Провадження № 2-др/161/22/20
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 листопада 2020 року місто Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді Кирилюк В.Ф.,
за участю секретаря судового засідання Самолюк І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі та відшкодування судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» про стягнення страхового відшкодування,-
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 березня 2020 року стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», в користь ОСОБА_1 46 389,40 грн. страхового відшкодування.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», в користь ОСОБА_1 5300,20 грн. судових витрат.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», в дохід держави 768,49 грн. судового збору (а.с.160-161).

У заяві про слухання справи за своєї відсутності від 04 березня 2020 року представник позивача зазначив, що докази понесення витрат на правову допомогу адвоката будуть надані ним у строки, передбачені ЦПК України (а.с.158).

30 червня 2020 року (згідно відмітки на конверті) позивач подала заяву з проханням ухвалити додаткове рішення у справі, а саме розподілити витрати на професійну правничу допомогу адвоката. Вказує, що вона понесла відповідні витрати у розмірі 8 000,00 грн (а.с.163-164).

Також у заяві від 22 жовтня 2020 року представник позивача просить суд поновити процесуальний строк на подання до суду доказів понесення судових витрат, яку мотивує обмеженнями, які були встановлені у зв`язку з введенням в Україні карантину (а.с.211-212).

Відповідач у заяві від 27 липня 2020 року просить суд зменшити судові витрати позивача на професійну правничу допомогу, яку обґрунтовує тим, що для зняття копій та надіслання запитів, виготовлення документів, організації огляду пошкодженого автомобіля не потрібно знань у галузі права, а представник позивача брав участь у засіданнях, які тривали менше години (а.с.176-179).

Сторони у письмових заявах просили слухати питання про ухвалення додаткового рішення за їх відсутності.

Третя особа своїх пояснень стосовно ухвалення додаткового рішення не подавала, представника у судове засідання не направила.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що слід ухвалити додаткове рішення суду стосовно розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, таким чином.

Частиною першою статті 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

На виконання вищенаведених приписів процесуального закону, позивач у першій заяві по суті спору - позові, навів попередній розрахунок судових витрат у розмірі 8 000,00 грн. (а.с.2).

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Заяву про подання доказів про понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката після розгляду справи по суті, представник позивача зробив у заяві від 04 березня 2020 року (а.с.158).

Однак позивач подала відповідні докази з пропуском процесуального строку, передбаченого ч.8 ст.141 ЦПК України, а саме 30 червня 2020 року.

Частиною першою статті 127 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Пунктом 3 розділу XII Прикінцевих положень ЦПК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 встановлений з 12 березня 2020 року карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), який в подальшому продовжувався постановами від 20 травня 2020 р. № 392, від 22 липня 2020 р. № 641 і діє на території України і на сьогодні, що могло об`єктивно вплинути на здатність як позивача, так і її представника здійснювати свої процесуальні права та обов`язки, можливість зібрати відповідні докази понесення витрат та підготувати відповідні розрахунки про розмір витрат на надання правової допомоги, суд дійшов висновку, що строк подання доказів, визначений у ч.8 ст.141 ЦПК України, був пропущений з поважних причин і його слід поновити.

У зв`язку з цим суд відхиляє доводи відповідача про необхідність залишення без розгляду заяви позивача.

По суті заявлених до відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає так.

У заяві від 30 червня 2020 року позивач просить суд відшкодувати йому судові витрати у такому ж розмірі як і у попередньому (орієнтовному) розрахунку - 8 000,00 грн.. Факт понесення цих витрат підтверджується наданим договором про надання правової допомоги, ордером, довідкою з детальним описом виконаних робіт, квитанцією АТ КБ «Приватбанк» про перерахування 8 000,00 грн., (а.с.68, 76, 165-167).

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що витрати на зняття копій та надіслання запитів, виготовлення документів, організації огляду пошкодженого автомобіля не потребувало знань у галузі права, оскільки підготовка процесуальних документів та направлення адвокатських запитів є одним із видів адвокатської діяльності, які передбачені у ст.ст.19, 20, 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Так само дії стосовно організації огляду пошкодженого автомобіля слід розцінювати як невід`ємну частину у збиранні доказової бази для даної справи, тобто становлять собою надання правової допомоги адвокатом.

Витрати на надіслання документів так само є прямими та безпосередніми витратами адвоката на здійснення своїх повноважень з надання професійної правничої допомоги клієнту.

Суд також вважає надуманими доводи відповідача про те, що оскільки судові засідання тривали менше години кожного разу, відсутні підстави для нарахування адвокатом витрат як за повну годину, оскільки такі доводи зводяться до власного тлумачення відповідачем порядку обліку адвокатом свого робочого часу та зайнятості в судовому процесі, які не узгоджуються зі встановленою загальною діловою практикою під час обліку робочого часу у різних сферах зайнятості.

До того ж, частиною шостою статті 137 ЦПК України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Стверджуючи про неправильний розрахунок адвокатом свого часу участі у засіданнях, відповідач не надав на його спростування свій контррозрахунок, тобто, всупереч принципу змагальності сторін, який закріплений у ст.12 ЦПК України, не довів неспівмірність витрат у цій частині належними та допустимими доказами.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 8 000,00 грн. як відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.127, ч.8 ст.141, ст.270 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на подання доказів про розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 судові витрати з надання професійної правничої допомоги у розмірі 8 000,00 грн. (вісім тисяч гривень).

Додаткове рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідачем у справі є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», , адреса місцезнаходження 03038, м. Київ, вул. І.Федорова, 32-А

Третя особа без самостійних вимог на стороні позивача є Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк», , адреса місцезнаходження 01004, м. Київ, вул. Пушкінська, 42/4

Повний текст додаткового рішення складений та підписаний 18 листопада 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Ф. Кирилюк