Справа № 496/1556/19
Провадження №2/523/1679/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря судового засідання Щербан О.Д.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 25.04.2019 р. звернувся до з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, та просив виділити у приватну власність 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , холодильник LG GА В389SMQL вартістю 11665 грн., пилосос для с/п Bosch BGS 11702 вартістю 2374 грн., ліжка 2-х спальні вартістю 3500 грн. та 4000 грн., газові плити вартістю -9000 грн. та 1600 грн., комп`ютерний стіл - 2800 грн., телевізор «Самсунг» - 7500 грн., комп`ютер - 8000 грн., а відповідачу виділити у приватну власність 1/2 частину квартири, а також кухні -12000 грн., 5000 грн., газовий котел -4800 грн., газову колонку -2200 грн., вікна в кількості -8 шт вартістю 120 доларів США з кожне, на загальну суму 960 доларів США, двері броньовані - 4500 грн., будівельні матеріали для обладнання ванної кімнати - 28000 грн., ванну акрилову - 3200 грн.

В обгрунтування вимог позивач вказував на те, що між сторонами розірвано шлюб, під час якого ними було придбано вказане майно. На його прохання в добровільному порядку поділити спільне майно відповідач не реагує, у зв`язку з чим він змушений був звернутися до суду.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 08.05.2019 року справу за підсудністю направлено до Суворовського районного суду м.Одеси.

Провадження у справі відкрито 07.06.2019 р. та призначено розгляд за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 26.11.2019 р. у справі призначено судову товарознавчу експертизу, провадження зупинено.

19.03.2020 провадження у справі поновлено та призначено судовий розгляд.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та просили його задовольнити.

Відповідач позов не визнала, зазначивши, що квартира була придбана за її особисті кошти та кошти доньки, а наявність іншого майна позивачем не підтверджена.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 21.01.2003 року, який рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 08.07.2019 року розірвано.

24.10.2018 року позивач за договором купівлі - продажу продав земельну ділянку, площею 4,8999 га, яка належала йому на праві власності, згідно державному акту ЯА №293025, виданого 23.03.2005 року Біляївським райвідділом земельних ресурсів за 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) грн.

Також, в цей же день, 24.10.2018 року, відповідач продала земельну ділянку, площею 4,9001 га, яка належала їй на праві власності, згідно державному акту ЯА №293019, виданого 23.03.2005 року Біляївським райвідділом земельних ресурсів за 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) грн.

19.11.2018 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено угоду про купівлю -продаж квартири АДРЕСА_1 за змістом якої майно придбано за 417 673 грн..

За нормами ч.1 ст.60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка визнаються рівними, тобто становлять по 1/2 частки.

Враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що квартира придбана сторонами під час знаходження у шлюбі. Більш того, висновок суду про спільне майно подружжя ґрунтується на наявності коштів у позивача і у відповідача отриманих від продажу земельних ділянок.

Оскільки домовленостей про розмір часток не укладалося, тому частини в квартирі у кожної сторони рівні, тобто 1/2 частини.

Згідно до п.3 ч.1 ст.57 ЦПК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Доводи відповідача про те, що квартира придбавалася для доньки за її з донькою спільні кошти суд не приймає до уваги, оскільки до суду не було представлено доказів які підтверджують оплату саме відповідачем та за рахунок лише її коштів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Для визначення вартості іншого майна судом було призначено судову товарознавчу експертизу, однак експертом ОНДІСЕ направлено до суду повідомлення №19-8647 від 02.03.2020 р. про неможливість надання висновку через ненадання на дослідження необхідної інформації щодо майна .

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.22 постанови Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя,від 21.12.2007 р. №11. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

За нормами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до вимог ч.1 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Оцінивши надані докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимога про поділ майна, а саме холодильника, пилососа, ліжок, газових плит, комп`ютерного столу, телевізору, комп`ютера, кухні, газового котлу, газової колонки, вікон, дверей броньованих, будівельних матеріалів для обладнання ванної кімнати, ванної акрилової, не підлягає задоволенню, оскільки всупереч вказаним нормам позивачем не була надано суду належних та допустимих доказів як по часу придбання вказаних товарів так і по технічним характеристикам на час розгляду справи для визначення ринкової вартості, яка має вирішальне значення для врахування під час поділу майна подружжя по заявленим вимогам. Крім того, позивачем не підтверджено наявність такого майна.

Відповідно до вимог ст..141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2088,36 грн. пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.12,13,76-81,258-259,263,265,268,273,354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Поділити спільне майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,інн: НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , інн: НОМЕР_2 )право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , інн: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2088,36 грн..

В іншій частині вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 13.11.2020 р.

Суддя: