Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.2020 Справа №607/29211/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Вийванко О. М.

за участю секретаря с/з Стрілкової М. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 17 000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 08 квітня 2019 рокуміж сторонами було укладено договір на виготовлення меблів, згідно умов якого відповідач зобов`язався виготовити та доставити меблевий виріб позивачу. В рамках даного договору відповідачу було попередньо сплачено грошові кошти у сумі 17 000,00 грн. як авансовий платіж. Однак, відповідач не виконує умови договору, та станом на сьогоднішній день не здійснив виготовлення та поставки товару позивачу. На прохання позивача виконати умови договору, жодної реакції немає, а тому, позивач просить суд стягнути з відповідача вищевказану заборгованість та судові витрати.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Судом встановлено, що 08 квітня 2019 року між позивачем ОСОБА_1 (замовником) та відповідачем Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (виконавцем) було укладено договір на виготовлення меблів від 08 квітня 2019 року (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору поставки виконавець зобов`язується виготовити та доставити меблевий виріб згідно (МАКЕТУ до цього договору) (надалі - Товар) Замовнику.

Згідно п. 2.1. Договору ціна виробу становить 21 000,00 грн.

Відповідно до п. 2.2 після підписання Договору Замовник здійснює авансовий платіж у розмірі, що становить не менш ніж 70% від повної вартості товару. Договір набирає чинності з моменту отримання коштів Виконавцем.

В рамках даного договору, відповідачу, як Виконавцю за даним Договором, було попередньо сплачено грошові кошти у сумі 17 000,00 грн., що підтверджується квитанціями № 190420РР89130738 від 20.04.2019 року на суму 12 000,00 грн. та № 190508РР6965932 від 08.05.2019 року на суму 5000,00 грн.

Таким чином, кожна із сторін, уклавши вказаний вище договір, взяла на себе зобов`язання, а саме: відповідач виготовити та поставити Товар, а позивач оплатити його в порядку та на умовах визначених Договором.

Станом на дату позову заборгованість відповідача перед позивачем по основній сумі поставленого товару становить 17 000,00 грн.

Частина 1 статті 651 - зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 3 статті 651 - у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частина 1 статті 653 - у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Частина 2 статті 653 - у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Частина 3 статті 653 - у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Частина 4 статті 653 - сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 5 статті 653 - якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Частина 1 статті 837 - за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частина 2 статті 837 - договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Частина 2 статті 849 - якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Частина 4 статті 849 - замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Отже, договір підряду може бути розірваний в результаті односторонньої відмови від нього у повному обсязі, тобто в результаті вчинення замовником одностороннього правочину, який тягне припинення зобов`язань його сторін.

Отже, предметом спору є можливість застосування наслідків припиненого в односторонньому порядку правочину, а зокрема, передоплати на суму 17 000 грн. як способу безпідставного користування відповідачем коштами позивача.

У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо виготовлення, поставки та монтажу меблів по індивідуальному замовленню в обумовлені строки, 25.11.2019 р. позивачем на адресу відповідача було надіслано повідомлення про одностороннє розірвання договору та повернення суму грошових коштів 17 000,00 грн..

Відтак, позивач як замовник скористався власним безумовним правом, передбаченим частиною 4 статті 849 ЦК України, щодо розірвання договору на виготовлення меблів по індивідуальному замовленню в односторонньому порядку, а до суду звернувся з позовною вимогою про повернення передоплати як безпідставно набутого майна.

Відповідно до частини 2 статті 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона є авансом. Однак, з припиненням дії договору підряду така грошова сума втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутими підрядником без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відтак, зазначена норма застосовується за наявності сукупності таких умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав; або коли така підстава згодом відпала. Випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін відповідно до закону чи умов договору належить до таких підстав.

Про можливість виникнення позадоговірного грошового зобов`язання на підставі статті 1212 ЦК України зазначала також Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17.

Аналогічних правових висновків щодо застосування положень частини 4 статті 849 ЦК України та можливість стягнення з відповідача на користь позивача коштів внесеної передоплати після припинення дії договору підряду дійшов Верховний Суд у Постановах від 10.05.2018 у справі №916/1591/17, від 11.11.2018 у справі №910/13332/17 та від 14.06.2018 у справі №912/2709/17.

З огляду на зазначене, суд вважає, що права та інтереси позивача були порушенні відповідачем, і вказані порушенні права та інтереси підлягають захисту судом, з можливістю застосування до спірних правовідносин положення частини 4 статті 849 ЦК України в сукупності з приписами статті 1212 ЦК України, та стягнути з відповідача на користь позивача 17 000,00 грн. безпідставно отриманих коштів.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

А тому, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 768,40 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10 - 13, 76-82, 89, 141, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, ст. 849, 1212 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Задовольнити позов ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором на виготовлення меблів від 08 квітня 2019 року в розмірі 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) та 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) сплаченого судового збору.

Відповідачу направити копію заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів здати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , місце проживання: с. Соколів Теребовлянського району Тернопільської області.

Відповідач: фізична особа - підприємець ОСОБА_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 14 квітня 2020 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко