КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 357/2921/19

провадження № 22-ц/824/13024/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБілич І.М., Музичко С.Г.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2020 року /суддя Орєхов О.І./

у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Авіон+» про стягнення заборгованості із виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки оплати праці, доплат за роботу в надурочний та нічний час та грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась з вимогами про стягнення заборгованості із виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки оплати праці, доплат за роботу в надурочний та нічний час та грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку у розмірі 55 571, 86 грн. /т. 1 а.с. 11/

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.07.2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. /т. 3 а.с. 169-180/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, апелянт звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.07.2020 року. постановити нове про задоволення позовних вимог.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що копії документів, надані ТОВ «Авіон + » до відзиву на позовну заяву неналежним чином посвідчені, у зв`язку із чим не повинні прийматись до уваги в якості належних доказів. Також, вказує, що в матеріалах справи відсутні первинні документи, зокрема і розрахунково-платіжні відомості по ній та інші документи з обліку праці та зарплати за спірний період, які б підтверджували нарахування зарплати та утримання із неї, а також факт виплати готівкових коштів. Зазначає, що тільки виписки банку про рух (видаток) грошових коштів на банківському рахунку ТОВ «Авіон+» на виплату заробітної плати їй безпосередньо за спірний період можуть достовірно підтвердити виплату коштів. Крім того, вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги та помилково дійшов висновків про те, що її заробітна плата встановлена відповідачем саме в розмірі 3 723,00 грн. Звертає увагу, що суд безпідставно не взяв до уваги фото графіку роботи на дверях магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », так як режим роботи магазину визначав режим праці, а отже і кількість відпрацьованих годин за відповідний період часу. Зазначає, що оскільки у висновку за результатами проведеної судово-почеркознавчої експертизи експерти вказали про неможливість достовірно встановити належність підписів та рукописних записів в КОРО та первинних документах по частині питань саме їй, вона просить суд апеляційної інстанції призначити повторну експертизу щодо поставлених перед експертами питань, але не вирішених ними.

Представник ТОВ «Авіон+» - Решетніков І.В. подав відзив на апеляційну скаргу, у якому посилався на безпідставність та необґрунтованість її доводів, вказує, що ОСОБА_1 безпідставно посилається на те, що за домовленістю сторін оплата праці була визначена як відрядно-преміальна, яка передбачає виплату відповідачем позивачу в якості заробітної плати не менше ніж 4 % від загальної денної виручки магазину, але в будь-якому разі не менше 5 000 грн. заробітної плати за місяць. Згідно Наказу № 49-К від 04.10.2018 року позивач прийнятий на роботу продавцем продовольчих товарів ТОВ «Авіон+» з окладом згідно штатного розкладу. Штатний розклад, який діяв в період роботи позивача, посадовий оклад продавця продовольчих товарів складає 3 723 гривні. /т. 1 а.с. 47/

Також, вважає і необґрунтованим посилання ОСОБА_1 на те, що відповідачем встановлено наступний щоденний режим роботи для позивача - відкриття 07:00 годин ранку, закриття о 23:00 годин вечора, - без перерви та вихідних днів, оскільки правилами внутрішнього трудового розпорядку відповідача, затверджено робочий час і його використання. /т. 1 а.с. 41-45/

Окрім того, вказує, що ОСОБА_1 безпідставно посилається на те, що не здійснення остаточного розрахунку по оплаті праці та належних їй доплат та компенсацій при звільненні, у зв`язку із чим просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 04.10.2018 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Авіон+» із заявою про прийняття її на роботу на посаду продавця продовольчих товарів. /т. 1 а.с. 38/

Згідно Наказу № 49-К від 04.10.2018 року, ОСОБА_1 була прийнята на роботу на посаду продавця продовольчих товарів в ТОВ «Авіон+». /т. 1 а.с. 13, 36/

Також, 04.10.2018 року між ТОВ «Авіон+» та ОСОБА_1 було укладено трудовий договір.

У пункті 1.3 трудового договору зазначено, що цей трудовий договір укладено на невизначений термін, початок дії договору з 04.10.2018 року. /т. 1 а.с. 39-40/

Встановлено, що підставою для нарахування заробітної плати працівникам, які перебувають у трудових відносинах з організацією є табель обліку використаного відпрацьованого часу.

Згідно табелю обліку використаного відпрацьованого часу за 01.10.2018-31.10.2018 року, позивач, з 04.10.2018 року по 31.10.2018 року відпрацювала 155 годин. Тривалість робочого часу позивача не перевищувала 40 годин на тиждень./т. 1 а.с. 50/

Згідно відомості нарахування заробітної плати за жовтень 2018 року позивачу було нараховано заробітну плату, встановлену згідно штатного розкладу та відпрацьованих годин. / т. 1 а.с. 48-49/

Згідно відомості на виплату грошей № 163 за жовтень 2018 року, позивач отримала заробітну плату у розмірі 953,59 гривень, про що свідчить підпис останньої. /т. 1 а.с. 51, 52/

Згідно табелю обліку використаного відпрацьованого часу за 01.11.2018-30.11.2018 року, позивач за повний робочий місяць відпрацювала 176 годин. Тривалість робочого часу позивача не перевищувала 40 годин на тиждень. /т. 1 а.с. 55/

Згідно відомості нарахування заробітної плати за листопад 2018 року, позивачу було нараховано заробітну плату встановлену згідно штатного розкладу та відпрацьованих годин. /т. 1 а.с. 53-54/

Згідно відомості нарахування коштів № 7 (Заробітна плата та аванси на карткові рахунки співробітників, позивач отримала заробітну плату на картковий рахунок у розмірі 1 634,74 гривень. /том 1 а.с. 56/

Згідно відомості нарахування коштів № 8 (Заробітна плата та аванси на карткові рахунки співробітників, позивач отримала заробітну плату на картковий рахунок у розмірі 1 498, 51 гривень. /т. 1 а.с. 58-59/

Згідно табелю обліку використаного відпрацьованого часу за 01.12.2018-31.12.2018 року, позивач, з 01.12.2018 по 20.12.2018 року відпрацювала 109 годин. Тривалість робочого часу позивача не перевищувала 40 годин на тиждень. /т. 1 а.с. 60/

Згідно відомості нарахування заробітної плати за грудень 2018 року позивачу було нараховано заробітну плату, встановлену згідно штатного розкладу та відпрацьованих годин, також було нараховано компенсацію за невикористану відпустку, про що свідчить графа відомості «відпускні (компенсація)» в сумі 620, 50 грн.

Також був зроблений розрахунок середньоденної заробітної плати 04.10.2018 по 20.12.2018 року, в якому здійснено розрахунок суми компенсації за невикористану відпустку. /т. 1 а.с. 61/

Згідно відомості нарахування коштів № 20 (Заробітна плата та аванси карткові рахунки співробітників ), позивач отримала заробітну плату на картковий рахунок у розмірі 1 498, 50 гривень. /т. 1 а.с. 62/

Згідно відомості на виплату грошей № 235 за грудень 2018 року, позивач отримала заробітну плату у розмірі 2 597,41 гривень, про що свідчить підпис останньої. /т. 1 а.с. 63, 64/

Встановлено, що в зазначену суму, увійшла компенсація за невикористану відпустку.

06.12. 2018 року позивач звернулася до відповідача з заявою про звільнення останньої з посади продавця продовольчих товарів за власним бажання з 20.12.2018 року. /т. 1 а.с. 65/

Наказом № 99-К від 20.12.2018 року продавця продовольчих товарів ТОВ «Авіон+» ОСОБА_1 звільнено (за власним бажанням). /т. 1 а.с. 66/

Крім того, встановлено, що відповідно до розписки від 28.12.2018 року, яка засвідчена власноручно ОСОБА_1 , оригінал трудової книжки знаходиться у неї на руках. Матеріальних і моральних претензій до ТОВ «Авіон+» в неї не має. /т. 1 а.с. 67/

26.12.2019 року за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи був складений висновок експертами Білоус І.В., Годзь В.С. та Полтавською Я.Р. від 26.12.2019 року № 25410-25412/19-32/33122-33259/19-32. /т. 3 а.с. 32-51/

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно керувався нормами ст. 24 КЗпП України, якою передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України; ч. 1 ст. 47 КЗпП України, відповідно до якої, власник уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу; ст. 54 КЗпП України, якою встановлено, що при роботі в нічний час встановлена тривалість роботи (зміни) скорочується на одну годину. Це правило не поширюється на працівників, для яких уже передбачено скорочення робочого часу (пункт 2 частини першої і частина третя статті 51). Тривалість нічної роботи зрівнюється з денною в тих випадках, коли це необхідно за умовами виробництва, зокрема у безперервних виробництвах, а також на змінних роботах при шестиденному робочому тижні з одним вихідним днем. Нічним вважається час з 10 години вечора до 6 години ранку; ст. 57 КЗпП України, відповідно до якої, час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством.

Встановивши, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Так, згідно Наказу № 49-К від 04.10.2018 року ОСОБА_1 прийнята на посаду продавця продовольчих товарів ТОВ «Авіон+» з 04.10.2018 року з окладом згідно штатного розкладу. /т. 1 а.с. 36, 47/

Підтвердження трудових відносин між позивачем та відповідачем встановлено і судовим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.11.2019 року у справі за позовом ТОВ «Авіон+» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків.

Зазначеним рішенням встановлено, що відповідач ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах з ТОВ «Авіон+», в період з 04.10.2018 року по 20.12.2018 року. Відповідач працювала на посаді продавця продовольчих та не продовольчих товарів в магазині продовольчих товарів № НОМЕР_1 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . /т. 3 а.с. 108-112/

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно штатного розкладу відповідача, який діяв в період роботи позивача, посадовий оклад продавця продовольчих товарів складав 3 723 грн. /т. 1 а.с. 47/

Статтею 57 КЗпП України визначено, що час початку і закінчення щоденної роботи передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіку змінності у відповідності з законодавством.

Згідно правил внутрішнього трудового розпорядку відповідача, затверджено робочий час і його використання.

Посилаючись на п. 2 глави 1 правил внутрішнього трудового розпорядку відповідача: «Дія Правил внутрішнього трудового розпорядку» поширюються на всіх представників підприємства, які перебувають з ним у трудових відносинах. /т. 1 а.с. 45/

Згідно ч. 1 ст. 67 КЗпП України, при п`ятиденному робочому тижні працівникам надаються два вихідних дні на тиждень, а при шестиденному робочому тижні - один вихідний день.

Згідно правил внутрішнього трудового розпорядку відповідачем, затверджено робочий час і його використання. Згідно вищевказаних правил: 1) При семигодинному робочому дні - початок роботи з 10-00 години, перерва з 13-00 до 14-00 годин, закінчення роботи о 17-00 годин; 2) При шестигодинному робочому дні - початок роботи з 11-00 годи або з 15-00 годин; перерва з 14-00 до 15-00 годин, або з 17-00 до 18-00 годин; закінчення роботи о 17-00 або о 21-00 годин; 3)При п`яти годинному робочому дні - початок роботи з 11-00 годин, перерва 14-00 до 15-00 годин; закінчення роботи о 16-00 годин.

Згідно п. 6 глави V правил внутрішнього трудового розпорядку відповідача, надурочні роботи, як правило, не допускаються. Застосування надурочних робіт адміністрацією може провадитися у виняткових випадках і в межах, передбачених чинним законодавством.

Згідно заяви позивача про прийняття на роботу, з умовами внутрішнього трудового розпорядку, функціональними обов`язками позивач ознайомлена, з умовами праці згідна, про що свідчать підписи позивача.

Таким чином, матеріали справи та наявні у них докази не містять жодного підтвердження того, що для ОСОБА_1 був встановлений графік роботи з 07:00 до 23:00 годин або вона відпрацьовувала декілька змін за день і працювала у надурочний час.

06.12. 2018 року позивач звернулася до відповідача з заявою про звільнення останньої з посади продавця продовольчих товарів за власним бажання з 20.12.2018 року. /т. 1 а.с. 65/

Наказом № 99-К від 20.12.2018 року продавця продовольчих товарів ТОВ «Авіон+» ОСОБА_1 звільнено (за власним бажанням). /т. 1 а.с. 66/

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КзПП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 наказ про звільнення не оскаржувала, тобто фактично погодилась із ним у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

На підтвердження того, що у ТОВ «Авіон+» немає заборгованості перед ОСОБА_1 , остання написала власноручно розписку, де зазначено, що оригінал трудової книжки знаходиться у неї на руках. Матеріальних і моральних претензій до ТОВ «Авіон+» в неї не має. /т. 1 а.с. 67/

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо безпідставності тверджень ОСОБА_1 про те, що ТОВ «Авіон+» не розрахувалось з нею за листопад та грудень 2018 року.

Звертаючись із апеляційною скаргою, ОСОБА_1 просила призначити у справі додаткову експертизу, оскільки висновок, складений експертами Білоус І.В., Годзь В.С. та Полтавською Я.Р. від 26.12.2019 року № 25410-25412/19-32/33122-33259/19-3226.12.2019 року /т. 3 а.с. 32-51/ за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи є неповним, не містить відповіді на деякі питання, зокрема чи її підпис міститься у відомостях на виплату грошей № 163 від 22.10.2018 рік та № 235 від 20.12.2018 року.

Колегія суддів з даного приводу доходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

За змістом ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Так, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у суді першої інстанції не заявляла клопотання про призначення додаткової експертизи у справі чи про допит експертів для усунення розбіжностей з приводу їх досліджень.

Окрім того, питання, що були поставлені експертам для дослідження, не мають відношення до суті спору даної справи, оскільки ТОВ «Авіон+» не заперечує факту роботи у нього ОСОБА_1 , а книга обліку та операцій та накладні, що були предметом дослідження не містять вказівки на час, у який було проставлено підпис ОСОБА_1 для підтвердження її тверджень з приводу роботи у надурочний час.

Також, ОСОБА_1 вважає за необхідне призначити додаткову експертизу, оскільки експерти не відповіли на деякі запитання, зокрема, чи її підпис міститься у відомостях на виплату грошей № 163 від 22.10.2018 рік та № 235 від 20.12.2018 року.

Колегія суддів вважає, що, серед іншого, вказане клопотання не підлягає розгляду, у зв`язку із тим, що встановлення справжності підпису на відомостях не буде мати значення для вирішення спору по суті, оскільки факт відсутності заборгованості ТОВ «Авіон+» перед ОСОБА_1 , остання власноручно підтвердила розпискою від 28.12.2018 року. /т. 1 а.с. 67/

П. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення, але цей обов`язок не можна розуміти як вимогу надання детальної відповіді на кожен аргумент і питання дотримання цієї вимоги може розглядатися лише з урахуванням обставин справи.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку щодо відповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2020 року - залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: