Дата документу 05.11.2020
Справа № 331/484/19
Провадження № 2/334/605/20
05 листопада 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Баруліної Т.Є.,
при секретарі Панасюри Н.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про визначення місця проживання дітей,
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про визначення місця проживання дітей, в якому просить визначити місце проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із матір`ю ОСОБА_1 .
В позові зазначила, що 27 вересня 2003 року вона уклала шлюб з відповідачем, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.09.2015 року, після чого Позивачка та Відповідач почали жити окремо.
Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які після розірвання шлюбу залишилася жити разом з позивачем.
У зв`язку зі шлюбом з ОСОБА_6 відповідач ОСОБА_1 , змінила прізвище з ОСОБА_7 на ОСОБА_1 .
Сторони не дійшли згоди щодо місця проживання спільних дітей. Діти проживають з позивачем, та знаходяться на повному забезпеченні позивача. Живуть в п`ятикімнатній квартирі з усіма умовами. ОСОБА_3 тимчасово навчається в Ізраїлі школі по візі «іноземної учениці», ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - навчаються в приватній школі, яку теж оплачує позивач. Діти додатково відвідують гуртки та секції (згідно їх захопленням). Виховання, а також оплата та турбота про здоров`я дітей належить позивачу.
Відповідач на даний момент, не спілкується, та місцезнаходження його не відоме, аліментів не сплачує з моменту розірвання шлюбу, матеріальної допомоги не надає.
ОСОБА_1 займається бізнесом - приватний підприємець з 1996 року, має стабільний дохід та забезпечую усю родину, офіс знаходиться біля будинку де проживають діти, має вільний графік роботи, багато часу приділяє вихованню та займається розвитком дітей.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.
Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі.
Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст.280 ЦПК України, за відсутності відповідача.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Судом встановлено, що 27 вересня 2003 року між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб,який розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.09.2015 року. (а.с. 10, 41)
Сторони мають неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.11), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.14), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а.с.15)
27.09.2017 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище з ОСОБА_7 на ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_4 . (а.с. 9)
На даний час діти зареєстровані та проживають з матір`ю в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 28-31)
Позивачка працює приватним підприємцем, має постійний дохід, позитивно характеризується. (а.с.25, 34)
У висновку про визначення місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , органом опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району №1538/01-20/20.01-2418 від 28.10.2020 року зазначено, що на даний час ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживають разом з матір`ю, ОСОБА_1 та чоловіком матері, ОСОБА_6 . ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наразі навчається і проживає в Державі Ізраїль.
Згідно довідки спеціалізованої школи «Хабад Любавич» від 02.07.2020, батько ОСОБА_2 , за минулий 2019-2020 навчальний рік, не приймав участь в шкільному житті дітей, не відвідував школу, батьківські збори та інші важливі заходи закладу. Поруч з дітьми завжди була мати ОСОБА_1 .
Характеристика від Запорізької іудейської релігійної громади від 23.06.2020 свідчить про те, що ОСОБА_1 та її діти вже більше 10 років є членами Запорізької єврейської спільноти. Батько дітей, ОСОБА_2 , не приймає участі у громадському та позашкільному житті дітей протягом останніх двох років.
За інформацією КНП «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги № 1», діти ОСОБА_3 , 2004 р.н., ОСОБА_4 , 2005 р.н., та ОСОБА_5 , 2011 р.н., спостерігаються у лікаря-педіатра дільничного з народження, за станом здоров`я на диспансерному обліку не перебувають. Мати завжди виконує свої батьківські обов`язки щодо забезпечення стану здоров`я дітей.
Представниками відділу по Олександрівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради було здійснено вихід за місцем проживання дітей за адресою: АДРЕСА_1 . Складено відповідний акт обстеження умов проживання дітей, згідно якого матір`ю, ОСОБА_1 , створені умови для проживання, навчання, розвитку дітей, тощо. У кожної дитини є окрема кімната, облаштована усім необхідним для проживання.
На виконання вимог п. 72 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» (зі змінами), спеціалістами Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді (далі-Центру) по Олександрівському району було здійснено відвідування матері з дітьми за їх місцем проживання. Складено відповідний акт та висновок оцінки потреб родини, згідно яких, зі слів ОСОБА_1 , батько дітей ОСОБА_2 не бажає, щоб діти офіційно мешкали з матір`ю. ОСОБА_1 повідомила, що ОСОБА_2 не приймає її погляди у вихованні дітей та спілкується з нею тільки через дітей.
Спеціалістами відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради був здійснений вихід за адресою реєстрації батька ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 , однак провести обстеження умов проживання не вдалось. З пояснень мешканців гуртожитку, громадянин ОСОБА_2 не мешкає за вищевказаною адресою тривалий час, ймовірно перебуває на заробітках у Польщі. В кімнаті № 29 проводяться ремонтні роботи, проте будівельники розмовляти зі спеціалістами відділу відмовились.
З метою захисту прав та інтересів дітей, керуючись вимогами статті 171 Сімейного кодексу України, згідно якої дитина має бути вислухана з питань, що стосуються її особисто, представниками відділу по Олександрівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради було проведено бесіду з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо порушеного питання, під час якої думка дітей була вислухана. Діти повідомили, що проживають з мамою та її чоловіком ОСОБА_6 , з яким склались гарні стосунки. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повідомили, що батько вже тривалий час перебуває за межами країни, спілкуються з ним за допомогою інтернета. Зі слів дітей, стосунки в родині чудові, дружні. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 наголосили, що і надалі бажають проживати з матір`ю. Провести бесіду з ОСОБА_3 не виявилось можливим, оскільки дитина перебуває за межами країни.
Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району дійшов висновку щодо можливості визнання місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю ОСОБА_1 . (а.с. 105-107, 108-109)
Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.
Згідно статей 160, 161 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини; якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Відповідно до частини 2 статті 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - вільний вибір місця проживання обмежується щодо осіб, які не досягли 14-річного віку.
Згідно статті 29 Цивільного кодексу України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.
У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.
Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 18 постанови №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід врахувати також положення ст.160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Враховуючи, що на даний час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виповнилось 14 років, вони є неповнолітніми дітьми, а тому, відповідно до вимог чинного законодавства, мають право самостійно обирати своє місце проживання, тому правові підстави для визначення місця проживання неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутні.
Згідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Статтею 3 Конвенції «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
На підставі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи вищезазначене та інтереси дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , приймаючи до уваги вік дитини та встановлені судом обставини, а саме, що на даний час син проживає разом із матір`ю, за місцем проживання дитини створені належні умови, мати виховує та утримує дитину, суд приходить до висновку, що необхідно визначити місце проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю ОСОБА_1 . В іншій частині позовних вимог відмовити.
Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визначити місце проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ( АДРЕСА_1 ) за місцем її постійного проживання.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 13 листопада 2020 року.
Суддя: Баруліна Т. Є.