КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2020 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Ющенко Я.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 31 березня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталії Миколаївни, Акціонерного товариства "Банк Форвард", третя особа: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М., АТ "Банк Форвард", в якому просив: визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 25.09.2019 року та зареєстрований в реєстрі за № 942 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Банк Форвард" суми заборгованості у розмірі 14 102 грн. 03 коп.; стягнути з АТ "Банк Форвард" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що у лютому 2013 року між ним та АТ "Русский Стандарт" було укладено угоду про відкриття Кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, за умовами якої позивачу було відкрито поточний рахунок у валюті, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу.

При цьому, оскільки у березні 2014 року АТ "Русский Стандарт" в односторонньому порядку заблокував відкритий на його ім'я рахунок, договірні правовідносини між ними є припиненими.

Разом з тим, як стало відомо позивачу з постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва про відкриття виконавчого провадження №6048102 від 04.11.2019 року, 25.09.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 942, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Банк Форвард" суми заборгованості у розмірі 14 102 грн. 03 коп.

Водночас, оскільки сума заборгованості визначена відповідачем з порушенням строку позовної давності, що, у свою чергу, свідчить про наявність спору щодо заборгованості, позивач вважає, що вчинений виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 31.03.2020 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 46-48).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Так, в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд першої інстанції повинен був перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому, зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не надав належної оцінки тому, що відповідач - приватний нотаріус фактично ухилилася від виконання ухвали суду про витребування документів (а.с. 50-54).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04.09.2020 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження та надано строк для подання відзиву (а.с. 62, 63).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14.09.2020 року справу призначено до розгляду (а.с. 66).

Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 26.10.2020 року до суду надійшла заява позивача, в якій він, посилаючись на погіршення епідеміологічної ситуації та поширення коронавірусної хвороби, просив розгляд справи проводити за його відсутністю.

Відповідач та третя особа у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не сповістили.

Враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва від 04.11.2019 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 942, виданого 25.09.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Банк Форвард" заборгованості у розмірі 14 102 грн. 03 коп.

Ухвалою від 03.01.2020 року суд за клопотанням позивача витребував у приватного нотаріуса КМНО Незнайко Н.М. належним чином засвідчені копії виконавчого напису № 942 від 25.09.2019 року та документи, що залишаються у справах приватного нотаріуса при вчиненні виконавчого напису, згідно з номенклатурою справ приватного нотаріуса.

Разом з тим, 28.02.2020 року на адресу суду першої інстанції надійшов лист від приватного нотаріуса КМНО Незнайко Н.М., в якому вона повідомила, що відповідно до наказу Міністерства юстиції України Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 28.12.2019 року нею припинено нотаріальну діяльність, а документи з її нотаріального архіву знаходяться на стадії передачі в Київський державний нотаріальний архів на відповідальне державне зберігання.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, вказував, що вчинений виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки сума заборгованості, визначена відповідачем, не є безспірною.

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Як передбачено п.п. 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому, у відповідності до ст. 50 Закону України "Про нотаріат" нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Тобто, з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

У свою чергу, відповідно до ст. 12 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.ст. 77, 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тобто у контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін, вирішальним фактором є те, що подання доказів та доведення перед судом їх переконливості - є обов`язком сторін. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Крім того, як зауважує Європейський суд з прав людини, що принцип процесуальної рівності сторін передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands» від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88).

Однак, всупереч вищенаведених положень законодавства, позивачем як при зверненні до суду із позовом, так і під час розгляду справи судом, не було надано жодного доказу, який б підтверджував що оскаржуваний виконавчий напис було вчинено у порушення вимог Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому, незважаючи на те, що виконавчий напис було вчинено на користь стягувача АТ "Банк Форвард", позивач, в обгрунтування необхідності визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, зазначав про наявність у нього договірних правовідносин з АТ "Русский стандарт", а не з АТ "Банк Форвард".

Будь-яких документів, зокрема кредитних договорів, укладених як з АТ "Банк Форвард", так і з АТ "Русский Стандарт", матеріали справи не містять.

Натомість, враховуючи те, що, як вбачається зі змісту постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.11.2019 року, позивач є боржником у виконавчому провадження з виконання оскаржуваного виконавчого напису, останній, в силу положень Закону України "Про виконавче провадження", не був позбавлений можливості перед зверненням до суду з цим позовом ознайомитися з матеріалами вказаного виконавчого провадження, зробити з них копії та подати відповідні документи на підтвердження заявлених позовних вимог.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наведені у позові обгрунтування зводяться до загальних тверджень про порушення порядку вчинення виконавчого напису та не містять фактичних даних й доказів, які б підтверджували що під час вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом перевірялася безспірність заборгованості, та така заборгованість є спірною.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно не надав належної оцінки тому, що відповідач - приватний нотаріус фактично ухилилася від виконання ухвали суду про витребування документів, колегія суддів відхиляє, оскільки нотаріусом у відповідь на запит суду було повідомлено про факт припинення нею нотаріальної діяльності та передання її нотаріального архіву до Київського державного нотаріального архіву.

Також, слід зазначити, що як передбачено ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У свою чергу, ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обгрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право: ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Однак, незважаючи на вищенаведені положення процесуального закону, позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та не скористався наявними у нього правами на ознайомлення з матеріалами справи та звернення до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів з Київського державного нотаріального архіву.

За вказаних обставин, суд першої інстанції цілком обгрунтовано зазначив в оскаржуваному рішенні, що він позбавлений можливості перевірити доводи позивача у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису позивач мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Таким чином, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне і правильне по суті рішення.

З огляду на вищевикладене, а також те, що при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін

Також слід зазначити, що у зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення понесені позивачем судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 31 березня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталії Миколаївни, Акціонерного товариства "Банк Форвард", третя особа: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 23 листопада 2020 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська