КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 367/5804/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Семенюк Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Верес Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 09 вересня 2020 року у складі судді Карабаза Н.Ф.,

у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору недійсним -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля Volkswagen Bora, 2002 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , укладений 06.09.2019 року в ТСЦ № 3247 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В обґрунтування позову, посилався на те, що вказаний автомобіль було придбано за спільні кошти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під час перебування у шлюбі, між тим відповідачка без згоди на укладання договору купівлі-продажу, самовільно та протиправно розпорядилася спільним сумісним майном подружжя.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 було подано заяву про забезпечення позову у якій він просив накласти арешт на транспортний засіб, а саме: автомобіль Volkswagen Bora, 2002 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , та заборонити його відчуження.

Посилаючись на те, що позивачу стало відомо з відкритих Інтернет ресурсів про намір здійснити відчуження вказаного транспортного засобу, характеристики якого повністю співпадають з вказаним транспортним засобом у позовній заяві.

Зазначено, що відчуження вказаного транспортного засобу може значно ускладнити виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 09 вересня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з ухвалою суду першої інстанції просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

Зазначено, що районним судом не були взяті до уваги обставини, що характеризуючі ознаки транспортного засобу зазначеного в оголошенні, яке розміщене в Інтернет ресурсі, повністю співпадають з транспортним засобом, який є предметом оскаржуваного договору купівлі-продажу, а саме: марка та модель, місцезнаходження, рік випуску, номер кузова. З вказаного оголошення вбачається про намір подальшого відчуження транспортного засобу третім особам, що у свою чергу призведе до зміни власника та неможливості виконання рішення суду про визнання недійсним договору купівлі-продажу в частині застосування наслідків недійсності правочину.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить ухвалу районного суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку (а.с. 45, 63-64).

Від ОСОБА_2 поступило клопотання про відкладення розгляду справи з причин неможливості прибуття у судове засідання через завантаженість на роботі під час масового захворювання на Ковід-19 і вимушену підміну своїх колег, а також у зв`язку зайнятістю адвоката Василейко Т.М. з яким нею укладено договір про надання правничої допомоги у іншій справі, проте доказів на підтвердження вказаних обставин до суду не надано, а тому колегія суддів вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутність сторін, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Згідно положень ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви, районний суд виходив з того, що вказана заява не достатньо обґрунтована, підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, в разі не накладання арешту на автомобіль не вбачаються.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

За змістом п. п. 3, 4, 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову (суд, суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач звернувся у суд із позовом за захистом свого порушеного права, а саме визнання договору недійсним купівлі-продажу автомобіля Volkswagen Bora, 2002 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , укладений 06.09.2019 року в ТСЦ № 3247 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посилаючись на те, що у лютому 2019 року, вказаний автомобіль було придбано за спільні кошти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , між тим відповідачка без згоди на укладання договору купівлі-продажу, самовільно та протиправно розпорядилася спільним сумісним майном подружжя.

У заяві про забезпечення позову позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на транспортний засіб та заборонити його відчуження.

З інформації, що міститься в копії витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 04.09.2020 року, спірний автомобіль зареєстровано на ім`я ОСОБА_3 (а.с. 10).

Між тим, вказаний витяг носить лише інформаційних характер і не є офіційним документом.

Відповідно до відповіді Головного сервісного центру МВС Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Київській області (філія ГСЦ МВС) територіальний сервісний центр № 3247 (ТСЦ МВС № 3247) від 20.08.2020 року, транспортний засіб Volkswagen Bora, 2002 року випуску, об`єм 1896, дата державної реєстрації 05.03.2019 року був зареєстрований за громадянкою ОСОБА_2 та 06.09.2019 року на підставі договору купівлі-продажу укладеному в ТСЦ № 3247 перереєстрований на нового власника (а.с.14). Проте відомості про нового власника у відповіді відсутні.

Отже, позивачем ставиться питання про накладення арешту на майно, яке нині на праві власності належить іншій особі.

Проте нового власника рухомого майна до участі у справі не залучено, що у випадку накладення арешту на його майно, призведе до порушення прав та законних інтересів цієї особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність.

Згідно з ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Достатньо обґрунтованою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Отже, викладені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції під час вирішення питання про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер й з урахуванням предмету спору колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав до задоволення заяви.

Суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 09 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 23 листопада 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: