н/п 8/490/5/2020 Справа № 490/2295/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді Гуденко О.А.,

при секретарі Дудник Г.С.,

за участі позивача та його представника адвокатки Пазурчик В.Д. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення від 20 липня 2018 року в справі №490/2295/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ земельної ділянки у праві спільної сумісної власності - за нововиявленими обставинами.

Встановив:

В березні 2017 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до ОСОБА_3 про поділ земельної ділянки, що знаходиться у спільній сумісній власності, за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач просить вказану земельну ділянку площею 614 кв.м. розподілити між позивачем та відповідачем відповідно до положень ст.. 89 ЗК України та ст.. 370 ЦК України та виділити йому в натурі відповідну частину земельної ділянки, встановити відповідно до ст. 106 ЗК України тверді межі ділянки в натурі . Зазначив, що законом передбачено, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ниим, законом або рішенням суду. Ніяких домовленостей між ними не існувало, ніяких правочинів відносно цієї ділянки вони не укладали. . Проте , рішенням суду він успадкував після матері ОСОБА_4 , яка була також співвласницею спірної ділянки, 1/10 частку цієї ділянки, отже розподілу підлягає 9/10 часток. Отже, просить здійснити поділ на ліву частину, якою буде володіти і користуватися тільки він, а на праву частину ділянки виділити у користування відповідачеві по 276,3 кв.м. кожному. Також вважає, що на розподільчій межі земельних ділянко він має право встановити огорожу для захисту свого майна.

Ухвалою суду від 05.10.2016 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_2 .

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 липня 2018 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ земельної ділянки у праві спільної сумісної власності.

ОСОБА_1 в липні 2020 року звернувся до суду із заявою про перегляд вищевказаного рішення за нововиявленими обставинами, яка ухвалою суду від 01.09.2020 року була залишена без руху. Заявнику необхідно вказати дату, коли він дізнався про нововиявлені обставини у справі; залежно від дати встановлення нововиявлених обставин вирішити питання про подання клопотання про поновлення строку; надати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами у новій редакції та надати копії такої заяви з додатками для них.

Ухвалою суду від 21.09.2020 року відкрити провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення від 20 липня 2018 року в справі №490/2295/17 за нововиявленими обставинами.

При цьому зазначено, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами після усунення недоліків подана належною особою, не в повній мірі оформлена відповідно до вимог ст. 426 ЦПК України, проте ці недоліки можливо уточнити під час судового засідання. Одночасно з подачею заяви позивач заявив клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку , встанволеного законом відповідно до п.1ч.1 ст. 424 ЦПК України , а саме 30-денного строку з дня отримання нми документу, на який він посилається як на нововиявлену обставину - документ КП ММБТІ від 28.08.2018 року.

Так, в обгрнутування заяви позивач посилався на те, що :

1) судом не враховано висновок КП ММБТІ від 27.08.2018 року , яким встановлені належні частки співвласників у домоволдінні за вказаною адресою;

2) судом прийнято рішення на 100% грунтуючись на висновку судової експертизи від 18.07.2018 року № 125-052/1, який складений експертом з грубим порушенням законодавства та на неправдивих документах, наданих відповідачкою;

3) у нього не було інтернету, отже він не міг досконало вивчити законодаство та відслідковувати рішення суду;

4) під час розгляду справи в суді Ставцева, яка є донькою ОСОБА_5 , народила дитину, а потім та дитина кудись зникла. Проте приблизно 26-27 червня 2020 року в районі Центрального ринку він зустрів колишнього чоловіка ОСОБА_6 ( батька дитини) , який йому розповів, що бачив заповіт ОСОБА_3 , а там було заповідано домоволодіння можливо не тільки на ОСОБА_5 , але на онуку ОСОБА_6 , а можливо ще на новонароджену дитину. Отже частка відповідачки ОСОБА_2 , у праві власності на српільне лдомовлодіння може бути іншою, що має визначальне занчення дляправильного вирішення справи. проте в справі відсутній заповіт, сам він його отримати е може, отже для правильного вирішення спору суд повинен витребувати цей заповіт.

На думку заявника це є нововиявленими обставинами, які не були відомі йому та суду на момент розгляду справи по суті та винесення рішення.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Пазурччик В.Д, підтримали заяву та просили про її задоволення . ОСОБА_1 , також суду пояснив, що на теперішній час в провадженні Центрального районного суду перебуває справа за його позовом про перерозподіл часток у праві спільної часткової власності та визначення порядку користування земельною ділянкою.Отже судуд належить переглянути рішення у цій справі , скасувати його та об`єднати ці дві справи в одне провадження.

Відповідачка в судове заідання не з`явилася, надала суду заяву про відкладення судового засідання в зв`язку з тим, що вона працює.

Суд вважає за можливим розглянути заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами у відсутності відповідача, оскільки учасники справи були повідомлені про час, місце та дату слухання справи належним чином, про що у справі є відповідні докази.

Враховуючи, що судом явка учасників судового процесу в судове засідання обов`язковою не визнавалася, підстав для відкладення розгляду заяви не вбачається.

Суд, заслухавши пояснення заявника та представника заявника, дослідивши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 липня 2018 року ,судом досліджені та встанволені обставини справи, а саме довідка Першої Миколаївської державної нотаріальної контори за матеріалами спадкової справи №151/2018 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 в установлений строк єдина зі спадкоємців звернулася з заявою про прийняття спадщини. Судом встанволено, що як слідує із матеріалів справи частки співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ( як правонаступника ОСОБА_3 ) у будинку по АДРЕСА_1 на час розгляду справи складають: ОСОБА_1 - 36/100 + 1/10 = 46/100 часток, а ОСОБА_3 - 54/100 частки.

Також в рішенні суду зазначено, що згідно Висновку № 125-052/1 судової земельно-технічної експертизи від 18.07.2018 року по заяві ОСОБА_2 , проведеної судовим експертом Лесків С.А. з поставленого питання : «Визначити всі можливі варіанти поділу в натурі земельної ділянки за адресом АДРЕСА_1 відповідно до часток співвласник?», земельна ділянка АДРЕСА_1 є неправильної багатокутної форми, захищений з усіх боків фізичними межами (огорожами) , площею та лінійними розмірами відповідає зазначеним даним в Державному акті серії ЯЕ № 900301 від 20 вересня 2007 року. Провести поділ цієї земельної ділянки між співвласниками відповідно до їх ідеальних часток не надається можливим , в зв`язку з тим, що в`їзд на земельну ділянку не відповідає вимогам п. 7.5 ДБН В.3.2-2-2009 «Реконструкція і капітальний ремонт житлових будинків», ДБН 360-92**»Містобудування. Планування і забудова міських та сільських населених поселень « п. 3.22 щодо мінімальної ширини проїзду до житлового будинку не менше 3 м , тобто неможливо виділити у власність кожному співвласнику окрему частину земельної ділянки з окремим в`їздами для проїзду відповідно до вищевказаних вимог».

При цьому з змісту мотивувальної частини рішення суду вбачається, що "суд , дослідивши запропоновані позивачем варіанти поділу земельної ділянки, доходить до висновку , що жоден з цих варіантів не відповідає розміру часток співвласників будинку, господарських будівель і споруд. При цьому судом враховано те, що фактично між сторонами існує спір щодо визначення часток у праві спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку, проте цей спір не вирішено у встановленому законом порядку, таких вимог апозивач не заявляв .Сторони у справі не можуть досягнути згоди щодо порядку користування земельною ділянкою, тим більше її поділу в натурі, проте жоден із запропонованих варіантів наданих позивачем не задовольняє сторін у справі та не відповідає діючим вимогнам будівельних, ппротипожежних та санітарних норм та правил" - що і стало підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Постановою апеляційного суду Миколаївської області від 13.09.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 липня 2018 року - без змін.

Як вбачається з вказаного рішення суду апеляційної інстанції, колегія суддів не може погодитись з розрахунком часток, запропонованим позивачем, а саме, що частка ОСОБА_3 (його спадкоємця) складає 276,3 (1- 1/10) :2 ) кв.м, а його, ОСОБА_1 , - 337,7 (1-1/10):2 +1/10) кв.м

Такий розрахунок часток співвласників спільної сумісної власності (рівність часток ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 ) не відповідає часткам сторін у праві власності на житловий будинок та положенням частини 4 статті 88 ЗК, якою передбачено, що учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Не може бути підставою для поділу земельної ділянки і висновок КП ММБТІ від 27 серпня 2018 року щодо визначення часток співвласників у житловому будинку, зокрема, розмір частки позивача - 55/100 частки. Частка ОСОБА_1 збільшилась за рахунок оформлення у 2000 році добудов (а.с.70 том 2).

Відповідно до ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Однією з підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

З аналізу норм чинного законодавства під нововиявленими обставинами розуміються обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення справи, але не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність певних умов, а саме: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, те, що такі обставини є істотними для розгляду справи та вирішення спору, тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте.

Європейський суд з прав людини в рішеннях від 09 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України», від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії» наголосив на тому, що процедура перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження передбачає існування доказу, який раніше не міг бути відомий, однак міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Особа, яка звертається із заявою про скасування судового рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також що цей доказ є вирішальним у справі. Така процедура сама по собі не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя.

Необхідно відзначити, що у з`ясуванні наявності підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами має значення факт та момент встановлення відповідних обставин заявником та характер цих обставин як доказів у справі.

У даному випадку визначальним є істотність для справи обставин, які підтверджуються певними доказами і на які посилається заявник як на нововиявлені, та з`ясування того, чи були або могли бути ці обставини відомими заявникові на момент вирішення спору.

Суд вважає доводи заявника, викладені в заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами необґрунтованими, а обставини, зазначені заявником такими, що не є нововиявленими, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи.

В поданій заяві про перегляд вищевказаного рішення за нововиявленими обставинами, заявник вказує, що ним здобуті нові докази , які мали б важливе значення при ухваленні рішення, що переглядається. Дані докази не були відомі йому та суду на момент розгляду справи по суті та винесення рішення та на думку заявника є нововиявленими обставинами - а саме висновок КП ММБТІ від 27.08.2018 року.

Проте , як вбачається з змісту Постанови суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду вказаного рішення суду - цей висновко був досліджений судом при розгляді вказаної справи, отже він не є нововвиявленою обставиною.

Щодо змісту заповіту правопопередника відповідача , то такі обставини ( наявність заповіту) були відомі ОСОБА_1 та суду на момент розгляду справи по суті, про що він сам зазначає у своїй заяві - отже не є нововоиявленими. Крім того , зміст заповіту не істотними для справи обставинами та не має визначального характеру як доказу у справі - в межах заявлених позовних вимог щодо виділення в натурі частини земельної ділянки виключно самому ОСОБА_1 .

Крім того, рішення суду не може грунтуватися на припущеннях, а посилання позивача на спосіб , яким він дізнався про начеб-то існування цих обставин ( розмова на Центральному ринку з колишнім родичем відповідачки) - викликає у суду сумнів у їх існуванні "поза розумним сумнівом".

Обставини щодо неправильності складання Висновку експерта від 18.07.2018 року та інші численні посиланняна інші документи в заяві про перегляд рішення зводяться виключно до незгоди позивача з доказами , оціненими судом у процесі розгляду справи - отже не є підставами для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Відсутність у позивача Інтернету під час розгляду справи, напади собаки відповідачів, вчинення відносно нього "злочинів" з боку доньки відповідачки взагалі не мають жодного правовоого занчення в межах заявлених вимог.

Судом була надана оцінка всім доказам у справі, які не можуть бути переоцінені під час розгляду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, інші зазначені підстави , якими позивач обгрунтовує свою заяву , також не можуть бути підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ст. 429 ЦПК України, за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі. В разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається заявник, як на підставу перегляду рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.07.2018, не є нововиявленими.

Аналізуючи зміст заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, можна зробити висновок, що вона зводиться до незгоди заявника з ухваленим по суті справи рішенням першої інстанції та непогодженням заявника із рішеннями вищестоящого суду, ухваленого за результатами апеляційного перегляду рішення першої інстанції, грунтуються на невірному тлумаченні ним норм прваа - а тому в задоволенні заяви про перегляд вказаного рішення за нововиявленими обставинами слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 423 - 429 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 20 липня 2018 року в справі №490/2295/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ земельної ділянки у праві спільної сумісної власності в силі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з моменту вручення заявнику копії повного тексту цієї ухвали.

Повний текст ухвали складено 19.11.2020 року

Суддя О.А. Гуденко