Провадження № 2/947/701/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2020 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Луняченка В.О.,

за участю : секретаря судового засідання Макаренко Г.В.,

представника ОСОБА_1 адвоката Трепачової О.В.

представника ОСОБА_2 адвоката Друганової В.А.

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічному позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

1.Стислий виклад вимог і заперечень (аргументів) учасників справи

Позивач ОСОБА_1 просить суд у порядку розподілу спільного майна подружжя визнати за нею право особистої приватної власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 , та не заперечує проти визнання особистою власністю ОСОБА_2 шкіряного дивану та крісла іноземного виробництва, які подаровані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідач ОСОБА_2 погоджуючись із розподілом квартири, як спільного майна у рівних частках також у зустрічному позові просить визнати особистим майном шкіряний диван та крісло іноземного виробництва, вартістю 30 000 грн., які подаровані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

2. Процесуальні дії у справі

Позовна заява ОСОБА_1 про розподіл спільного майна у вигляді квартири АДРЕСА_1 а також автомобілю марки TOYOTA модель RAV4, 1996 року випуску, р/н НОМЕР_1 надійшла до Київського районного суду м. Одеси 12.08.2019 року ( т.1 а/с 1 ).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2019 року головуючим визначено Луняченко В.О. (т.1 а/с 13)

Ухвалою суду від 22.08.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження ( т.1 а/с 16 ).

Ухвалою суду від 22.08.2019 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб, власником якого є позивач ( т.1 а/с 28).

10.09.2019 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 про розподіл спільного майна з відступленням від засад рівності на його користь ( т.1 а/с 40 ) яка оплачена судовим збором у розмірі 2 923,64 грн.( т.1 а/с 38 ).

Ухвалою суду від 11.09.2019 року відмолено у задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у вигляді накладення арешту на транспортний засіб власником якого є позивач а користувачем відповідач ( т.1 а/с 93).

30.10.2019 року ОСОБА_1 збільшила позовні вимоги в частині розподілу спільного майна у вигляді побутової техніки та машино-місця АДРЕСА_2 . ( т.1 а/с 152 ).

Відзив на зустрічну позовну заяву надійшов 05.03.2020 року ( т.1 а/с 211).

15.06.2020 року від ОСОБА_1 подана заява про збільшення позовних вимог шляхом доповнення спільної побутової техніки яка підлягає розподілу ( т.2 а/с 8).

Ухвалою суду від 17.06.2020 року відмовлено ОСОБА_1 у призначенні судової товарознавчої експертизи вартості транспортного засобу ( т.2 а/с 70), та прийнято звіт визначення ринкової вартості транспортного засобу ( т.2 а/с 75).

09.10.2020 та 13.10.2020 року від ОСОБА_2 надійшли дві заяви про збільшення позовних вимог про розподілу спільного майна в рівних частках та додаткових вимогах про розподіл побутової техніки та меблі ( т.2 а/с 102,137 ).

29.10.2020 року від ОСОБА_2 надійшла заява про зміну предмету позову. Згідно якого від просить у рівних частках розділити спільне майно - квартиру АДРЕСА_1 , а також визнати особистою приватною власністю шкіряний диван та крісло іноземного виробництва, вартістю 30 000 грн., які подаровані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та в інтересах дитини ОСОБА_5 , який бажає проживати разом із батьком, розподілити меблі.

03.11.2020 року від ОСОБА_1 надійшла заява про зміну предмету позовних вимог, гідно якої вона просить розділити квартиру АДРЕСА_1 , відмовляючись від інших вимог.

У підготовчому засіданні 03.11.2020 року ОСОБА_1 не заперечувала проти задоволення вимог зустрічного позову ОСОБА_2 про розподіл квартири у рівних частках та виділу йому у особисту власність шкіряний диван та крісло іноземного виробництва, вартістю 30 000 грн.

ОСОБА_2 , в свою чергу не заперечував проти задоволення вимог ОСОБА_1 про розподіл квартирі у рівних частках, та наполягав лише на вимогах про визнання за ним права особистої власності на шкіряний диван та крісло іноземного виробництва, вартістю 30 000 грн., відмовляючись від інших вимог.

3. Фактичні обставини, встановлені судом та оцінка доказів

Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 06.12.2003 року знаходились у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням суду 14.05.2019 року. У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_6 . Який, згідно його письмової заяви, посвідченої нотаріально, по досягнення 14 років бажає проживати із батьком.

В період шлюбу, на підставі договору купівлі-продажу 28.12.2012 року на ім`я ОСОБА_1 була придбана квартира АДРЕСА_1 , яка складається з трьох кімнат, загальною площею 72,2 кв.м та житловою площею 39,6 кв.м.

Також у період шлюбу ОСОБА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були подаровані шкіряний диван та крісло іноземного виробництва, вартістю 30 000 грн.. які знаходяться у квартирі АДРЕСА_1 .

Зазначені обставини визнаються сторонами та не підлягають додатковому доказуванню у відповідності до вимог ст.. 82 ЦПК.

4. Норми права , якими врегульовані спірні правовідносини

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ).

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Правовідносини пов`язані із розподілом спільного майна подружжя врегульовані Сімейним кодексом України ( далі СК).

У статті 60 СК закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У частині першій статті 68 СК передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до статей 69, 70 СК дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

5. Обґрунтування мотивів рішення суду с оцінкою аргументів сторін

У відповідності до вимог ст. 206 ЦПК позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За змістом ч.3,4 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

У даному випадку визнання сторонами первинного та зустрічного позову вимог про розподіл спільного майна подружжя - квартири АДРЕСА_1 відповідає вимогам Сімейного кодексу України, та не порушує прав інших осіб.

Також суд приймає визнання з боку ОСОБА_1 позовних вимог ОСОБА_2 про визнання особистою приватною власністю шкіряного дивану та крісла іноземного виробництва, вартістю 30 000 грн., які подаровані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , враховуючи що данні обставини визнаються відповідачем та дане рішення не порушує права інших осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 200,258,259, 263-265,268,273,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) про поділ майна подружжя.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з трьох кімнат, загальною площею 72,2 кв.м та житловою площею 39,6 кв.м, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В порядку розподілу спільного майна визнати за ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) право особистої приватної власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

В порядку розподілу спільного майна визнати за ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_3 ) право особистої приватної власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

В порядку розподілу спільного майна визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на шкіряний диван та крісло іноземного виробництва, вартістю 30 000 грн. ( які подаровані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ).

Всі інші речі у вигляді побутової техніки та меблі , які знаходяться у квартирі АДРЕСА_1 , залишити як спільне майно подружжя у спільному користуванні.

Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня оголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16.11.2020 року.

Суддя Луняченко В. О.