САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/6366/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2020 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретареві Биковій Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дніпро матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

за участю представників позивача ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

представника відповідача ОСОБА_5 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

27 листопада 2017 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач посилається на те, що 24.10.1997 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 . Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від11.07.2017 шлюб між сторонами розірвано. Під час шлюбу, ними за спільні кошти було придбано: житловий будинок разом із земельною ділянкою АДРЕСА_1 , вартість яких складає 258181 грн., житловий будинок АДРЕСА_2 , вартість яких складає 312224 грн., житловий будинок разом із земельною ділянкою АДРЕСА_1 , вартість яких складає 1123499 грн. Право власності на всі об`єкти нерухомого майна були зареєстровані за відповідачем. Вартість майна, яке залишається у власності відповідача є значно більшою, ніж вартість того майна на яке вона просить визнати права власності та різниця складає: 1123499 (258181+312224)=553094 грн. Даний розмірі 553094 грн. є грошовою компенсацією замість її частки у праві спільної сумісною власності, яку їй повинен сплатити відповідач. Надає згоду на отримання грошової компенсації замість її частки. Просить визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 : земельну ділянку АДРЕСА_1 ; житловий будинок АДРЕСА_2 ; житловий будинок АДРЕСА_1 разом із земельною ділянкою АДРЕСА_1 . Поділити спільне сумісне майно наступним чином: визнати за нею право власності на земельну ділянку розміром 962 кв.м. по АДРЕСА_1 та право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 . Залишити у власності ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , розмірі 1026 кв.м. Припинити право спільної сумісної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію замість частки житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 553094 грн.

28 листопада 2017 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (том 1, а.с.28).

18 квітня 2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому вона заперечує проти позову та просить відмовити у задоволенні позовних вимог (том 1, а.с.55-60).

25 липня 2018 року ухвалою суду по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу та провадження зупинено (том 1, а.с.155-156).

26 грудня 2018 року ухвалою суду поновлено провадження по справі та призначено судове засідання (том 1, а.с.173).

24 лютого 2019 року ухвалою суду провадження по справі зупинено до проведення по справі судової будівельно-технічної експертизи (том 1, а.с.188).

24 червня 2019 року ухвалою суду поновлено провадження по справі та призначено судове засідання (том 1, а.с.224).

24 липня 2020 року від відповідача надійшов відзив на позов в якому він позов не визнає та просить суд, постановити рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити (том 2, а.с.62-69).

Представники позивача Бабак В.В. та ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_5 заперечували проти позову та просили відмовити у його задоволенні у повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 24 жовтня 1997 року сторони зареєстрували шлюб, який 11 липня 2017 року, було розірвано (том 1, а.с.10-12).

Будинок АДРЕСА_3 , належав ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, ВЕВ №291987, від 12.09.2006, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Коваленко С.В., реєстр №5485. Право власності зареєстровано в КП ДМБТІ за ОСОБА_2 01.11.2006 (том 1, а.с.13, 14, 68-70).

Відповідно до акту інженера з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_6 від 18.12.2013 було обстежено домоволодіння АДРЕСА_3 та встановлено, що житловий будинок літ. А-1 знесено у 2013 році, що також зафіксовано в технічному паспорті від 18.12.2013 (том 1, а.с.73-75).

Рішенням про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи №28248131 від 15.02.2016, було вирішено закрити розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу за реєстраційним номером 01, у зв`язку зі знищенням об`єкта нерухомого майна та проведенням державної реєстрації припинення права власності на нього. На підставі знищення об`єкту нерухомого майна, внесені відомості до реєстру (том 1, а.с.71, 72).

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серії ЯЕА №156014 від 29.03.2007, виданого ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки №5488 від 12.09.2006, йому була передана у приватну власність земельна ділянка, що розташована на території АДРЕСА_3 , площею 0,0962 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №76 (том 1, а.с.76-78).

На підставі договору купівлі-продажу від 23.06.1978, ОСОБА_2 належав житловий будинок АДРЕСА_3 , загальною житловою площею 20,7 кв.м. з надвірними побудовами, розташований на земельній ділянці розмірі 600 кв.м. Право власності зареєстровано в КП «ДМБТІ» в реєстрову книгу №22-69 від 27.06.1979 (том 1, а.с.88-89).

Рішенням Виконавчого комітету Самарської районної Ради народних депутатів №48/1 від 16.02.96, ОСОБА_2 було дозволено будівництво нового житлового будинку по АДРЕСА_4 , згідно проекту, виданого відділом архітектури та містобудування при виконкомі райради народних депутатів (том 1, а.с.90).

04.11.1996 було складено технічний паспорт на побудований трьох поверховий житловий будинок по АДРЕСА_4 (том 1, а.с.92-98).

Згідно рішення від 23.04.1999 №206 «Про затвердження актів прийняття в експлуатацію житлового будинку по АДРЕСА_4 , та оформлення право установчих документів на самовільні будови» ОСОБА_2 були оформлені право установчі документи на самовільно побудовані веранду а1- розміром 4,05 м. * 5,79 м. та ІІІ поверх житлового будинку площею 119,5 кв.м. по АДРЕСА_4 . Також були затверджені акти прийняття в експлуатацію трьох поверхневого житлового будинку, побудованого ОСОБА_2 по АДРЕСА_4 , розміром 13,28 м. 14,89 м., що складається з 4-х житлових кімнат житловою площею 73,7 кв.м., загальною площею 349,9 кв.м з прибудовою веранди розміром 5,79 м. * 4,05 м. та гаражем розміром 4,80 м. * 6,40 м. (том 1, а.с.99).

Згідно свідоцтва про право власності від 29.06.1999, яке видано на підставі рішення Виконавчого комітету Самарської районної ради №206 від 23.04.1999, домоволодіння АДРЕСА_4 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 та зареєстроване за ним Дніпропетровським БТІ, записане в реєстрову книгу №29 за №69 (том 1, а.с.15, 16, 91).

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серія ДП №Д*N003297 від 23.09.1997, виданого ОСОБА_2 , на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської Ради народних депутатів від 21.08.97 №1340, йому була передана у приватну власність земельна ділянка, що розташована території АДРЕСА_4 , площею 0,0626 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Акт зареєстрована в книзі записі державних актів на право приватної власності на землю за №003297 (том 1, а.с.103).

Будинок АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, ВВА №130744, реєст. №1912, від 24.11.2003, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцевою Л.І. (том 1, а.с.17, 18, 62, 63).

З технічного паспорту, виготовленого станом на 20.09.2017 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 , розташовані наступні будівлі: житловий будинок під літ. А-1, вбиральня літ. Д, гараж літ. Е. За даними характеристики будинку: житловий будинок АДРЕСА_2 перебуває у стадії руйнування 85% зносі, вбиральня Д 80% зносу, гараж Е 50% зносу, споруди №1-5 50-80% зносу (том 1, а.с.212-215).

Згідно акту голови квартального комітету №22 Самарського виконавчого комітету від 27.02.2016, будинок знаходиться в аварійному стані, в будинку ніхто не прописаний і не мешкає, покрівля протікає. Стеля в будинку протікає, стелі обвалені, відсутнє газопостачання, водопостачання, електропостачання, пічне опалення зруйноване. Будинок не жилий, потребує капітального ремонту (том 1, а.с.216).

Ринкова вартість домоволодіння АДРЕСА_5 , станом на дату складання висновку 19.03.2020 року (з округленням) складає: 1 123 499 грн. (один мільйон сто двадцять три тисячі чотириста дев`яносто дев`ять грн.).

Ринкова вартість домоволодіння АДРЕСА_6 , станом дату складання висновку 19.03.2020 року (з округленням) складає: 312 224 грн. (триста дванадцять тисяч двісті двадцять чотири грн.).

Ринкова вартість домоволодіння АДРЕСА_7 , станом на дату складання висновку 19.03.2020 року (з округленням) складає: 258 181 грн. (двісті п`ятдесят вісім тисяч сто вісімдесят одна грн.), що підтверджується висновком експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи №3409/3410-19 від 19.03.2020 (том 2, а.с.15-36).

Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та Сімейним кодексом України.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст.182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на майно (річ), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Це право включає в себе володіння, користування та розпорядження майном (ст.317 ЦК України).

Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

В силу статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування й розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Враховуючи те, що право власності на спірне нерухоме майно набуте сторонами за час шлюбу, вони є об`єктами спільної сумісної власності подружжя.

В силу ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Згідно до ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, земельну ділянку, допускається лише за його згодою.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні із виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюютьсяст.364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Згідно із п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» №16 від 12.06.1998р., вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна.

Згідно з п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Згідно пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007р. № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, а також те, що домоволодіння АДРЕСА_1 , було знесено у 2013 році, виходячи із норм діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Цивільного Кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ майна подружжя підлягають частковому задоволенню.

Крім того, в силу ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_7 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати по справі в сумі 24799,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 61, 63, 69-71 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 16, 182, 316, 328, 331, 364, 368, 372 Цивільного кодексу України, ст.ст. 6-13, 33-34, 76-81, 83, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 272-273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , іпн. НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , іпн. НОМЕР_2 ) про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :

- Земельну ділянку АДРЕСА_1 ;

- Житловий будинок АДРЕСА_2 ;

- Житловий будинок АДРЕСА_1 разом із земельною ділянкою АДРЕСА_1 .

Поділити спільне сумісне майно наступним чином:

- Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку розміром 962 кв.м. по АДРЕСА_1 та право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 .

- Залишити у власності ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , розмірі 1026 кв.м.

Припинити право спільної сумісної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію замість частки житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 553094 грн. (п`ятсот п`ятдесят три тисячі дев`яносто чотири грн.)

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті в розмірі 24799,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 19 листопада 2020 року.

Суддя О.П.Румянцев