Справа №522/1148/20
Провадження №2/522/3472/20
УХВАЛА

12 листопада 2020 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.

за участі секретаря судового засідання Лисенко А.О.,

розглянувши у судовому засіданні у м.Одесі цивільну справу за позовом Адвокатського бюро «Дениса Кешкентія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Писаренко Євген Сергійович про стягнення грошових коштів за договором,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м.Одеси 23.01.2020 року надійшов позов Адвокатського бюро «Дениса Кешкентія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Писаренко Євген Сергійович про стягнення грошових коштів за договором.

Ухвалою суду від 03.02.2020 року позов було залишено без руху для усунення недоліків. 04.02.2020 року до суду надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 06.02.2020 року провадження у справі було відкрито у загальному порядку та призначене підготовче засідання на 02.03.2020 року.

Ухвалою суду від 06.02.2020 було відмовлено у задоволенні клопотання про забезпечення позову.

У судове засідання 02.03.2020 року сторони не з`явились, про час та місце проведення засідання були повідомлені належним чином. Справа була призначена до судового розгляду на 27.04.2020 року.

16.04.2020 року до суду від представника ОСОБА_2 адвоката Іскра С.Л. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позову АБ «Дениса Кешкентія» відмовити в повному обсязі.

У судове засідання призначене на27.04.2020 року сторони не з`явились, розгляд справи відкладено на 25.05.2020 року.

У підготовче засідання призначене на 25.05.2020 року сторони не з`явилися, надали суду заяви про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 25.05.2020 року підготовче засідання було закрито, справу було призначено до судового розгляду по суті на 10.09.2020 року.

З 03.08.2020 року по 04.09.2020 року суддя Домусчі Л.В. перебувала у щорічній відпустці.

У судове засідання призначене на 10.09.2020 року позивач не з`явився, а електронну пошту суду 10.09.2020 року від позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання, де він також просить зупинити провадження у справі.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, представником ОСОБА_2 адвокатом Іскра С.Л. надано суду заяву, в якій просила у задоволені заяви про зупинення провадженні у справі відмовити, справу розглядати за її відсутністю.

Ухвалою суду від 15.09.2020 року у задоволенні заяви представника Адвокатського бюро «Дениса Кешкентія» про зупинення провадження у справі - відмовлено.

Розгляд справи відкладено на 12.11.2020 року.

У судове засідання призначене на 12.11.2020 року представник позивача не зявився, 12.11.2020 року на електронну адресу суду надав клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи, у зв`язку з тим, що він вимушений був раптово вибути з м.Одеси до Київського офісу для участі у надаванні правової допомоги на іншій адміністративній одиниці - в іншої області іншому місці.

У судове засідання з`явилася представник ОСОБА_2 адвокат Іскра С.Л., заперечувала проти клопотання представника позивача, зазначивши, що воно не підлягає задоволенню, так як в ньому зазначено дату минулого засідання та до нього не додано доказів поважності причин неявки. Позов просила залишити без розгляду.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Вичерпний перелік підстав залишення заяви без розгляду наведений уст. 257 ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 5 ст.223 ЦПК України встановлено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Умовою для застосування ч.5 ст.223 та п.3 ч.1 ст.257ЦПК України є повторність (двічі поспіль) неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином про час і місце судового розгляду.

Залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених частиною п`ятою статті 223, пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, можливе виключно за наявності сукупності таких умов:

а) належне повідомлення позивача про дату, час і місце судового засідання;

б) відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності;

в) неявка позивача в судове засідання (підготовче засідання) без поважних причин або неповідомлення ним про причини такої неявки;

г) неможливість розгляду справи по суті за відсутності позивача;

ґ) відсутність вимоги відповідача щодо розгляду справи по суті на підставі наявних у ній доказів.

Верховний суд (цивільна юрисдикція) постановою від 22.05.2019 у справі № 310/12817/13 роз`яснив, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Відповідно до ст.43 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися визначеними законом процесуальними правами та виконувати процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Частиною 1 статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового розгляду та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживання процесуальними правами дії, які суперечать завданню цивільного судочинства. Суд відповідно до ч.ч.3,4 цієї ж статті зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами учасником судового розгляду. Ця норма закону повинна дисциплінувати позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулювати його належно користуватися як своїми процесуальними правами, так і процесуальними обов`язками.

Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

При цьому, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.5 ст.142 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч.2 ст.257 ЦПК України).

У контексті наведеного суд вбачає, що в розумінні ЦПК України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до суду. Як ініціатор судового розгляду справи, позивач насамперед має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права. При цьому визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді судової справи.

Судом встановлено, що представник позивача не з`явився у судові засідання: 25.05.2020 року, 10.09.2020 року та 12.11.2020 року, при цьому про розгляд справи був сповіщений належним чином та завчасно, тричі надав заяви про відкладення з різних підстав. При цьому доказів поважності причин неявки суду не надавав.

Неявка позивачів або ж її представників позбавили суд можливості встановити всі обставини справи, необхідні для вирішення спору.

Законодавче формулювання частини п`ятої статті 223 ЦПК України «… якщо неявка перешкоджає розгляду справи» означає, що суд може розглянути позов по суті, однак не зобов`язаний цього робити. Це законодавче формулювання змістовно викладено у вигляді умови, яка в кожному конкретному випадку (правовій ситуації, казусові) повинна оцінюватися окремо в межах відповідних спірних правовідносин, які диктують її застосування.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 9901/949/18 (провадження № 11-1179заі19).

Оцінюючи характер процесу та його значення для позивача, слід врахувати, що, звернувшись до суду з позовом у січні 2020 року, представник позивача не цікавиться станом розгляду справи, не з`являється у судові засідання, не надає докази причин поважності неявки, що свідчить про байдужість до руху справи та можливу неактуальність вирішення позовних вимог на теперішній час, а також враховується відсутність згоди сторони відповідачів на розгляд такої справи по суті.

Окрім того, сторона позивача, будучи обізнаною про можливість розгляду справи без участі представника позивача відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності не подає, чим, на розсуд суду, умисно затягує розгляд справи та позбавляє суд можливості постановити рішення по суті заявлених вимог.

Одночасно суд звертає увагу та те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторони мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Отже, можливість сторони дізнатись про стан відомого їй судового провадження залежить від волевиявлення самої сторони, тобто має суб`єктивний характер.

У свою чергу судом вжито усіх заходів, передбачених процесуальним законодавством для належного повідомлення сторони позивача про розгляд справи.

З огляду на викладене, суд вбачає наявність підстав для залишення даного позову без розгляду в зв`язку з повторною неявкою в судове засідання представника позивача.

У відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.3, 12, 44, 49, ч.5 ст.223, п.3 ч.1 ст.257, 258-260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Адвокатського бюро «Дениса Кешкентія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Писаренко Євген Сергійович про стягнення грошових коштів за договором - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили із моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м.Одеси протягом 15-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали суду виготовлено 17 листопада 2020 року.

Суддя Домусчі Л.В.