Провадження № 2/185/1488/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 листопада 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М.

з участю секретаря судового засідання Трубіциної А.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Суботіної Н.М.

представника відповідача Зейнетдінової Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Фортуна», третя особа - Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області про встановлення факту перебування у трудових відносинах, зобов`язання внести записи до трудової книжки, стягнення заробітної плати, вихідної допомоги, компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати,

В С Т А Н О В И В:

23 грудня 2019 року позивач звернувся з позовом до відповідача, просить:

-встановити факт трудових відносин між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Фортуна» та перебування його на посаді водія автотранспортних засобів з 12 червня 2019 року по 31 жовтня 2019 року включно,

-зобов`язати керівника ТОВ «ТК «Фортуна» протягом одного місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили внести до його трудової книжки записи про прийняття його на посаду водія автотранспортних засобів з 12 червня 2019 року та звільнення з посади за власним бажанням з 31 грудня 2019 року,

-стягнути з відповідача заробітну плату за період з 12 червня 2019 року по 31 жовтня 2019 року включно у розмірі 78 369 грн 76 коп, з урахуванням належних податків та зборів у розмірі 15 282 грн 10 коп,

-стягнути з відповідача вихідну допомогу у розмірі 53 775 грн з урахуванням належних податків і зборів у розмірі 8775 грн,

-стягнути з відповідача компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати за період з дня звільнення по день ухвалення судового рішення, виходячи з розміру середньомісячного заробітку 833 грн 72 коп.

Позивач посилається на те, що на початку червня 2019 року він уклав трудовий договір з керівником ТОВ «ТК «Фортуна» ОСОБА_2 , про те, що він буде працювати на цьому підприємстві водієм автотранспортних засобів та виконувати обов`язки щодо керування транспортними засобами: автомобілем МАЗ НОМЕР_1 , причіп НОМЕР_2 при перевезенні вантажів.

За цим договором позивач приймався на роботу без випробування, безстроково, з повним робочим днем, з заробітною платою 17 925 грн на місяць, з урахуванням належних податків та зборів у розмірі 2925 грн. При цьому він надав працедавцеві свій паспорт, трудову книжку, водійське посвідчення і був повідомлений про те, що має приступити до роботи 12 червня 2019 року.

У період з 12 червня 2019 року по 31 жовтня 2019 року включно він виконував визначену угодою роботу, також виконував завдання керівника з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку. За весь період роботи відповідач не виплачував йому заробітну плату, тому він змушений був звільнитись. Після звільнення з`ясувалось, що відповідач не оформив належним чином трудові відносини, не сплачував відповідні податки та збори, не вніс записів до його трудової книжки, а заробітну плату виплатити відмовився, посилаючись на відсутність трудових відносин.

22 січня 2020 року надійшов відзив на позов, згідно якого керівник ТОВ «ТК «Фортуна» ОСОБА_2 позовні вимоги не визнає, зазначає, що позивач керував транспортними засобами: автомобілем МАЗ НОМЕР_1 , причіп НОМЕР_2 згідно безоплатного договору позики, укладеним між ОСОБА_2 як фізичною особою та відповідачем, який на той час був фізичною особою-підприємцем. Ніякої домовленості про прийняття на роботу та визначення суми заробітної плати між ними не було. Позивач дійсно декілька разів виконував разові завдання згідно цивільно-правових договорів і отримував плату за надані послуги.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_2 просила у позові відмовити, посилаючись на безпідставність позовних вимог.

Від представника третьої особи - Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Статтею 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Основною ознакою, яка відрізняє трудові відносини є те, що трудове законодавство регулює процес трудової діяльності, її організації, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається поза його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. На відміну від працівника, виконавець не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує і виконує свою роботу.

У судовому засіданні встановлено і не заперечувалось сторонами, що ОСОБА_1 і керівник (засновник) ТОВ «ТК «Фортуна» ОСОБА_2 перебували у фактичних шлюбних відносинах, мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням суду з позивача на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дитини.

Як пояснив у судовому засіданні позивач, в період з 12 червня 2019 року по 31 жовтня 2019 року він та ОСОБА_2 проживали разом і домовилися про те, що ОСОБА_2 оформить його на роботу водієм у ТОВ «ТК «Фортуна» і буде сама собі відраховувати аліменти з його заробітної плати. Він фактично працював у цей період водієм на автомобілі МАЗ НОМЕР_1 , причіп НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , заробітної плати на руки не отримував, думаючи що ці гроші у сімейному бюджеті. Він написав заяву про прийняття його на роботу в якості водія з 12 червня 2019 року і віддав ОСОБА_2 , яка пообіцяла все оформити належним чином. 16-17 червня 2019 року між ним та ОСОБА_2 була досягнута домовленість стосовно розміру його заробітної плати - 15 000 грн на місяць. У його трудові обов`язки входило здійснення перевезень та ремонт автомобіля. ОСОБА_2 у телефонному режимі повідомляла його, яку роботу виконувати. У зазначений ним період у ТОВ «ТК «Фортуна» не було інших найманих працівників і був лише один автомобіль.

На підтвердження факту трудових правовідносин позивачем надані копії товарно-транспортних накладних на вантажні перевезення, в яких він зазначений водієм автомобіля МАЗ НОМЕР_1 , причіп НОМЕР_2 , а саме:

-ТТН № Р107 від 11 жовтня 2019 року, автомобільний перевізник - ТОВ «Компанія «Вестер Груп» (а.с.14),

- ТТН № Л39 від 01 жовтня 2019 року, автомобільний перевізник - ФОП ОСОБА_4 (а.с.19),

-ТТН № Р96 від 23 вересня 2019 року, автомобільний перевізник - ТОВ «Компанія «Вестер Груп» (а.с.21),

-ТТН № Р84 від 12 вересня 2019 року, автомобільний перевізник - ТОВ «Компанія «Вестер Груп» (а.с.22),

-ТТН №065601 від 10 липня 2019 року, автомобільний перевізник ТОВ «ТК «Фортуна» (а.с.23),

-ТТН № Л22 від 08 липня 2019 року, автомобільний перевізник - ФОП ОСОБА_4 (а.с.24),

-ТТН № 1264 від 02 липня 2019 року, автомобільний перевізник ТОВ «ТК «Фортуна» (а.с.26).

Зазначеними копіями товарно-транспортних накладних підтверджується, що ОСОБА_1 у липні, вересні та жовтні 2019 року здійснив кілька перевезень вантажів на автомобілі, що належить на праві власності ОСОБА_2 .

Однак зазначені документи не доводять того, що позивач перебував у трудових правовідносинах з ТОВ «ТК «Фортуна», а не виконував кожне перевезення за окремим цивільно-правовим договором, самостійно організовуючи свою роботу без підпорядкування внутрішньому трудовому розпорядку.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснили, що з весни 2019 року вони бачили на території Павлоградського заводу мостових металоконструкцій ОСОБА_1 , він працював водієм на автомобілі МАЗ, здійснював перевозки, займався ремонтом автомобіля.

При цьому свідки вказали на те, що їм невідомо, чи був ОСОБА_1 самозайнятою особою, чи працював на підприємстві і отримував зарплату.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що він працював водієм у ТОВ «ТК «Фортуна», був працевлаштований офіційно. ОСОБА_1 також працював у ТОВ «ТК «Фортуна» водієм на автомобілі МАЗ, інших працівників не було. 20 чи 21 червня 2019 року він звільнився з ТОВ «ТК «Фортуна», після цього у період з червня по жовтень 2019 року зустрічався по роботі з ОСОБА_1 і бачив, що ОСОБА_1 працює на автомобілі, що належить директору ТОВ «ТК «Фортуна» ОСОБА_2 . Тому він зробив висновок про те, що ОСОБА_1 у зазначений період працював у ТОВ «ТК «Фортуна».

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що він давно знайомий з ОСОБА_1 та директором ТОВ «ТК «Фортуна» ОСОБА_2 . На початку червня 2019 року він був присутній при розмові ОСОБА_1 з ОСОБА_2 з приводу заробітної плати. Розмова відбувалася на території заводу ПЗММ. ТОВ «ТК «Фортуна» займається перевезенням вантажів. Оскільки водій ТОВ «ТК «Фортуна» звільнився, ОСОБА_1 запропонував ОСОБА_2 працювати у неї водієм, вони домовилися про розмір заробітної плати - 15 000 грн. Після цього ОСОБА_1 працював на вантажному автомобілі, займався ремонтом, а ОСОБА_2 давала вказівки по телефону. Це було в період приблизно з літа по осінь 2019 року. ОСОБА_1 скаржився йому, що не отримує зарплату.

Згідно з відомостями, які надавалися ТОВ «ТК «Фортуна» до державної фіскальної служби про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам, ОСОБА_1 нараховувалися суми за договорами цивільно-правового характеру (а.с.45-62).

Згідно договору-заявки на разове перевезення вантажу автомобільним транспортом від 11 жовтня 2019 року, укладеного між експедитором ФОП ОСОБА_9 та перевізником ФОП ОСОБА_1 , перевезення здійснював водій ОСОБА_1 на автомобілі МАЗ НОМЕР_1 , причіп НОМЕР_2 (а.с.63).

Згідно копії договору оренди автомобіля №2 від 01 березня 2018 року, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (орендар) отримав у тимчасове користування автомобіль МАЗ АЕ 0689 КВ, причіп НОМЕР_2 , який належить на праві власності орендодавцю ОСОБА_2 . Договір укладений на строк з 12 червня 2018 року по 31 грудня 2018 року, якщо жодна зі сторін не пізніше ніж за місяць до закінчення терміну орендного користування письмово не заявить іншій стороні про намір його розірвання, договір автоматично продовжується на наступний календарний рік (а.с.94).

Згідно копії договору позики №3 від 01 березня 2019 року, позикодавець ОСОБА_2 передала позичальнику ФОП ОСОБА_1 у тимчасове користування належний їй на праві власності автомобіль - сідловий тягач Е марки МАЗ 54329 номерний знак НОМЕР_1 , загальний напівпричіп марки WILSON номерний знак НОМЕР_2 , на строк з 01 березня 2019 року по 31 грудня 2019 року (а.с.140).

Згідно копії договору про надання послуг № 2506 від 25 червня 2019 року замовник ТОВ «ТК «Фортуна» в особі директора Зейнетдінової Т.В. доручає виконавцю - фізичній особі ОСОБА_1 , а виконавець зобов`язується надавати послуги з перевезення вантажу транспортним засобом марки МАЗ 54329 номерний знак НОМЕР_1 , загальний напівпричіп марки WILSON номерний знак НОМЕР_2 . Строк виконання робіт - з 25 червня 2019 року по 26 червня 2019 року. Згідно пункту 1.4 договору, виконавець надає послугу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підпадає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку (а.с.142-143).

За зазначеним договором складений акт приймання-передачі наданих послуг від 26 червня 2019 року, замовник сплатив виконавцю винагороду у розмірі 300 грн.

Представником відповідача надано також копії аналогічних договорів про надання послуг з перевезення вантажу транспортним засобом між ТОВ «ТК «Фортуна» та фізичною особою ОСОБА_1 від 02 липня 2019 року, 25 липня 2019 року, 05 серпня 2019 року, та актів приймання-передачі наданих послуг (а.с.144-148).

Оригіналів зазначених договорів про надання послуг та актів приймання-передачі наданих послуг у судове засідання не надано. Як пояснив позивач, насправді цих договорів не існувало, він їх не укладав і не підписував. Представник відповідача пояснила, що оригінали договорів зникли, за її припущенням ці договори забрав позивач, коли приходив до неї додому провідати їхню спільну дитину.

Як передбачено ч.6 ст.95 ЦПК України, якщо оригінал письмового доказу не подано, в учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Позивач заперечує факт укладення договору позики №3 від 01 березня 2019 року, договору про надання послуг № 2506 від 25 червня 2019 року та аналогічних договорів між ТОВ «ТК «Фортуна» та фізичною особою ОСОБА_1 від 02 липня 2019 року, 25 липня 2019 року, 05 серпня 2019 року. Оригінали зазначених документів відсутні, тому їх копії не можуть бути прийняті судом в якості належних доказів.

Таким чином у судовому засіданні встановлено, що між позивачем та ТОВ «ТК «Фортуна» не було укладено трудового договору у письмовій формі.

Однак ОСОБА_1 у спірний період здійснював перевезення вантажу транспортним засобом, який є власністю керівника ТОВ «ТК «Фортуна» ОСОБА_2 .

Це підтвердили допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 . При цьому свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що їм достовірно не відомо, чи перебував позивач у трудових правовідносинах з ТОВ «ТК «Фортуна».

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що на його думку ОСОБА_1 працював у ТОВ «ТК «Фортуна», оскільки здійснював перевезення на автомобілі, що належить ОСОБА_2 .

Однак сам по собі факт користування позивача автомобілем, який належить керівнику ТОВ «ТК «Фортуна», не свідчить про існування між ОСОБА_1 та ТОВ «ТК «Фортуна» трудових правовідносин.

Будь-яких доказів того, що позивач працював на цьому автомобілі не на підставі цивільно-правової угоди, укладеної з його власником, суду не надано.

Усна домовленість, яка зі слів свідка ОСОБА_8 була досягнута між позивачем та ОСОБА_2 стосовно працевлаштування позивача на посаду водія у ТОВ «ТК «Фортуна» з заробітною платою у розмірі 15 000 грн на місяць, не має ніякого документального підтвердження. Між сторонами не укладався трудовий договір у письмовій формі, додержання якої є обов`язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою. Позивач не був проінформований під розписку про умови праці, не був ознайомлений з правилами внутрішнього трудового розпорядку, не був проінструктований з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці та протипожежної охорони. Позивачу не було визначено часу початку та закінчення щоденної роботи, не були встановлені норми праці.

Твердження позивача про те, що у період з 12 червня 2019 року по 31 жовтня 2019 року на ТОВ «ТК «Фортуна» не було інших найманих працівників спростовується даними Західно-Донбаського управління ГУ ДПС у Дніпропетровській області (а.с.175).

За даними звітності про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування кількість найманих працівників у ТОВ «ТК «Фортуна» складала:

-у червні 2019 року - три найманих особи, у тому числі одна особа, з якою укладалися цивільно-правові договори про надання послуг,

-у липні, серпні та вересні 2019 року - дві найманих особи, у тому числі одна особа, з якою укладалися цивільно-правові договори про надання послуг,

-у жовтні 2019 року - одна наймана особа.

Згідно Декларації платника єдиного податку третьої групи (юридичної особи) за 2019 рік сума доходу складає 176 643 грн 60 коп.

Таким чином позивач не довів, що у спірний період він був найманим працівником у ТОВ «ТК «Фортуна» з визначеними трудовими обов`язками, нормами праці та тривалістю робочого часу, підпорядковувався правилам внутрішнього трудового розпорядку та графікам змінності.

Керуючись ст. 264-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Фортуна», третя особа - Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області про встановлення факту перебування у трудових відносинах, зобов`язання внести записи до трудової книжки, стягнення заробітної плати, вихідної допомоги, компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати.

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у Дніпровський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

- ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ,

-Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Фортуна», 51400 Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Комарова, 6, кв.17, ,

-Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області, 49107 м.Дніпро, вул.Казакова, 3, .

Суддя У.М. Болдирєва