляється в разі втрати оригіналу на підставі звернення заявника та архівних документів, які зберігаються в органах, що видали свідоцтво про право власності, а також довідки з органу внутрішніх справ, якщо законодавством передбачене обов`язкове повідомлення цих органів про втрату (викрадення) оригіналу свідоцтва. За загальним правилом, у разі втрати або зіпсування документа, лише суб`єкт, що видав такий документ, може видати його дублікат або архівна установа.

Суд також звертає увагу позивача на той факт, що відповідно до ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (зі змінами) будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей про речові права, обтяження речових прав, що містяться в цьому реєстрі.

Будь-яких доказів про звернення позивача до відповідних установ, зокрема, про видачу дублікату свідоцтва про право власності на нерухоме майно суду не надано.

Отже, відсутність доказів щодо звернення позивача до вищезазначених відповідних установ про видачу дублікату свідоцтва про право власності на нерухоме майно свідчить про передчасність звернення до суду.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.15, 16, 392 ЦК України, ч.3 ст.258, ст.ст.259, 263-265 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Савранської селищної ради Одеської області про визнання права власності на 3/50 частки нежитлової будівлі загальною площею 308,5кв.м, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Одеського апеляційного суду через Савранський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення (ч.1 ст.354, п.п.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України).

СУДДЯ (підпис)

Суддя Савранського районного

суду Одеської області Бростовська Н.О.