н/п 2/490/601/2020 Справа № 490/1832/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року Центральний районний суд м.Миколаєва в складі:

головуючого-судді Гуденко О.А., при секретарі Дудник Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_2 до Фермерського господарства "ІЯ" та ОСОБА_3 , ДТВ «СТ «Домінанта», третя особа Моторно транспортне страхове бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

встановив:

В березні 2019 року позивач звернувся до суду з даним позовом, з подальшим уточненням та збільшенням позовних вимог, в якому остаточно просив стягнути з Фермерського господарства «ІЯ» на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 11 серпня 2017 року, в загальному розмірі 147 812 (сто сорок сім тисяч вісімсот дванадцять) грн. 48 коп., яка складається із вартості матеріальних збитків у розмірі 145 012 грн. 48 коп. та 2 800 грн. 00 коп. витрат на проведення експертного дослідження та суму моральної шкоди у розмірі 10 000 грн ; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 , суму моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.; стягнути з Фермерського господарства «ІЯ» на користь ОСОБА_2 , суму моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

В обгрунтування позовних вимог посилалися на те, що 11 серпня 2017 року о 19.40 год. водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем МАЗ , н/з НОМЕР_1 на автодорозі Миколаїв-Снігурівка біля с.Калинівка Вітовського району Миколаївської області , не впоравшись з керуванням здійснив зіткнення з автомобілем марки Мітсубісі Харизма, н/з НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 , автомобілем марки Фольксваген , н/з НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 , та автобусом марки ЛАЗ-669Р, н/з НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_6 , які перебували в нерухомому стані. В результаті ДТП вищевказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Так, під час оформлення вказаного ДТП позивача, як учасника ДТП та потерпілого - ОСОБА_2 (водія «Фольксвагена») було направлено до медичної установи для проходження медичного огляду на стан сп`яніння, також в позивача було відібрано пояснення щодо ДТП, окрім цього транспортний засіб «Фольксваген» номерний знак НОМЕР_3 було оглянуто патрульними поліцейськими, які приїхали на місце ДТП, сфотографовано, а також внесено його розташування до схеми ДТП та долучено до матеріалів справи.

За вказаним фактом 11.08.2017 було внесено відомості в ЄРДР за № 0000840 за ознаками ч.1 ст. 286 КК України, проте з невідомих причини відомості про потерпілого - водія ОСОБА_2 як учасника ДТП в матеріалах кримінального провадження не внесені.

31 серпня 2017 року кримінальне провадження було закрито в зв`язку з відсутність в діяннях складу кримінального правопорушення , та в подальшому складено протокол про притягнення до адмінісмтративної відповідальності ОСОБА_3 , за ст. 124 КУпАП,

21 березня 2018 року адміністративну справу відносно ОСОБА_3 постановою Казанківського районного суду Миколаївської області було закрито за ст. 38 КУпАП.

При цьому всі численні заяви власника автомобіля Фольгсваген , н/з НОМЕР_3 , ОСОБА_4 , та водія цього автомобіля ОСОБА_2 , який постраждав внаслідок вказаної ДТП, органами досудового розслідування та органами поліції, судом були проігноровані та їх так і не було залучено до участі у справі в якості потрепілих .

Постановою апеляційного суду Миколаївської області від 04.12.2018 року за апеляційною скаргою ОСОБА_2 постанову Казанківського районного суду Миколаївської області від 21.08.2018 року було скасовано та прийнято нову, відповідно до якої ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні вказаного ДТП та на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП заакрито проваждження у справі в зв`язку з закінченням строків , передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Як зазначають позивачі, під час досудового розслідування зазначеного кримінального провадження та в подальшому, після його закриття та під час розгляду судом адміністративних матеріалів щодо вказаної ДТП, позивачами неодноразово були подані звернення, заяви, скарги, клопотання щодо залучення ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в якості потерпілих, ознайомлення їх із матеріалами справи, отримання копії постанови слідчого та суду, з метою реалізації свого конституційного права на захист, встановлення особи винуватої у ДТП. Проте, на всі звернення позивачів жодної відповіді та будь-яких вмотивованих роз`яснень ані відділом поліції, ані прокуратурою, ані судом надано не було. Натомість судом було розглянуто справу без встановлення особи, яка була винної в ДТП, та всіх осіб-учасників ДТП.

Відповідно до технічного паспорту власником транспортного засобу МАЗ НОМЕР_1 є ФГ "ІЯ", згідно наданих пояснень водієм ОСОБА_3 , він працював на час скоєння ДТП водієм цього господарства.

За такого, шкоду завдану автомобілю позивачів в силу положень ст. 1172 ЦК України, має відшкодовувати роботодавець та власник джерела підвищеної небезпеки ФГ "ІЯ".

Згідно звіту , вартість матеріальних збитків, заданих автомобілю позивачів внаслідок вказаного ДТП, становить 145 012 грн 48 коп. За виконання експертних послуг позивачем сплачено 2800 грн. та 1500 грн.

Також внаслідок ДТП ОСОБА_4 завдано моральну шкоду,яка полягає у неможливості тривалий час користуватися власним автомобілем, що вплинуло на його та його родини звичний спосіб життя , необхідністю шукати кошти на його ремонт, витрачати час на відновлення своїх порушених прав . Позивач ОСОБА_2 , зазнав стресу та шоку під час ДТП, також через втрату автомобіля, на йякому він працював, він не міг виконувати доручення керівництва та втратив заробіток .

Розмір власних душевних страждань позивачі оцінюють у 20 000 грн , які просять стягнути з відповідачів у рівних частках.

Ухвалою суду від 05.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі .

Ухвалою суду про забезпечення доказів від 07 листопада 2019 року клопотання представника позивача Бурдинського С.І про витребування доказів задоволено. Витребувано з Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП України в Миколаївській області для ознайомлення матеріали кримінального провадження № 0000840 відомості про яке були внесені в ЄРДР 11.08.2017 року за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України; з Казанківського районного суду Миколаївської області -матеріали справи № 478/1976/17 ( провадження № 3/478/151/2018) про притягнення до адміністартивної відповідальності ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Ухвалою суду від 24.02.2020 року за клопотанням позивачів залучено до участі в якості співвідповідача по справі страхову компанію "ДТВ "СТ "Домінанта" . Залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Моторне транспортне страхове бюро України .

Позивачі в судове засідання не з`явилися, направили свого представника адвоката Бурдинського С.О., який просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав. В останнє судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

19 грудня 2019 року представник відповідачів ФГ "ІЯ" та ОСОБА_3 - адвокат Сафронов Ю.І. подав відзив на позовну заяву , в якому зазначив, що матеріалами адміністративної справи щодо притягнення до відповідальності за ст. 124 КУПАП ОСОБА_3 підтверджується, що позивачі не є потерпілими в даному ДТП, яким завдано шкоди саме з вини водія ОСОБА_3 та за участі транспортного засобу МАЗ, д/н НОМЕР_1 , що належить ФГ "ІЯ", отже пред`явлення позову до цих відповідачів є необгрунтованим. По-друге, керуючи 11 серпня 2017 року о 19.40 належним ФГ "ІЯ" транспортним засобом ОСОБА_3 не виконував свої трудові обов`язки. Матеріалаи кримінальної та адміністративної справи не містять будь-яких доказів , як-то, товарно транспортних накладних, подорожніх листів тощо, які б вказували, що ОСОБА_3 здійснював рух в межах господарської діяльності фермерського господарства. Автомобіль МАЗ дійсно належав ФГ "ІЯ" і на той час ОСОБА_3 , перебував з ним у трудових відносинах, проте транспортний засіб з дозволу голови господарства гаражувався за місцем проживання водія ОСОБА_3 , і куди він в п`ятницю поза межами робочого часу поїхав на ньому у власних справах невідомо. По-третє, відповідальність відповідачів на час скоєння ДТП була застрахована в ТДВ "СТ"Домінінта" , отже шкода повинна бути стягнута зі страховика , а не з страхувальника. По-четверте , до заявленої позивачем суми матерільних збитків увійшла і вартість залишків пошкодженого транспортного засобу, яке може бути реалізовано, отже сума є завищеною. Також зазначив, що сума моральної шкоди є необгрунтованої та недоведеним сам факт завдання моральної шкоди .

Представник відповідачів - адвокат Сафоронов Ю.І. в суді проти задоволення позову заперечив, просив відмовити в задоволені вказаного позову з викладених у відзиві підстав. В останні судові засіданн надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність , просив звернути увагу сууд на те, що СТ "Домінінта" є припиненою страховою компанію, а водій ОСОБА_3 , на час скоєння ДТП згідно наказу голови ФГ повинен був зберігати автомобіль вдома, адже робочий день у нього закінчився о 16.00 годин.

Представник відповідача ТДВ СК "Доміннат" в судове засідання не з`явивися, відзиву на пзов не надав, повідомлявся судом неодноразово належним чином.

Представник третьої особи МТСБУ в квітні 2020 року надав письмові пояснення по справі, в яких просив розглядати справу у їх відсутність та посилався на наступне. Зазначив, що відповідальність, за шкоду спричинену внаслідок ДТП за участі т/з МАЗ , д/н НОМЕР_1 та автомобілю позивачів - повинна нести відповідальність винна сособа - ОСОБА_3 , а у разі встановлення трудових відносин на момент ДТП - Фермерське господарство "ІЯ". Згідно витягу з централізованої бази даних МТСБУ , цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент вищевказаної ДТП була застрахована в ТДВ "СТ "Домінаната" за полісом АМ1361098 - отже відшкодування шкоди має бути здійснено страховиком винуватця ДТП в межах ліміту цивільно-правової відповідальності за полісом обов`язкового страхування в разі зверненя потерпілої особи та надання всіх необхідних документів. ТДВ СТ "Домінінта" станом на час рорзгляду справи перебуває в стані припинення , проте не ліквідовано , внаслідок чого МТСБУ не може нести відповідальність. Крім того, відповідач повинен нести у даному випадку відповідальність за шкоду, спричинену транспортному засобу потеріплої сторони - у розмірі різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, але у Звіті не визначена вартість ТЗ після ДТП.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження № 0000840 за фактом ДТП за ч.1 ст. 286 КК України, матеріали адміністартивної справи № 478/1976/17 на гр. ОСОБА_3 , за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України , суд дійшов наступного.

Як підтверджується матеріалами справи, автомобіль марки Фолькксваген LT 35, фургон малотонажний, д/н НОМЕР_3 , належить на праві власності ОСОБА_4 .

Автомобіль марки МАЗ , вантажний самоскид, д/н НОМЕР_1 , 2008 р.в., належить на праві власності ФГ "ІЯ", с.Володимирівка Казанківський район Миколаївської області , рухався під час скоєння ДТП з причипом ПР-бортовий -Е GROENEWEGEN XL, д/н НОМЕР_5 , власник ОСОБА_10 ,, с.Володимирівка Казанківський район Миколаївської області.

Водій ОСОБА_2 під час ДТП у стані алкогольного сп`яніння не перебував.

Згідно Постанови про закриття кримінального провадження від 31.08.2017 року - кримінальне провадження , внесене до ЄРДР за № 0000840 від 12.08.2017 закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 11 серпня 2017 року близько 19.40 год на автодорозі Миколаїв-Снігурівка біля с.Калинівка Вітовського району Миколаївської області відбулася ДТП за участю автомоблія МАЗ, р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля Митсубиси Харизма , р/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 , та автобусу ЛАЗ 669Р НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_11 , внаслідок ДТП пасажир автомоібля Митсубиси Харизма ОСОБА_12 , отримала тілесні ушкодження.

Судом було досліджено матеріали кримінального провадження № 0000840 , з фабули внесених відомостей до ЄРДР слідує, що 11 серпня 2017 року близько 19.40 год на автодорозі Миколаїв-Снігурівка біля с.Калинівка Вітовського району Миколаївської області відбулася ДТП за участю автомоблія МАЗ, р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля Митсубиси Харизма , р/н НОМЕР_2 , та від вказаного зіткнення також отримали механічні пошкодження пошкодження попереду стоячи автомобілі Фольксваген та ЛАЗ .

Згідно Рапорту зі служби 102 до Вітовського відділення поліції Корабельного відділу ГУНП в Миколаївській області також слідує, що в результаті вищевказаного ДТП стоячий автомобіль фольксваген д/н НОМЕР_3 отримав також механічні пошкодження внаслідок зіткнення з автомобілем МАЗ д/н НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_3 , заснув за кермом. Водій ОСОБА_2 також зазначений як особа, учасник події ДТП. Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 11.08.2017 також зазначено, що внаслідок ДТП зазнали пошкодження також і автомобіль Фольксваген ЛТ 35, р/н НОМЕР_3 - деформовано задня та передня частини автомобіля. Автомобіль позивача вказано також і на схемі ДТП, до протоколу додано фотофіксація пошкоджень автомобіля д/н НОМЕР_3 , у його водія ОСОБА_2 , відібрано пояснення як у учасника ДТП.

Згідно пояснень водія ОСОБА_3 , наданого на місці ДТП працівникам поліції, він працює водієм на автомобілі МАЗ д/н НОМЕР_1 в сцепке з причипом GROENEWEGEN XL, д/н НОМЕР_5 , та керуючи вказаним автомобілем 11.08.2017 року рухався в бік Снігурівки з м.Миколаєва , де проходили на той час ремонтні роботи. Як сталося ДТП не розуміє. Також в справі міститься ролзписка ОСОБА_3 , за якою він отримав на відповідльне зберігання автомобіль МАЗ д/н НОМЕР_1 та він буде зберігатися за адресою АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи № 478/1976/17 на гр. ОСОБА_3 , за вчинення правопорушення , передбаченого ст. 124 КУпАП, 20.11.2017 року начальником СРРПП Казанківського ВП складено на ОСОБА_3 , працює водієм ФГ "ІЯ" протокол про вчинення останнім під час керування автомобілем МАЗ , н/з НОМЕР_1 , який належить ФГ "ІЯ", адміністративного правопорушення 11.08.2017 року на автодорозі Миколаїв-Снугурівка, внаслідок якого постраждали автомобліі Мітсубісі Харізима та автобус ЛАЗ.

Постановами Казанківського районного суду Миколаївської області від 18.12.2017 року, 30.01.2018 року та 08.02.2018 року адміністративну справу відносно ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідачльності за ст. 124 КУпАП повернуто до Казанківського ВП Новобузького відділу ГУНП України в Миколаївській області для належного дооформлення.

В справі міститься довідка, видана виконкомом Володимирівської сільської ради Казанківського району , що ОСОБА_3 , дійсно зареєстрований та проживає в

АДРЕСА_2 справі міститься довідка ФГ "ІЯ" про те, що ОСОБА_3 дійсно працює водієм у Фермерському господарсті "ІЯ" з 29.06.2014 року по теперішній час ( лютий 2018) водієм.

Також матеріалами адміністративної справи підтверджується, що ОСОБА_2 неодноразово звертався до Казанківського районного суду Миколаївської області, Казанківського відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області, Казанківськуого відділення поліції з заявами про визнання ОСОБА_4 по справі потерпілим та виклик його у якості свідка.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 04.12.2018 року скасовано постанову Казанківського районного суду Миколаївської області від 21.03.2018 року відносно ОСОБА_3 , прийнято нову постанову. ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні адмінстративного правопорушення , передбаченого ст. 124 КУпАП та на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення у звязку з закінченням на момент розгляду справи строків , передбачених ст. 38 КУпАП.

Також ОСОБА_2 , як довірена особа ОСОБА_4 звертався в лютому 2018 року до голови ФГ"ІЯ" з досудовою претензією щодо відшкодування власнику автомобіля Фольксваген завданої шкоди.

Згідно звіту № 133/09-18 про оцінку автомобіля VOLKSWAGEN LT 35 , р/н НОМЕР_3 , від 19.09.2018 року , спеціаліста автотоварознавця ФОП ОСОБА_13 , вартість матеріального збитку , завданого власникові автомобіля VOLKSWAGEN LT 35 , р/н НОМЕР_3 в результаті його пошкодження під час ДТП , що сталася 11.08.2017 року , складає 145 012,48 коп. : оскільки вартість відновлювального ремонту автомобілю перевищує його ринкову вартість, відновлювати пошкоджений ТЗ вважається економічно недоцільним, тому матеріальний збиток в результаті його пошкодження при ДТП приймається рівним ринкової вартості автомобіля на момент ДТП. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових (0,70) дорівнює 130 180,01 грн ( 339903,08 х(1-0.70)).

При цьому, як вбачається з Протоколу огляду транспортного засобу від 05.09.2018 року VOLKSWAGEN LT 35 , р/н НОМЕР_3 - огляд спеціалістом атотовароведом проводився у присутності довіреної особи власника автомобіля ОСОБА_2 , водія ОСОБА_3 , та представника фермерського господарства "ІЯ" Мелихова Д.М. - якому 04.09.2018 року ФГ "ІЯ" була видана Довіреність №69 саме на представницвто інтересіві ФГ "ІЯ" при експертній оцінці автомобіля.

Згідно Звіту № 073/06-20 про оцінку вартості пошкодженого транспортного засобу від 29.06.2020 року , складеного спеціалістом автотоварознавцем ФОП ОСОБА_13 - станом на 11 серпня 2017 року - ринкова вартість пошкодженого внаслдіок ДТП автомобіля VOLKSWAGEN LT 35 , р/н НОМЕР_3 (залишки) - складає 68 812,46 грн.

Щодо позовних вимог, заявлених до ТДВ СТ "Домінанта"

З матеріалів справи вбачається, що між ФГ "ІЯ" та ТДВ "СТ"Домінанта" укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким був забезпечений транспортний засіб марки МАЗ 551608-236 ,д/н НОМЕР_1 , про що видано Поліс №АМ1361098 , який був діючий станом на 11.08.2017 року. За вказаним полісом встановлена франшиза у розмірі 1000 грн , а ліміт відповідальності по майну становить 100 000 грн. Згідно Централізованої бази МТСБУ за вказаним полісом була заведена страхова справа 15.08.2017 року за страховим випадком 11.08.2017 року - та 07.12.2017 року вимога врегульована шлхом сплати відшкодування у розмірі 2614,00 грн.

Спірні правовідносини регулюються Законом України від 01 липня 2004 року N 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон N 1961-IV) та главою 82 підрозділу 2 розділу III ЦК України.

Закон N 1961-IV є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1). Відповідно до пункту 37.1.4 статті 37 Закону N 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону N 1961-IV строк є присічним і поновленню не підлягає.

Згідно Висновку щодо застосування норм права,викладеному у Постанові від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17 (провадження № 12-104гс18) Великої Палати Верховного Суду - закріплене в положеннях підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про його виплату не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою та підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу збитку на підставі договору добровільного майнового страхування.

Так, оскільки як з часу настання страхового випадку, так і з час у встановлення вини водія ОСОБА_3 минуло більше року - і ні потерпілий не звертався до страховика винуватця ДТП ( що є цілком зрозумілим, адже про наявність страхового полісу ОСЦПВВНТЗ потерпілий ОСОБА_4 , дізнався лише при ознайомленні з відзивом відповідачів в межах даної цивільної справи в грудні 2019 року - жодних даних про наявність Полісу ОСЦПВВНТЗ ні водій ОСОБА_3 , , ні власник забезпеченого ранспортного засобу ФГ "ІЯ" не надав ні при офромленні події ДТП, ні до матеріалів кримінального провадження, ні до матеріалів адміністративної справи) , ні страхувальник ( жодних даоказів такого віідповідачі суду не надали) - то у задоволенні вимог , заявлених до ТДВ СТ "Домінанта" слід відмовити.

Так, згідно з положеннями статті 11 ЦК України заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності.

При цьому, визначаючи обов`язок страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ виплатити страхове відшкодування законодавцем у положеннях статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було передбачено випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, коли потерпілим чи особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року з моменту скоєння ДТП подано заяви про виплату страхового відшкодування.

Тобто право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

Щодо позовних вимог заявлених до ФГ «ІЯ» .

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи № 478/1976/17 , водій ОСОБА_3 11 серпня 2017 року під час керування автомобілем МАЗ , н/з НОМЕР_1 , який належить ФГ "ІЯ" на автодорозі Миколаїв-Снугурівка порушив ПДР, внаслідок якого постраждали автомоблі Мітсубісі Харізима , автобус ЛАЗ, а також автомобіль VOLKSWAGEN LT 35 , р/н НОМЕР_3 , який отримав внаслідок ДТП значні механічні ушкодження.

Так, факт того, що завдані позивачу матеріальні збитки у вигляді пошкодження належного йому автомобіля перебувають у прямому причинному звязку з діями ОСОБА_3 підтверджується матеріалами зазначеної адміністративної справи , матеріалами кримінального провадження ( протокол огляду місця події, схема ДТП, пояснення учасників ДТП тощо)

Посилання представника відповідача на те, що оскільки постановами суду в адміністративній справі зазначено про пошкоджених внаслідок ДТП за участю водія ОСОБА_3 11.08.2017 року лише транспортних засобів Митсубиши та ЛАЗ , отже позов пред`явлено до неналежних осіб - не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки віповідно до вимог ст. 82 ЦПК України ці постанови не є преюдиційними відносно позивача, оскільки він не був учасником даної справи та відносно нього судом не встановлювалися відповідні факти. Також відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, ухвала про закриття кримінального провадження , постанова суду у справі про адміністративне правопорушення , які набрали законної сили, є обов'1язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосвно якої ухвалено постанову, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Так, ОСОБА_3 , на момент дорожньо-транспортної пригоди 11 серпня 2018 року перебував з ФГ "ІЯ" у трудових відносинах.

Представником відповідача до суду надано 26 червня 2020 року Наказ № 1-к від 03.01.2017 року голови правління ФГ "ІЯ" Меліхової В.В , яким закріплено вантажний автомобіль ФГ "ІЯ" марки МАЗ д/н НОМЕР_1 за водієм ОСОБА_15 . Покладено на ОСОБА_3 , матерільну відповідальність за зберігання (гаражування) транспортного засобу в позаробочий час за місцем його проживання , покладено на ОСОБА_3 , матеріальну відповідальність за використання автотранспорту виключно в межах цільового призначення ( з дозволу та за наказом голови господарства) та за умови оформлення подорожнього листа , товарно-транспортної накладної , індивідуальної контрольної книги водія тощо. Також згідно Акту закріплення( передачі) транспортного засобу від 03.01.2017 року автомобіль марки МАЗ , д/н НОМЕР_1 - передано власником ФГ "ІЯ" водію ОСОБА_3 у належному стані.

При оформленні ДТП працівниками поліції, в подальшому при розслідуванні кримінального провадження та при розгляді судом адміністартивної справи відносно водія ОСОБА_3 , останній завжди надавав відомості та відповідні докази, що він працює водієм ФГ «ІЯ», якому належить автомобіль МАЗ д/н НОМЕР_1 . Жодних інших доказів того, що він керував автомобілем у позаробочий час, не за дорученням роботодавця ,у власних цілях ОСОБА_3 , не повідомляв, натомість з його пояснень на місці ДТП вбачається, що він їхав в сцепке . Крім того навіть при огляді пошкодженого автомобіля VOLKSWAGEN LT 35 , р/н НОМЕР_3 для визначення розміру завданого матеріального збитку був присутній представник ФГ «ІЯ».

За такого суд критично ставиться до наданих представником позивача 26.06.2020 року копію подорожнього листа вантажного автомобіля МАЗ д/н НОМЕР_1 від 11.08.2017 року, водій ОСОБА_3 , згідно якого робота водія нормована з 08.00 год до 16.00 год, завдання водієві : доставка вантажу "пшениця" з одного складу в с.Володимирівка до іншого складу господарства с.Володимирівка на відстань 5 км. - перевезення 62 тонни за 3 поїздки, на що водій отримав 40 л дизельного пального; індивідуальної контрольної книжки водія ОСОБА_3 та відомості обліку робочого часу та відпочинку водія ( роздрукована на аркуші А4) з зазначенням, що це є Додаток 3 та Додаток 2 ( відповідно) до Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів , затв.Наказом Мінтрансу України від 07.06.2010 року № 340 - де також на окремому аркуші роздруковано за дату 11.08.2017 року - рух транспорного засобу МАЗ НОМЕР_1 в межах села Володимирівка Казанківського району з 08.00 до 16.00 годин з міжзмінними перервами.

По-перше, надання таких доказів 26 червня 2020 року , тобто через 3 роки після події ДТП, оформлення їх у вигляді роздрукованих аркушів з Додатку до відповідного нормативного акту, їх надуманий "поза розумним сумнівом" зміст - свідчить про їх штучне створення з метою уникнення матеріальної відповідальності роботодавця.

По-друге, аналізуючи зміст наданих відповідачем документів , слідує, що водій ОСОБА_3 мав право здійснювати гаражування вказаного автомоібля за місцем свого проживання - але не поза межами с.Володимирівка і не мав права здійснювати перевезення на ньому в поза робочий час. Проте відповідачем не здійснено жодних дій щодо розслідування вказаного випадку порушення працівником трудової дисципліни, звернення до правоохоронних органів з приводу таких протиправних дій ОСОБА_3 , звернення до нього за відшкодуванням майнової шкоди, завданою підприємству( адже сам автомобіль МАЗ також отримав механічних ушкоджень). Отже така бездіяльність роботодавця та власника транспортного засобу свідчить про те, що ним не оспорювалося використання ОСОБА_3 належного роботодавцю автомоблія МАЗ , д/н НОМЕР_1 - за дорученням роботодавця та у його інтересах.

Згідно звіту № 133/09-18 про оцінку автомобіля VOLKSWAGEN LT 35 , р/н НОМЕР_3 , від 19.09.2018 року , спеціаліста автотоварознавця ФОП ОСОБА_13 , вартість матеріального збитку , завданого власникові автомобіля VOLKSWAGEN LT 35 , р/н НОМЕР_3 в результаті його пошкодження під час ДТП , що сталася 11.08.2017 року , складає 145 012,48 коп. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових (0,70) дорівнює 130 180,01 грн ( 339903,08 х(1-0.70)).

Згідно Звіту № 073/06-20 про оцінку вартості пошкодженого транспортного засобу від 29.06.2020 року , складеного спеціалістом автотоварознавцем ФОП ОСОБА_13 - станом на 11 серпня 2017 року - ринкова вартість пошкодженого внаслдіок ДТП автомобіля VOLKSWAGEN LT 35 , р/н НОМЕР_3 (залишки) - складає 68 812,46 грн.

Як вбачається з вищезазначених Звітів , оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля VOLKSWAGEN LT 35 , р/н НОМЕР_3 перевищує його ринкову вартість, відновлювати пошкоджений ТЗ вважається економічно недоцільним, тому матеріальний збиток в результаті його пошкодження при ДТП приймається рівним ринкової вартості автомобіля на момент ДТП. Вказаний автомобіль є фізично знищеним. Вказаний висновок ґрунтується на матеріалах справи про перелік та локалізацію пошкоджень транспортного засобу, узгоджується з іншими доказами по справі і сумнівів у суду не викликає, є мотивованим, жодним чином ен спростований відповідачами , а тому береться судом до уваги при вирішенні спору.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Так, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Як вбачається з роз`яснень даних у п. 15 постанови Пленуму ВССУ України з розгляду цивільних і кримінальних справи № 4 від 01 березня 2013 року якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відтак різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП становить 76 200 грн 02 коп.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайнових правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Оскільки володільцем джерела підвищеної небезпеки і особою, з якого перебував у трудових відносинах ОСОБА_3 , діями якого була заподіяна матеріальна шкода майну позивача, є ФГ "ІЯ", то зобов`язання по відшкодуванню завданої позивачу ОСОБА_4 майнової шкоди виникло безпосередньо у нього як у роботодавця заподіювача шкоди і володільця джерела підвищеної небезпеки на час ДТП, в якій заподіяно шкоду

Оскільки винний у заподіянні шкоди ОСОБА_3 перебував в трудових відносинах з ФГ «ІЯ» » та під час дорожньо-транспортної пригоди виконував обов`язки водія, крім того ФГ «ІЯ» є володільцем транспортного засобу, відтак цивільну відповідальність по відшкодуванню шкоди слід покласти на ФГ «ІЯ», в силу викладених вимог Закону.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у п.п.14,15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року №4 ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону N 1961-ІУ,який згідно зі статтею 8 (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Як встановлено в суді , згоди між позивачем та відповідачем ФГ "ІЯ" щодо передачі залишків автомобіля не досягнуто, при цьому залишки пошкодженого автомобіля залишилися у позивача - принаймі протилежного суду не доведено .

Отже, суму різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП у розмірі 76 200 грн 02 коп. слід стягнути на користь позивачаОСОБА_4 ,, як власника пошкодженого автомобіля , на відшкодування матеріальної шкоди завданої знищенням його автомобіля.

Крім того з відповідача ФГ "ІЯ" слід стягнути витрати за проведення оцінки КТЗ в розмірі 4300 грн., які позивач мусив зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) відповідно до вимог ст. 22 ЦК України.

Такі витрати підтверджуються Актом прийому -передачі виконаних робіт від 19.09.2018 та квитанціює до прибуткового касового ордеру № 25 від 17.09.2018 року на проведення експертного дослідження №133/09-18 про оцінку автомобіля ТЗ марки «Фольксваген» номерний знак НОМЕР_3 . на суму 2800 грн ; та Актом № 073/06-20 прийом -передачі виконаних робіт та квитанцією до прибуткового касового ордера № 13 на проведення експертного дослідження №073/06-20 від 29.06.2020 року про оцінку вартості пошкодженого зазначеного транспортного засобу марки «Фольксваген» номерний знак НОМЕР_3 . на суму 1500 грн.

Що стсоується вимог позову про стягнення моральної шкоди.

Згідно з частиною 1 статті 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За правилами, встановленими статтею 23 ЦК, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно розяснень, даних у п.9Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(з змінами), розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина другастатті 1187 ЦК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 під час пригоди безпосередньо перебував в автомобілі, що зазнав пошкоджень; після події обидва позивачі були змушені багаторазово звертатися до правоохоронних органів та прокуратури з метою відновлення своїх прав , при цьому самими відповідачами свідомо проігноровано їх законні вимоги , крім того ОСОБА_4 у результаті пригоди зазнав матеріальних втрат внаслідок пошкодження власного автомобіля, а також душевних страждань у зв`язку з пошкодженням його майна.

Приймаючи до уваги положення приведених вище норм, співвідношуючи їх із встановленими фактами, ураховуючи глибину душевних страждань позивачів, яких вони зазнали у зв`язку з протиправною поведінкою щодо них, тривалий час на відновлення своїх порушених прав, що безумовно призвело до порушення їх звичного способу життя , а також глибину душевних страждань у зв`язку з пошкодженням майна, суд вважає за необхідне відшкодувати їм заподіяну моральну шкоду.

Зважаючи на вимоги розумності і справедливості, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення заявлених у справі вимог - по 8 000,00 грн. на користь кожного.

З викладених вище підстав, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди , заявлені до ОСОБА_3 - задоволенню не підлягають за безпідставністю, оскільки він не є належним суб`єктом відповдальності за дійсними правовідносинами сторін.

Що стосується вимог про стягнення витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) . Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

28.02.2019 року між адвокатом Бурдинським Сергієм Ігоровичем та ОСОБА_4 , а також між адвокатом Бурдинським Сергієм Ігоровичем та ОСОБА_2 були укладені договори про надання правової допомоги.

Предметом вказаних Договорів є: надання правової допомоги у відповідності до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з питань представництва інтересів відшкодування ОСОБА_4 та ОСОБА_2 шкоди отриманої внаслідок ДТП, що мала місце 11.08.2017 року.

Так, згідно Акту приймання-передачі виконаної роботи № 16/09 від 16.09.2020 року до Договорів про надання правової допомоги від 28.02. 2019 р., наданого до суду представником позивача у - адвокатом Бурдинським С.І. - адвокатом надано послуг на загальну суму 23900 грн за 10 годин роботи, які підлягають сплаті клієнтами ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не пізніше 30 календарних днів від дня підписання цього акту приймання - передачі виконаної роботи в готівковій, або безготівковій формі.

При цьому надання послуг з правничої допомоги складається з:

- консультація клієнтів з приводу ДТП що склалась 11.08.2017 - 1 година;

- аналіз судової практики відповідної категорії справ, підготовка та складення позовної заяви - 3 години;

- участь адвоката у судових засіданнях - 4 години;

- підготовка та направлення клопотання про забезпечення доказів по справі - 1 година;

- підготовка та направлення клопотання про залучення співвідповідача та третьої особи, та збільшення розміру позовних вимог - 1 година.

Згідно Розділу 3 Договору про надання правової допомоги, «Ціна договору та порядок розрахунків», вартість однієї години роботи адвоката складає 2390 грн.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з частинами першою - четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Ч.8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Оскільки, позивачами доведено та надано відповідні докази, які підтверджують здійснення ними витрат на правничу допомогу адвоката, тому суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу у зазначеному розмірі, оскільки жодних заперченьтому відповідачів суду не заявили.

Зокрема, останні судове засідання відбувалися без присутності представника позивачів, тому підстав для розподілу витрат, пов`язаних із прибуттям його до суду за ці засідання - немає. Тому відшкодуванню підлягають витарти на участь адвоката у судових засіданнях за дві , а не чотири години.

Консультація адвокатом клієнтів одну годину , підготовка та складення представником позовної заяви на 7 аркушах у складі трьох годин роботи; підготовка та направлення клопотання про залучення співвідповідача та третьої особи, та збільшення розміру позовних вимог на одну годину роботи ( тим більше з урахуванням відзиву відповідачів та виклад ними нових обставин, не відомих позивачам та їх представнику) вочевидь відповідають співмірності витрат часу адвокатом у вказаному обсязі, як зазначено в актах виконаних робіт (наданих послуг).

При цьому підготовка та направлення окремого клопотання про забезпечення доказів по справі на одну годину роботи вочевидьне відповідають співмірності витрат часу адвокатом у вказаному обсязі,оскільки таке клопотання повністю дублює викладене ним клопотання у первісній позовній заяві.

За аткого, суд розподіляючи витрати, понесені позивачами на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19).

Оскільки доказів отримання відповідачами заяви про відшкодування за рахунок відповідачів понесених позивачами витрат на правничу допомогу суду не надано, що позбавило її можливості доводити неспівмірність цих витрат, суд самостійно визначає їх розмір, що підлягає відшкодуванню, виходячи з критерію їх розумної необхідності.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи (консультація, аналіз законодавства та складання та оформлення позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог, участь у судових заіданнях , критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи та значимості таких його дій у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідачів на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16 730 грн.

При цьому, пропорційно до задоволених позовних вимог з відповідача слід стягнути на користь позивача ОСОБА_4 16 000 витрат на правову допомогу, а на корсить позивача ОСОБА_2 , - 730 грн. цих витрат.

У відповідності до правил ст. 141 ЦПК України відшкодовується судовий збір пропорційно задоволеній частині позовних вимог - 1% від стягнутої суми, з відповідача ФГ "ІЯ" слід стягнути на користь держави, оскільки позивач був звільнений від сплати при подачі позову, судовий збір у розмірі 965 грн ,

На підставі викладеного і керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_4 , ОСОБА_2 до Фермерського господарства "ІЯ" та ОСОБА_3 , ДТВ «СТ «Домінанта», третя особа Моторно транспортне страхове бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди -задовольнити частково.

Стягнути з Фермерського господарства «ІЯ», (, адреса: 56065, Миколаївська обл., Казанківський район, село Володимирівка, вул. Комсомольська, будинок 17), на користь ОСОБА_4 , ІНН: НОМЕР_6 , паспорт серія: НОМЕР_7 , адреса мешкання: АДРЕСА_3 , матеріальну шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди яка сталася 11 серпня 2017 року, в загальному розмірі 80 500 грн 02 коп., яка складається із вартості матеріальних збитків у розмірі 76 200 грн. 02 коп. та 4300 грн. 00 коп. витрат на проведення експертних досліджень, а також компенсацію моральної шкоди у сумі 8000 грн .

Стягнути з Фермерського господарства «ІЯ» на користь ОСОБА_2 , (ІНН: НОМЕР_8 , паспорт серія: НОМЕР_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_4 ) суму моральної шкоди у розмірі - 8 000 грн.

1.

В задоволенні позовних вимог , заявлених до ДТВ «СТ «Домінанта» та ОСОБА_3 - відмовити.

Стягнути з Фермерського господарства «ІЯ» на користь держави судовий збір у розмірі 965 грн судового збору

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

Повне судове рішення складено 02 листопада 2020 року.

Суддя Гуденко О.А.