ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5613/19
Провадження № 2/210/563/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"02" листопада 2020 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді Хлистуненко О.В.

секретаря судового засідання Недолуги Л.В.

за участю:

представників позивача ОСОБА_1 , Руденко А.П.

представника відповідача Олексюк М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі ОСОБА_3 про захист прав споживача фінансових послуг шляхом розірвання кредитного договору та припинення пов`язаного договору іпотеки через істотну зміну обставин, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась з позовом до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Лавренчука Володимира Миколайовича про захист прав споживача фінансових послуг шляхом розірвання кредитного договору та припинення пов`язаного договору іпотеки через істотну зміну обставин.

Уточнивши позовні вимоги 10.10.2020 р., в обґрунтування позову зазначила, що з кредитним договором №014/3660/1478 49/74 від 23.04.2008 року пов`язаний договір іпотеки №014/08/05-01/083/08 від 23.04.2008 року на квартиру АДРЕСА_1 .

Пунктом 8.8. договору іпотеки зазначена така умова: «розбіжності, що можуть виникнути в процесі виконання вимог цього Договору, будуть попередньо розглядатися Сторонами з метою відпрацювання взаємно прийнятих рішень. Спірні питання за цим договором розглядаються згідно з чинним законодавством в судовому порядку. Сторони цього договору дійшли згоди про те, що всі спори за цим Договором будуть розглядатися у Саксаганському районному судді м. Кривого Рогу. Розірвання договору здійснюється відповідно до вимог цивільного законодавства». Цей пункт є підтвердженням, що відповідач не збирався передбачити істотну зміну обставин та форс-мажорні обставини, які слід було оговорити в кредитному договорі.

Відповідач звертався до суду з приводу стягнення по кредитному договору і намагався накласти стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 .

Позивач вважає, що банк з метою продажу квартири пішов на незаконні дії шляхом відібрання оригіналу договору купівлі-продажу квартири. Було винесено рішення Дзержинським районним судом по справі №2-2194/09, про стягнення заборгованості в розмірі 195867,87 гривень, яка зазначена не в доларах а в гривнях. Договір іпотеки не розглядався в даній справі. Був виданий виконавчий лист від 10.02.2010 р., відповідно до якого, на думку позивача, у банка сплив термін пред`явлення претензій по кредитному договору.

Позивач зазначає, що зверталась до банку з пропозицією про укладення мирової угоди, але отримала відповідь, що позиція банку залишається незмінною із додаванням копії їх останньої пропозиції сплатити борг в сумі 51 464, 48 доларів США за 50 000 грн. Так як не укладено мирова угода на запропонованих умовах, позивач звернулась до суду про розірвання кредитного договору №014/3660/147849/74 від 23.04.2008 року і пов`язаного договору іпотеки у зв`язку з істотною зміною обставин.

Позивач вважає, що існують підстави для розірвання кредитного договору №014/3660/147849/74 від 23.04.2008 року і пов`язаного договору іпотеки, а саме: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане (перевищення ціни 25 гривень за один долар); зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Крім того, позивач зазначає, що будинок будинку АДРЕСА_2 стоїть без фундаменту, а під її квартирою АДРЕСА_3 проходять комунікації водовідведення, в квартирі знаходиться колодязь, який не можна зацементувати, бо це унеможливить доступ до комунікацій у випадку аварій, і через колодязь в квартиру проникають криси.

Просить суд розірвати кредитний договір №014/3660/147849/74 від 23.04.2008 року та пов`язаний договір іпотеки № 014/08/05-01/083/08 від 23.04.2008 року через істотну зміну обставин і припинити зобов`язання сторін за цим договором.

Представником відповідача ОСОБА_4 надано відзив на позовну заяву, згідно якого на думку відповідача, позовні вимоги є незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних правових підстав.

В позовній заяві позивач зазначив, що Банк з метою продажу належної їй квартири, яка перебуває в заставі, здійснив незаконні дії щодо вилучення у неї оригіналу договору купівлі-продажу квартири. При цьому, ОСОБА_2 не надала до суду жодного доказу протиправних дій відповідача. Натомість, до позову додано копію Акту прийому-передачі від 20.07.2011 року, відповідно до якого позивач ОСОБА_2 добровільно передала, а представник відповідача прийняв оригінали правовстановлюючих документів, в тому числі договору купівлі-продажу квартири від 23.04.2008 р. з додатками.

Відповідач звертає увагу суду на те, що в самому акті відсутні будь-які заперечення ОСОБА_2 з приводу такої передачі документів; ані під час неодноразових зустрічей, ані в попередньому судовому засіданні за позовом Банку, остання жодного разу не висловлювала свої заперечення, скарги щодо передачі документів.

Щодо підстав розірвання кредитного договору, наведених позивачем в позовній заяві, відповідач вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до частини 1 статті 652 ЦПК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений, розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із сутті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Щодо зміни курсу гривні до іноземної валюти, про яку йдеться у позові, відповідач зазначає наступне. Положенням «Про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів», затвердженим постановою Правління НБУ № 496 від 12.11.2003 року , визначено, що офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют станом на останню дату. Тобто, відповідач в жодному випадку не міг знати, який курс іноземної валюти буде встановлений на валютному ринку в момент погашення позивачем чергового платежу за кредитом. Підписання обома сторонами кредитного договору № 014/3660/147849/74 від 23.04.2008 року підтверджує той факт, що між такими сторонами було досягнуто згоди по усіх істотних умовах цього договору. Положення Кредитного договору викладені в письмовій формі, не є незрозумілими та під час ознайомлення ОСОБА_2 з ними не могло залишитися поза її увагою або бути нею неправильно сприйнятими. В той же час ОСОБА_2 з положеннями даного договору погодилася, підписавши його без зауважень, і тим самим прийняла на себе обов`язки, що з нього випливають. Договір укладався за власним волевиявленням сторін, без примусу, у встановленій законом формі, з необхідним обсягом повноважень, дії були спрямовані на реальне настання правових наслідків, сторони усвідомлювали значення своїх дій.

У відповіді на відзив позивач заперечує обставини викладені представником відповідача та вважає, що відзив не відповідає вимогам ЦПК і свідчить про зловживання представником відповідача АТ «Райффайзен Банк Аваль» своїми процесуальними правами та обов`язками.

В судовому засіданні 02.11.2020 року представники позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Присутній в судовому засіданні в режимі відеоконференції представник відповідача ОСОБА_4 надала пояснення, в яких заперечувала проти позовних вимог та просила відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 23 квітня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №014/3660/147849/74. Згідно умов договору кредитор надає позичальнику суму кредиту в розмірі 24 160.00 дол. США за програмою кредитування «Житло в кредит на вторинному ринку». Кошти видаються на придбання об`єкту нерухомості 1-кімнатну квартиру загальною площею 29,3 кв.м. за адресою АДРЕСА_4 в розмірі 24 160.00 дол. США. Виконання зобов`язань позичальника за даним договором забезпечується іпотекою об`єкту. Умови іпотеки встановлюються іпотечним договором. Кредит видається на строк 240 місяців з датою останнього погашення 23 квітня 2028 року. Сторони домовилися, що за користування кредитом позичальник сплачує проценти, що розраховуються на основі процентної ставки, розмір якої може змінюватися на умовах цього договору. На дату укладення договору розмір процентної ставки складає 13% річних. А також, сплатити комісію за надання кредиту в розмірі 362.40 дол. США, без ПДВ. (розраховується як 1/5% від розміру заборгованості згідно п.1.1.2.1). (Т1 а.с.15-22)

23.04.2008 року між сторонами укладено договір іпотеки №014/08/05-01/083/08, який забезпечує вимоги іпотекодержателя, що витікає з кредитного договору №014/3660/147849/74 від 23.04.2008 року за умовами якого іпотекодавець зобов`язаний до 23.04.2028 р. повернути іпотекодержателю кредит у розмірі 24 160,00 дол. США. Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: 1-кімнатну квартиру загальною площею 29,3 кв.м. за адресою АДРЕСА_4 (Т.1 а.с.23-27).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 23.04.2008 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , остання придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 29,3 кв.м., житл. пл. 15,0 кв.м. за адресою АДРЕСА_4 (Т.1 а.с. 40).

Та обставина, що між сторонами укладено вказані вище договори, та існують зобов`язальні правовідносини за ними на умовах, що викладені у таких договорах, сторонами та їх представниками не заперечується, а тому в силу ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивачем не надано підтвердження того, що ним виконувалися зобов`язання передбачені кредитним договором №014/3660/147849/74 від 23.04.2008.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до кредитного договору №014/3660/147849/74 від 23.04.2008 р. банком повністю виконано умови договору.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про іпотеку» (в редакцій чинній на момент виникнення відносин) іпотекою є вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання.

Підстави припинення іпотеки визначено ст. 17 Закону України «Про іпотеку», зокрема, іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

А також, відповідно до п.6.2. договору іпотеки № 014/08/05-01/083/08 від 23.04.2008 р. припиняє чинність у разі припинення основного зобов`язання, забезпеченого цією іпотекою (а.с. 26)

У ч. 1 ст.598 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 1 статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах

Частиною 2 статті 652 ЦК України передбачено, що Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане ; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Згідно пункту 15.4. Кредитного договору №014/3660/147849/74 від 23.04.2008 р., Позичальник усвідомлює та гарантує, що умови цього Договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам (інтересам його сім`ї), є розумними та справедливими.

Відповідно до пункту 15.5. Кредитного договору у разі зміни курсу іноземної валюти (валюти кредиту) відносно національної грошової одиниці України, всі валютні ризики несе Позичальник. Підписанням цього Договору Позичальник свідчить, що йому розтлумачено (зрозуміло) та він згоден, що зміна курсу іноземної валюти відносно національної грошової одиниці України може привести до значних збитків та погіршення фінансового стану Позичальника.

Пунктом 15.6. Кредитного договору передбачено, що Позичальник свідчить, що всі ризики, пов`язані з істотною зміною обставин, з яких Позичальник виходив при укладанні цього Договору, інших Договорів забезпечення. Позичальник приймає на себе, і такі обставини не є підставою для зміни або розірвання цього Договору, Договорів забезпечення, а також невиконання Позичальником зобов`язань за вищезазначеними договорами (Т1. а.с. 21.)

Пунктом 1 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» (в редакції на час виникнення правовідносин) визначено, що договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умова, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Згідно з ст. 56 Закону України «Про Національний банк України» (в редакції на час виникнення правовідносин), Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств,організацій та установ незалежно від форми власності, а також для фізичних осіб.

Пунктами 2.1, 3.3. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, які затверджені Постановою Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168, (яка діяла на момент укладення договорів) до укладання кредитного договору, та у кредитному договорі банк зобов`язаний зазначити сукупну вартість кредиту як у вигляді процентної ставки за кредитом, так і у вигляді абсолютного значення подорожчання кредиту у грошовій сумі.

Комерційні банки здійснюють кредитування на договірних умовах. Надання банківського кредиту оформляється укладенням кредитного договору, згідно з яким одна сторона - банк - зобов`язується передати другій стороні (позичальникові) на певний строк суму грошей, а позичальник зобов`язується надавати банкові необхідне забезпечення кредиту, використовувати його на обумовлені цілі і повернути у встановлений строк та сплатити відповідні відсотки.

Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договором) між клієнтом та банком.

Стаття 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Факт підписання кредитного договору №014/3660/147849/74 від 23.04.2020 року свідчить про добровільність та визначеність усіх умов даного договору сторонами.

Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитодавця і позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168.

За правовою природою кредитного договору юридичні права й обов`язки сторін банків та клієнта не є однаковими. Основним обов`язком банку є надання кредиту. На клієнтові лежать в основному обов`язки, хоча позичальник може і відмовитися від укладення договору. Обов`язки клієнта: повернути в строк одержаний кредит, сплатити банку відсотки за користування кредитом, не ухилятися від банківського контролю, дотримуватися цільового використання одержаного кредиту, надати і гарантувати наявність забезпечення за договором на весь строк кредитування.

Підставами визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача згідно ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є включення у договори з споживачем умови, які є несправедливим, тобто такі, що всупереч принципу добросовісності мають наслідком дисбаланс договірних прав та обов`язків між сторонами.

Тобто, споживачеві лише пропонуються умови, а якщо він не погоджується з даними умовами, може не укладати договір.

В судовому засіданні не знайшли підтвердження доводи позивача про те, що при укладанні кредитного договору були порушені права позивача як споживача, а також умови укладеного кредитного договору між сторонами порушують права позивача.

Вимога про розірвання кредитного договору №014/3660/147846/74 від 23.04.2008 року та пов`язаний договір іпотеки №014/08/05-01/083/08 року через істотну зміну обставин і припинення зобов`язань сторін цим договором задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено істотну зміну обставин та ним не погашено достроково заборгованості за даним кредитним договором.

Зважаючи на те, що основне зобов`язання позивача перед банком не припинено, заборгованість не погашена, тому, жодних підстав для припинення договору іпотеки №014/08/05-01/083/08 року не має.

Твердження позивача, щодо незаконного відібрання договору купівлі-продажу квартири, також, не знайшли свого підтвердження, оскільки в самій позовній заяві позивач надає копію акту прийому-передачі від 20.07.2011 року про передачу оригіналів правовстановлюючих документів, а саме: договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 від 23.04.2008 року з додатками та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19208691 від 17.06.2008 р. У зазначеному акті відсутні будь-які заперечення ОСОБА_2 з приводу передачі документів. (а.с.53)

Щодо придбання позивачкою квартири за адресою: АДРЕСА_4 , як вона зазначає, низької якості, суд зазначає наступне. Договір купівлі-продажу вищевказаної квартири від 23.04.2008 року за реєстровим №3340 укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 . Даний договір укладено на власний розсуд сторін, відповідач жодним чином не впливав на волевиявлення його сторін. Таким чином, безпідставними є доводи позивача, щодо придбання нею квартири низької якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями законодавства, діючого на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд наголошує на тому, що позивач на свій розсуд обрав спосіб захисту порушеного права та розпорядився своїми правами щодо предмету спору, і суд, дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеному ст. 13 ЦПК, розглядає дану справу лише в межах заявлених позивачем вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість вимог ОСОБА_2 , а тому в задоволенні позову слід відмовити.

При зверненні до суду з позовом ОСОБА_2 користувався пільгою щодо сплати судового збору, передбаченою ЗУ «Про захист прав споживачів». Враховуючі, що суд відмовляє у задоволенні позову, судові витрати по справі, за змістом ч. 6 ст. 141 ЦПК України, підлягають компенсації за рахунок державного бюджету у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 207, 525, 526, 549, 598, 626, 628, 629, 633, 638, 652, 1054 ЦК України, ст. ст. 10-13, 81, 141, 258 - 259, 263 - 265, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Лавренчука Володимира Миколайовича про захист прав споживача фінансових послуг шляхом розірвання кредитного договору та припинення пов`язаного договору іпотеки через істотну зміну обставин залишити без задоволення.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення складено 11 листопада 2020 року.

Суддя: О. В. Хлистуненко