ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року м. Київ

Унікальний номер 752/513/20

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., суддів: Вербової І.М., Саліхова В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва, ухваленого 22 червня 2020 року в приміщенні суду під головуванням судді Хоменко В.С.,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПАТ «СК «Уніка», третя особа АТ «Райффайзен Банк Аваль» про відшкодування шкоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 06.07.2017 в 22 год. 15 хв. в м. Одесі, автомобіль BMW 530D під керуванням водія ОСОБА_2 , здійснив на нього наїзд.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди він з тяжкими тілесними ушкодженнями був доставлений до лікарні, де йому було встановлено діагноз: поєднана краніо-торакальна травма, забій головного мозку важкого ступеня, епідуральна гематома в скроневій області справа. Вентрикулярний крововилив. САК. Перелом основи ПЧЯ справа, перелом великого крила клиноподібної кістки справа, осколковий перелом кісток носа, гемосінус. Забита рана правої надбрівної дуги. Подапоневротична гематома в лобній ділянці справа. Закрита травма грудної клітини. Перелом 2,4-6 ребер зліва. Перелом 1 ребра праворуч. Правосторонній пневмоторакс. Забій обох легень. Астено-невротичний синдром.

В результаті отриманих тяжких травм був вимушений проходити курс тривалого стаціонарного лікування, що підтверджується випискою від 03.08.2017 № 8006, виданою КУ «Міська клінічна лікарня № 1».

25.02.2016 між ним та ПрАТ «СК «Уніка» в особі АТ «Райффайзен Банк Аваль», що діяло на підставі договору доручення на здійснення функцій страхового посередника укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків (індивідуальний).

Відповідно до п. 3 договору предметом останнього є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані з життям, здоров`ям та працездатністю застрахованої особи.

Проте, відповідачем було відмовлено у прийнятті заяви його представника ОСОБА_3 щодо повідомлення про його стан, в зв`язку з чим вона додатково проінформувала ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про настання страхового випадку за договором.

Вважав, що ПрАТ «СК «Уніка» порушено його права та інтереси, у зв`язку із чим просив стягнути на його користь страхове відшкодування в розмірі 15 000,00 грн. на підставі договору добровільного страхування від нещасних випадків № 050210/1212/0000347 від 25.02.2016 року.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 22 червня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд не надав оцінки тому, що його представнику ОСОБА_3 відповідачем відмовлено у прийнятті заяви про повідомлення щодо нещасного випадку та його стану. Окрім цього, матеріали справи містять належні докази про проходження ним лікування та інформації щодо стану здоров`я внаслідок отриманих від нещасного випадку травм.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПАТ «СК «Уніка» - Ровінська Т.М. вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує, що позивач до страхової компанії не звертався, заяву про виплату страхового відшкодування не подавав. З огляду на вказане, вважає, що страхова компанія жодним чином не порушила прав позивача, а вказаний позов подано передчасно.

Крім цього, зазначає, що застрахованою особою за договором страхування було сплачено лише перший платіж 25.02.2016 в розмірі 20,00 грн. Надалі платежі за договором не сплачувались, а отже, станом на час настання страхового випадку (06.07.2017) внаслідок несплати платежів договір страхування припинив свою дію.

У поясненнях поданих на апеляційну скаргу представник третьої особи АТ «Райффайзен Банк Аваль» - Ковальова Н.А. вважає апеляційну скаргу ОСОБА_1 законною та обґрунтованою, а рішення суду таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що судом першої інстанції не надано обґрунтованої оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 25.02.2016 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «Уніка» в особі АТ «Райффайзен Банк Аваль», що діяло на підставі договору доручення на здійснення функцій страхового посередника № 11/115-1 -2/037 від 02.08.2010 в особі заступника начальника Соборного відділення Чєрнявської Є.О., яка діяла на підставі довіреності № 662 від 20.08.2015, укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків (індивідуальний) № 050210/1212/000037.

Пунктом 2.1 договору було визначено, що застрахованою особою є ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 3 договору предметом останнього є майнові інтереси, що не суперечать загону і пов`язані з життям, здоров`ям та працездатністю застрахованої особи.

Страховим випадком у відповідності до п. 4.1. договору є: смерть чи стійка втрата працездатності застрахованої особи внаслідок нещасного випадку. Ліміт страхової суми на кожну застраховану особу становить 100 000,00 грн; травматичні ушкодженню організму. Ліміт страхової суми на кожну застраховану особу становить 15 000,00 грн., страхова сума - 100 000,00 грн., страховий тариф - 0,24%, загальний страховий платіж - 2 400,00 грн.

У відповідності до п. 4.3.1 договору загальний страховий платіж за договором становить 2 400,00 грн.

Пунктом 4.4. договору передбачено, що страхувальник повинен здійснювати щомісячну плату страхового платежу на рахунок страховика в розмірі 20,00 грн. до 09 числа кожного місяця протягом дії договору.

Строк дії договору - з 10.03.2016 року по 09.03.2026 року (п.5 договору) (а.с. 4-7).

Договір є чинним, недійсним в установленому законом порядку не визнаний. Докази на підтвердження зворотного в розпорядження суду не надані.

Згідно виписного епікризу № 8006 КУ «МКЛ № 1» ОСОБА_1 06.07.2017 направлений до лікарні з вул. Рішельєвської о 22 год. 50 хв. як невідомий в тяжкому стані після отриманих ушкоджень в результаті ДТП з діагнозом: тяжка поєднана краніо-торакальна травма, забій головного мозку важкого ст., епідуральна гематома в скроневій області справа. Вентрикулярний крововилив. САК. Перелом основи ПЧЯ справа, перелом великого крила клиноподібної кістки справа, осколковий перелом кісток носа, гемосінус. Забита рана правої надбрівної дуги. Подапоневротична гематома в лобній ділянці справа. Закрита травма грудної клітини. Перелом 2,4-6 ребер зліва. Перелом 1 ребра праворуч. Правосторонній пневмоторакс. Забій обох легень. Астено-невротичний синдром (а.с. 9).

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 15.04.2019 року ОСОБА_1 встановлена ІІ група інвалідності загального захворювання (а.с. 10).

29.07.2017 ОСОБА_3 звернулась до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з повідомленням про неможливість вчасного внесення її чоловіком - ОСОБА_1 планового платежу по кредиту, оскільки 06.06.2017 його збив автомобіль, і він перебуває у непрацездатному стані. Одночасно, остання зазначила про те, що страхова компанія відмовилась приймати її заву про стан ОСОБА_1 (а.с. 8).

Згідно із статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про страхування», розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події ( страхового випадку) виплатити другій стороні ( страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За правилами п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

За приписами ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі, зокрема, несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Аналіз вищенаведених положень цивільного законодавства України в сфері страхування свідчить про те, що вони спрямовані на захист майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків).

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 19 постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», з урахуванням змісту статті 979 ЦК України та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку.

Частиною 1 ст. 25 ЗУ «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження обставини звернення до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування. Не надано позивачем і доказів відмови страхової компанії у прийнятті такої заяви. А тому, вважав, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно п. 2 договору, укладеного між сторонами у справі, страховими випадками визнаються передбачені договором наслідки нещасного випадку, що стався у строк та у місці дії договору, та які підтверджені документами, виданими компетентними органами у встановленому законом порядку (медичними установами, правоохоронними органами та ін.), а саме: 2.1. смерть застрахованої особи внаслідок незгасного випадку; 2.2. стійка втрата працездатності застрахованої особи внаслідок нещасного випадку (встановлення інвалідності 1-ої групи); 2.3. травматичні ушкодження організму застрахованої особи, що сталися внаслідок нещасного випадку Зазначені у підпунктах 2.1.-2.2. цього пункту події визнаються страховими випадками, якщо вони наступили упродовж 12 місяців з дати настання нещасного випадку.

Згідно умов укладеного між сторонами у справі договору вбачається, що при настанні страхового випадку, страховику надаються такі документи: письмова заява про страхову виплату із зазначенням способу отримання суми страхової виплати, банківських реквізитів; примірник Договору; акт (копію акту) про нещасний випадок, завірений оригінальною печаткою закладу, який склав акт: форми Н-1, затвердженої Постановою КМУ № 1232 від 30.11.2011 року, - у разі виробничого травматизму; форми НТ, затвердженої Постановою КМУ № 270 від 22.03.2001року, з урахуванням попередніх змін, та змін від 19.09.2012 року N 868, - у разі невиробничого травматизму; форми Н-Н, затвердженої Наказом Міністерства освіти і науки України № 616 від 31.08.2001 року, якщо нещасний випадок стався під час навчально-виховного процесу у навчальному закладі; довідка/виписка з медичного закладу, завірена оригінальною печаткою медичного закладу, із зазначеним діагнозом та інформацією про вміст алкоголю, токсичних та наркотичних речовин в крові Застрахованої особи на момент настання нещасного випадку або відразу після нього, якщо дослідження на вміст алкоголю у крові виконувалось (п. 5.2. договору).

Згідно п. 5.2.2. договору у разі стійкої втрати працездатності застрахованою особою внаслідок нещасного випадку додатково подаються: - документ, що посвідчує страхувальника /застраховану особу;- паспорт (та копію 1-ої, 2-ої 11-ої сторінок), - довідка про присвоєння індивідуального податкового номера; - документ з медичного закладу, який підтверджує факт настання нещасного випадку; - довідка МСЕК (копія довідки, завірена печаткою МСЕК або нотаріусом) про встановлення групи інвалідності; - оригінали або завірені печаткою медичного закладу копії медичної картки амбулаторного хворого і/або виписки із історії хвороби, які містять повний діагноз, відомості про лікувальний процес, причини скерування на огляд МСЕК, прізвище, ініціали, печатку лікаря, який підготував виписку.

Відповідно до п. 5.5. договору рішення про здійснення страхової виплати приймається страховиком протягом десяти робочих днів з дати отримання всіх необхідних документів, передбачених договором.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи документів, 06.07.2017 року позивач був доставлений до лікарні в тяжкому стані з травмами, отриманими в результаті ДТП, та вибув з лікарні 04.08.2017 року.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Проте, під час розгляду справи як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 не довів належними та допустимими доказами факт звернення до страхової компанії із всім пакетом документів, визначених договором, на підставі яких можливо констатувати факт настання страхового випадку саме 06.07.2017 року, адже, обґрунтовуючи свою позицію позивач посилався на повідомлення, здійснене ОСОБА_3 на адресу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», з якого вбачається, що позивач потрапив у ДТП 06.06.2017 і з вказаної дати до 15.06.2017 перебував у реанімації, після чого був переведений до відділення нейрохірургії Міської лікарні № 3 м. Одеси, де і перебуває на момент її звернення (29.07.2017), в той час як з виписного епікризу № 8006 КУ «Міської клінічної лікарні № 1» ОСОБА_4 поступив 06.07.2017 та вибув 04.08.2017.

Враховуючи те, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, вже були досліджені судом першої інстанції та отримали належну правову оцінку, нових доводів або доказів, які б давали підстави для скасування рішення суду, ОСОБА_1 не надано, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга позивача не містить.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В зв`язку з тим, що ціна позову в справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: