Ухвала

16 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 619/1280/20

провадження № 61-15851ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, про забезпечення позову до подачі позову.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 30 квітня 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Накладено арешт на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 шляхом заборони відчуження. Ухвалу про забезпечення позову допущено до негайного виконання.

Постановою Харківського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року апеляційну скаргу адвоката Караченцева Ю. Л., який діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 30 квітня 2020 року задоволено.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 30 квітня 2020 року про забезпечення позову скасовано, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

28 жовтня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , на постанову Харківського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року.

У відкритті касаційного провадження на оскаржуване судове рішення слід відмовити з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Частиною першою статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи,

а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити

у касаційному порядку:

1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи

та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених

у частині третій цієї статті;

2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду

в апеляційному порядку;

3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Неможливим є касаційне оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову, постанови апеляційного суду, згідно з якою така ухвала залишена без змін, ухвали апеляційного суду, згідно з якою він відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову, а також постанови апеляційного суду, згідно з якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову та відмовлено у задоволенні відповідної заяви.

Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 провадження № 14-88цс20.

Постановою Харківського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року, ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 30 квітня 2020 року про забезпечення позову скасовано, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Системний аналіз наведених норм процесуального права дає підстави для висновку про те, що постанова Харківського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову, не підлягає касаційному оскарженню, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services

v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк