УХВАЛА

12 листопада 2020року

м. Київ

справа № 760/18428/19

провадження № 61-16491ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Кузнєцова В. О.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Герасько Ларисою Юхимівною, на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві (далі - Управління ДВС ГТУЮ в м. Києві), Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві (далі - ГУ ДКСУ в м. Києві) про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом до Держави Україна в особі Управління ДВС ГТУЮ в м. Києві, ГУ ДКСУ в м. Києві, в якому просив стягнути з відповідачів на свою користь 100 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 04 травня 2011 року частково задоволено його позов до Управління Пенсійного фонду України в Солом`янському районі м. Києва, Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити дії.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2012 року постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 04 травня 2011 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою позов задоволено частково, а саме:

- зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації здійснити перерахунок та виплату йому щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат за 2010 рік;

- зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Солом`янському районі м. Києва провести перерахунок і виплату йому додаткової пенсії в розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та пенсії в розмірі не меншому 10 мінімальних пенсій за віком відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у період з 06 жовтня 2010 року з урахуванням фактично виплачених коштів.

На виконання зазначеної постанови видано три виконавчих листи від 14 березня 2012 року, які були направлені для примусового виконання у виконавчу службу.

Зазначена постанова тривалий час не виконувалась у зв`язку з відсутністю коштів та лише у жовтні 2018 року гроші йому були виплачені.

Зазначав, що є потерпілим від наслідків аварії на ЧАЕС, віднесений до І категорії, інвалід І групи, потребує постійного лікування та оздоровлення. Моральна шкода, завдана йому невиконанням рішення суду, виразилась у душевних стражданнях, руйнуванні його життєвих планів, проведенням необхідних витрат у зв`язку з відновленням здоров`я.

Посилаючись на викладене, просив суд стягнути з відповідачів на свою користь 100 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суди, відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , виходили з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження оскарження ним в судовому порядку дій чи бездіяльності відповідачів, не доведено факту вчинення відповідачами протиправних дій чи бездіяльності.

У листопаді 2020 представник ОСОБА_1 - адвокат Герасько Л. Ю. звернулась до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08 липня 2019 року справа за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Управління ДВС ГТУЮ в м. Києві, ГУ ДКСУ в м. Києві про відшкодування моральної шкоди призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Предметом позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Управління ДВС ГТУЮ в м. Києві, ГУ ДКСУ в м. Києві є відшкодування моральної шкоди,ціна позову в загальному розмірі становить 100 тис. грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн ? 100 = 210 200 грн), а тому справа № 760/18428/19 є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.

Касаційна скарга не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Вказівка в резолютивній частині постанови Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржувані судові рішення ухвалені в малозначній справі.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Герасько Л. Ю., на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Герасько Ларисою Юхимівною, на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Судді:В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко
В. О. Кузнєцов