Дата документу 14.04.2020 Справа № 332/2416/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/2416/19 Головуючий у 1-й інстанції: Сінєльнік Р.В.
провадження № 22-ц/807/862/20 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Гончар М.С., Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» у особі представника Нікітіна Артема Васильовича на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2019 року у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення та гарячого во-

допостачання, обґрунтовуючи вимоги тим, що ним у період з 01.11.2014р. по 01.02.2019р. надавались відповідачу вказані послуги за адресою: АДРЕСА_1 . Але відповідач, зі свого боку, належним чином обов`язок по оплаті поточних рахунків за ці послуги не виконував, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 37 596,58 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача, а також понесені ним судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1921 грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2019 року у задоволені позовних вимог відмовлено у зв`язку з пропуском строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Концерн «МТМ» у особі представника Нікітіна А.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість у зв`язку з порушенням судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із ст. 274 ч. 1 п.1 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження

розглядаються малозначні справи.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, даний спір за визначеними статтею 274 ЦПК України критеріями відноситься до категорії малозначних.

Судом встановлено, що Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту, а предметом його діяльності є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій, її збут та інше.

Позивачем до помешкання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 у періоді з 01.11.2014р. по 01.02.2019р. надавались послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Обов`язок споживача сплачувати за житлово-комунальні послуги закріплений у Житловому Кодексі України (ст.ст. 64, 67, 68), ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005р. № 630.

Згідно з довідкою щодо заборгованості споживача ОСОБА_1 за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.11.2014р. по 01.02.2019р. утворилась заборгованість в сумі 37 596,58 грн. (а.с.6).

Як вбачається з особового рахунку № НОМЕР_1 , в період з 01.12.2014р. по 01.02.2019 р. споживач ОСОБА_1 жодного разу не здійснив оплату за надані позивачем послуги (а.с. 7-8).

В ході розгляду справи ОСОБА_1 завив про застосування строку позовної давності, та судом перевірялись ці обставини і встановлено, що позивачем строк позовної давності був пропущений, у зв`язку з чим було відмовлено в задоволенні позову щодо всієї заборгованості.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не було досліджено та не проаналізовано розрахунок боргу за період з 01.11.2014 року по 01.02.2019 року, у якому Концерн «МТМ» надавав відповідачу послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, та зроблено помилковий висновок про те, що позовна давність пропущена концерном щодо всієї заборгованості за надані послуги. Вважає, що позовна давність не може бути пропущена щодо періоду, який вкладається в межі трирічного строку, що передує поданню позовної заяви до суду, та визначає відповідну суму заборгованості за цей період.

Перевіривши вказані доводи скарги, колегія визнає їх обґрунтованими, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають нормам матеріального права, якими врегульовано питання строку позовної давності.

Колегією з`ясовано, що відповідач в періоді з 01.11.2014р. по 01.02.2019р. жодного разу не сплачував за централізоване опалення та централізоване постачання гарячої води за особовим рахунком № НОМЕР_1 , тим самим не виконуючи свої зобов`язання з оплати за надані послуги.

Відповідач не заперечував надання йому послуг у вказаному періоді позивачем до житла за вказаною адресою та невиконання свого обов`язку щодо оплати наданих послуг.

Застосовуючи позовну давність, суд вказував, що позивач саме з грудня 2014 року мав довідатися про порушення свого права, і саме з цього часу для нього розпочався перебіг позовної давності. Оскільки з позовом до суду позивач звернувся 21.06.2019 року, тобто поза межами строку загальної позовної давності, то його позовні вимоги не можуть бути задоволенні судом.

Проте таких висновків суд дійшов з порушенням норм матеріального права з огляду на наступні обставини.

Згідно з положеннями статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Суд правильно визнав, що письмового договору про збільшення строку позовної давності між сторонами не укладалось, а тому до спірних правовідносин належить застосовувати загальний трирічний строк позовної давності.

Відповідно до вимог ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, згідно з ч. 5 цієї норми за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

У зобов`язаннях між сторонами у справі передбачено, що позивач надає послуги, а відповідач має оплачувати їх щомісячними платежами, причому здійснювати оплату за попередній місяць у наступному.

З розрахунку, який не оспорював відповідач, вбачається, що платежів у періоді з листопада 2014р. по лютий 2019р. ОСОБА_1 не здійснював, а тому позивач кожного наступного місяця бачив, що оплату за попередній місяць споживач не провів. Тобто строк позовної давності за кожним щомісячним нарахуванням за надані послуги слід відраховувати з наступного місяця.

З позовом до суду концерн звернувся 21.06.2019р., а тому в межі позовної давності вкладається трирічний строк, що передує цьому зверненню, тобто період з 21.06.2016р. по 01.03.2019р. (дату, по яку нараховано заборгованість).

Відтак, суд помилково вважав, що концерном пропущено строк позовної давності щодо всієї заборгованості, яку просив стягнути позивач.

З розрахунку вбачається, що станом на 01.07.2016р. у відповідача малась заборгованість за надані послуги у сумі 8 302,28 грн., щодо якої строк позовної давності дійсно пропущено позивачем. А тому з нарахованого позивачем розміру заборгованості слід відрахувати цю суму та до стягнення з відповідача слід визначити суму, що вкладається в межі позовної давності у розмірі: 37 596,58 грн. - 8 302,28 грн. = 29 294,30 грн.

Зважаючи на все вищевикладене, колегія визнає апеляційну скаргу позивача обґрунтованою, але задовольняє її частково, оскільки прохальна частина апеляційної скарги містить вимоги про скасування рішення і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, в той час як за редакцією ЦПК України від 03.10.2017р. таких повноважень апеляційний суд у випадку скасування рішення суду першої інстанції не має.

Тому відповідно до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України колегія скасовує оскаржуване рішення суду та приймає постанову про часткове задоволення позову концерну, а саме, про стягнення заборгованості за надані послуги з гарячого водопостачання та централізованого опалення за період з 01.07.2016р. по 01.03.2019р. у сумі 29 294,30 грн.

Приймаючи нове судове рішення, колегія згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України вирішує питання щодо розподілу судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Так, позивачем заявлено позов з ціною у сумі 37 596,58 грн., за подання якого сплачено судовий збір у сумі 1921 грн. За подання апеляційної скарги позивачу ухвалою апеляційного суду визначено сплатити судовий збір в сумі 2881,50 грн. ( а.с. 42), але ним фактично сплачено 3 153 грн. ( а.с. 46). Проте колегія бере не фактично сплачений судовий збір для компенсації за рахунок відповідача, а визначену апеляційним судом суму у розмірі 2881,50 грн., решту ж зайво сплаченої суми у розмірі 271,50 грн. позивач може просити повернути, подавши відповідну заяву.

Всього позивачем сплачено судового збору у сумі 4 802,50 грн., а задоволено позов на суму 29 294,30 грн. Тому до компенсації йому за рахунок відповідача належить сума судового збору у розмірі: 29 294,30 х 4 802,50 : 37596,58 = 3 741,99 грн.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ (далі - Закон № 540-ІХ).

За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» вказаного Закону № 540-ІХ під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів з метою запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 384, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів. витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» у особі представника Нікітіна Артема Васильовича задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2019 року у цій справі скасувати.

Позов Концерну «Міські теплові мережі» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ; фактичне місце мешкання: АДРЕСА_3 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (, МФО 313957, юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бульвар Гвардійський, 137, адреса фактичного місцезнаходження: 69009, м. Запоріжжя, вул. Адмірала Ушакова, 251; п/р зі спеціальним режимом використання № НОМЕР_3 в установі банку Філія - Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України») суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.07.2016р. по 28.02.2019р. в сумі 29 294 (двадцять дев`ять тисяч двісті дев`яносто чотири) гривні 30 копійок.

В решті позовних вимог відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ; фактичне місце мешкання: АДРЕСА_3 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (, МФО 313957, юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бульвар Гвардійський, 137, адреса фактичного місцезнаходження: 69009, м. Запоріжжя, вул. Адмірала Ушакова, 251; п/р № НОМЕР_4 в установі банку Філія - Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України») суму судового збору у розмірі 3 741 (три тисячі сімсот сорок одна) гривня 99 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Постанова прийнята, складена та підписана 14 квітня 2020 року.

Головуючий:

Судді: