Провадження № 2/127/2961/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Король О.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.06.2002 року шлюб між нею та відповідачем був зареєстрований Міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 996.

Від шлюбу мають трьох дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Діти проживають разом із матір`ю, що підтверджується довідкою ТОВ «ЖЕО» №3120 від 21.08.2020 року та перебувають на її утриманні.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Дітям повинно бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для їхнього фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум.

Позивач одна не може забезпечити дітям належний життєвий рівень, що стало підставою для її звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.09.2020 року відкрите спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Відповідач надав відзив на позов, в якому позов визнав частково, погодившись сплачувати на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. На думку відповідача, твердження позивача про те, що відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дітей не відповідає дійсним обставинам справи. З літа 2019 року сторони припинили шлюбні стосунки (без офіційного оформлення розлучення) і перестали вести спільне господарство, та з цього часу мешкають у різних місцях, але неповнолітні діти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишились проживати з матір`ю та знаходяться на її частковому утриманні, а відповідач, в розумінні вимог статті 180 СК України та батьківських почуттів до дітей, з часу проживання за новою адресою ( АДРЕСА_1 ) постійно піклується про своїх дітей, спілкується із ними та забезпечує їх матеріальне існування на задовільному рівні. Так, кожних вихідних протягом всього часу окремого проживання із позивачем (понад 1 рік), відповідач ініціативно купує та доставляє дітям якісні продукти харчування. З метою забезпечення мінімальних особистих фінансових потреб (проїзд у транспорті, харчування, в школі тощо) ОСОБА_3 та ОСОБА_4 впродовж 2019-2020 навчальних років відповідач щотижня особисто передає їм «кишенькові» кошти у розмір 150 грн. кожній (з 01.09.2020 - по 200 грн. кожній). Також переказує безготівкові кошти на карткові рахунки ОСОБА_3 (банківська картка AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 (банківська картка AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 ) при наявності у них термінової необхідності фінансових витрат. З 01.01.2020 на карткові рахунки дітей відповідачем переведено 4050 грн. Крім того, відповідач здійснює поточні витрати на навчання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в загальноосвітній школі м. Вінниця № 1 та ОСОБА_5 в дошкільному навчально-виховному закладі №19. Покриття поточних витрат здійснюється шляхом грошових переказів. З 01.01.2020 відповідачем було покрито витрати дітей у розмірі 6240 грн. Також ОСОБА_2 оплачував навчання ОСОБА_4 впродовж 2019-2020 навчальних років у Вінницькій дитячій художній школі в сумі 290 грн. щомісячно (з 01.09.2020 навчається безкоштовно). В листопаді-грудні 2019 року він оплатив стоматологічні послуги ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у розмірі 12680 грн. в стоматологічній клініці «TopDent» м. Вінниця. Та з інших підстав,наведених у відзиві на позов, відповідач визнає позовні вимоги про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини від заробітку щомісячно.

Позивач відповіді на відзив не подала.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

16.06.2002 року шлюб між сторонами був зареєстрований Міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 996.

Від шлюбу мають трьох дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Діти проживають разом із матір`ю, що підтверджується довідкою ТОВ «ЖЕО» №3120 від 21.08.2020 року та перебувають на утриманні обох батьків.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Дітям повинно бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для їхнього фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум.

Відповідач інших утриманців немає, працездатний, отримує дохід, має транспортний засіб, тому в змозі сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей.

У поданому до суду відзиві відповідач погодився сплачувати аліменти на утримання дітей, проте у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку доходу , а не 1/2 частини, як про це просить позивач.

Суду доведено належними та допустимими доказами те, що відповідач приймає належну та вагому участь у вихованні та утриманні дітей. Так, з літа 2019 року сторони припинили шлюбні стосунки (без офіційного оформлення розлучення) і перестали вести спільне господарство. З цього ж часу мешкають у різних місцях, але неповнолітні діти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишились проживати з матір`ю та знаходяться на її частковому утриманні, а відповідач, в розумінні вимог статті 180 СК України та батьківських почуттів до дітей, з часу проживання за новою адресою ( АДРЕСА_1 ) постійно піклується про своїх дітей, спілкується із ними та забезпечує їх матеріальне існування на задовільному рівні.

Так, кожних вихідних протягом всього часу окремого проживання із позивачем (понад 1 рік), відповідач ініціативно купує та доставляє дітям якісні продукти харчування, вартістю від 2 до 2,2 тис. грн., залежно від сезонних цін, що в місяць складає понад 8 тис. грн. Як правило, купівля або передача продуктів здійснюється за безпосередньої участі дочок, через яких позивач передає відповідачу списки необхідних продуктів.

Водночас, з метою забезпечення мінімальних особистих фінансових потреб (проїзд у транспорті, харчування в школі тощо) ОСОБА_3 та ОСОБА_4 впродовж 2019-2020 навчальних років відповідач щотижня особисто передає їм «кишенькові» кошти у розмірі 150 грн. кожній (з 01.09.2020 - по 200 грн. кожній). Також переказує безготівкові кошти на карткові рахунки ОСОБА_3 (банківська картка AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 (банківська картка AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 ) при наявності у них термінової необхідності фінансових витрат. З 01.01.2020 на карткові рахунки дітей відповідачем переведено 4050 грн.

Також відповідач здійснює поточні витрати на навчання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в загальноосвітній школі м. Вінниця № 1 та ОСОБА_5 в дошкільному навчально-виховному закладі №19. Покриття поточних витрат здійснюється шляхом переказу безготівкових коштів на карткові рахунки представників батьківських комітетів: для ОСОБА_3 - карткові рахунки НОМЕР_3 та НОМЕР_4 ; для ОСОБА_4 - картковий рахунок НОМЕР_5 ; для ОСОБА_5 - НОМЕР_6 . З 01.01.2020 відповідачем було покрито витрати у розмірі 6240 грн.

ОСОБА_2 оплачував навчання ОСОБА_4 впродовж 2019-2020 навчальних років у Вінницькій дитячій художній школі в сумі 290 грн. щомісячно (з 01.09.2020 навчається безкоштовно).

В листопаді-грудні 2019 року він оплатив стоматологічні послуги ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у розмірі 12680 грн. в стоматологічній клініці «TopDent» м. Вінниця.

З часу припинення спільного проживання з позивачем відповідач не припиняв забезпечувати своїх дітей одягом та взуттям. На даний час також купує їм значну частину верхнього одягу. Крім того, повністю оплачує їм послуги мобільного зв`язку та оператора надання доступу до мережі Інтернет.

Водночас, біля 1/3 всього часу окремого проживання позивача і відповідача, син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає разом із батьком, за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває у цей час на його повному утриманні.

Тому відповідач поклав на себе зобов`язання щодо утримання неповнолітніх дітей, які виконує до нині.

Звернувшись із позовом ОСОБА_1 не вказує джерел коштів, за рахунок яких вона утримує неповнолітніх дітей. Також позивач не надає жодного розрахункового документу, які б підтверджували, що саме вона витрачає грошові кошти на дітей.

Таким чином позивач не надає жодних доказів щодо витрат власних грошових коштів на дітей.

Відповідно до положень статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

ОСОБА_1 в позовній заяві просить суд стягнути з ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей аліменти у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) щомісячно.

Але позивачем не обґрунтовано підстави позову та не надано доказів на доведення позовних вимог про стягнення аліментів саме у заявленому розмірі.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» встановлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць складає : з 01.01.2020 року - 2027 грн., з 01.07.2020 року 2118 грн., з 01.12.2020 р. 2189 грн., а для основних соціальних і демографічних груп населення:

-дітей віком до 6 років: з 01.01.2020 року 1779 грн., з 01.07.2020 року 1859 гривень, з 01.12.2020 року 1921 грн.;

-дітей віком від 6 до 18 років: з 01.01.2020 року 2218 гривень, з 01.07.2020 р. 2318 грн., з 01.12.2020 р. 2395 грн.

Згідно з п.15, п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідач на даний час знаходиться без постійного житла, тимчасово проживає зі своїми батьками пенсійного віку, які частково перебувають на його утриманні (придбання продуктів харчування та сплата за комунальні послуги). Крім того, суд приймає до уваги особливості проходження військової служби відповідача та дію в Україні особливого періоду, введеного Указом Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 (підтверджено рішенням Верховного Суду України від 13.07.2018 № 60-1543/0/2-18), за яких військовослужбовець може бути направлений для подальшого проходження служби в будь-який регіон України, що передбачає додаткові витрати на облаштування нового місця проживання. Відповідач впродовж травня-серпня 2015 року, червня-жовтня 2017 року та червня-жовтня 2018 року був відряджений на тривалий строк для проходження військової служби у Донецьку область та ніс додаткові витрати.

Виходячи з положення статті 182 СК України розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, але не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, тобто не меншим ніж 3355,5 грн. станом на грудень 2020 року.

ОСОБА_2 проходить військову службу в Управлінні СБУ у Вінницькій області. Дохід за період з 01.10.2019 р. по 01.10.2020 р. склав 318115 грн. заробітної плати та 11000 грн. орендної плати за користування земельним паєм, тобто біля 330 тис. грн. на рік або 27,5 тис. грн. на місяць.

Таким чином відповідач має стабільний дохід, на підставі якого можливо визначити розмір аліментів у частині.

Беручи до уваги, що обоє батьків зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, суд знайшов обґрунтованими твердження відповідача про недоведеність підстав позову про стягнення аліментів в розмірі, заявленому позивачем, на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Відповідач на підтвердження свого заперечення надав такий розрахунок.

26509,62 грн. : 3 = 8836,54 грн.

8836,54 грн. суттєво перевищує прожитковий мінімум для трьох дітей вказаних вікових категорій, та з урахуванням вимог ст. 141 СК України, якими, крім прав, на матір і батька в рівній мірі покладаються обов`язки щодо дитини.

Позивачем не обґрунтовані підстави, на які вона посилається, та не надано доказів, на підставі яких, на її думку, необхідно стягнути аліменти у розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткову платоспроможність відповідача сплачувати аліменти в заявленому позивачем розмірі, тому, на переконання суду, позов підлягає частковому задоволенню і суд присуджує аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частки зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 СК України.

Керуючись ст.ст. 141, 182, 183 СК України, ст.ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , адреса місця проживання : АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , адреса місця проживання : АДРЕСА_3 , на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 1/3 частки зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 26.08.2020 р. і до досягнення дітьми повноліття.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , адреса місця проживання : АДРЕСА_2 , судовий збір у дохід держави в розмірі 840,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя