ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/7326/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Заставенко М.О.,

за участю секретаря судового засідання Долі М.А.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в особі законного представника ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до ОСОБА_3 , за участю третіх осіб: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в особі законного представника ОСОБА_2 , про визнання відповідача втратившим право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Позовна заява мотивована тим, що позивачі є власниками житлового будинку АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстровані позивач ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_3 , а таокж треті особи - ОСОБА_4 та малолітній ОСОБА_5 . Відповідач, який являється племінником позивача ОСОБА_2 , не проживає та ніколи не проживав за адресою спірного житла з моменту своєї реєстрації у 2012 році. На даний час його місце проживання невідоме. Факт непроживання підтверджується нотаріально посвідченою заявою, яка підписана позивачем та трьома сусідами. Реєстрації відповідача у будинку позбавляє позивачів, як власників, можливості здійснювати право користування та розпорядження майном у повному обсязі. Крім того, позивачі змушені нести витрати щодо сплати комунальних послуг з розрахунку на всіх зареєстрованих у спірному будинку осіб, включаючи і відповідача. Враховуючи той факт, що відповідач не є членом сім"ї позивачів, він не має жодних підстав користуватися спірним житлом.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 12.10.2020 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

У судове засідання позивачі не прибули, подали до суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, справу просили розглядати на підставі наявних доказів.

Відповідач також не прибув у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою реєстрації проживання та шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади України, однак про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов до суду не подав, тому суд ухвалив розглядати справу у його відсутність на підставі наявних доказів у матеріалах справи.

Треті особи також у судове засідання не прибули, про час та місце розгляду спраи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Конституція України у ст. 47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України,власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 383 Цивільного кодексу України та статтею 150 Житлового кодексу України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями договорів дарування та купівлі-продажу частин вказаного будинку (а. с. 10 - 11, 32 - 33, 34).

Відповідно до інформації електронного реєстру територіальної громади м. Києва "ГІОЦ/КМДА", в зазначеному будинку зареєстрований ОСОБА_3 (а. с. 23).

Факт непроживання ОСОБА_3 у будинку АДРЕСА_1 підтверджується нотаріально посвідченою заявою, яка підписана позивачем ОСОБА_2 та трьома сусідами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (а. с. 17).

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями діючого цивільного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимоги позивачів щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки судом встановлено, що відповідач тривалий час не проживає в спірному будинку, позивачі не чинили перешкод в користуванні будинком, будь-яких поважних причин, які б перешкоджали відповідачу користуватись ним не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню судові витрати розподілити між сторонами у відповідності до вимог ст. 142 ЦПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 383, 391, 403, 406 Цивільного кодексу України, ст.ст. ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 142, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в особі законного представника ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі по 840,80 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5, п.15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М.О. Заставенко