Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3847/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2020 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Левка Т.Ю.,

секретар судового засідання Роман К.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача та просять ухвалити рішення про розірвання договору довічного утримання від 25 грудня 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого 25 грудня 2007 року державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., що зареєстровано у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 3171, оскільки на даний час позивачка ОСОБА_2 важко захворіла, а відповідач всупереч умовам договору ніякої допомоги не надає.

Позивачі в підготовче судове засідання не з`явилися, однак подали до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їхню відсутність.

Відповідач будучи повідомленою про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в судове засідання не з`явилася, однак подала через канцелярію суду заяву, згідно якої вимоги позивачів визнає повністю та просить суд розглянути справу у її відсутність.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що 25.12.2007 року між позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з однієї сторони, та відповідачем донькою позивачів ОСОБА_3 , було укладено договір довічного утримання, відповідно до якого ОСОБА_1 передано у власність ОСОБА_3 належний йому на праві особистої власності цілий жилий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , належний позивачу на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Королівською селищною радою 06.05.2001 року.

Відповідно до п.3 даного договору ОСОБА_3 прийняла у власність вищевказаний жилий будинок і зобов`язалась по життєво повністю утримувати позивачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , забезпечувати їх харчуванням, одягом, паливом, а в разі хвороби - лікуванням, здійснювати за ними догляд та надавати їм необхідну допомогу, забезпечувати потреби відпочинку, а також право пожиттєвого проживання у вище вказаному будинку по АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.8 договору даний договір може бути розірваний за згодою сторін, а в разі невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін - у судовому порядку.

На даний час позивач ОСОБА_2 важко захворіла, що підтверджується виписками з історії хвороби, лікується як стаціонарно, так і амбулаторно, при цьому всупереч умовам договору довічного утримання відповідач ніякої допомоги не надає, порушуючи взяті на себе зобов`язання, що є підставою для розірвання вище вказаного договору довічного утримання.

Також відповідач не забезпечує позивачів одягом, паливом.

Згідно статті 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Оскільки підставою для розірвання договору довічного утримання закон визначає невиконання або неналежне виконання набувачем своїх обов`язків за договором, доведення (або спростування) зазначених обставин має вирішальне значення для вирішення спору.

Відповідно до положень статті 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

В постанові Верховного Суду від 25.06.2018 у справі № 357/18084/15-ц, суд зазначив, що факт надсилання грошових коштів відповідачем не свідчить про те, що вона належним чином виконувала умови договору довічного утримання, оскільки їй було відомо про те, що позивач людина похилого віку і за станом здоров`я та у зв`язку із отриманою у 2014 році травмою не мала можливості самостійно пересуватися, внаслідок чого отримання нею через поштове відділення грошових переказів неможливе, що тягне за собою неналежне виконання договору довічного утримання.

У справі № 509/513/16-ц ВС зазначив, що платіжні документи про придбання продуктів харчування та медичних препаратів, на які посилається відповідач, не свідчать про передачу вказаних товарів позивачу. Виконання обов`язку відповідача щодо надання побутових послуг унеможливилось неприязними стосунками, які склались між сторонами (постанова від 28.03.2018).

Правові наслідки розірвання договору довічного утримання у зв`язку з неналежним виконанням обов`язків набувачем визначено статтею 756 ЦК України. Так, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.

Таким чином, судом встановлено та визнано відповідачем, що умови договору довічного утримання відповідачем не виконуються, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що вимоги позивачів підлягають задоволенню повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 81, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України , ст. ст.747, 755, 756 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задоволити.

Розірвати договір довічного утримання від 25 грудня 2007 року, укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений 25 грудня 2007 року державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., що зареєстровано у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 3171.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

ГоловуючийТ. Ю. Левко