ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» листопада 2020 року

м. Харків

справа № 638/2958/19

провадження № 22ц/818/4989/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.

учасники справи:

позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України, представниця позивача - Козацька Т.С.,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз»

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 03 серпня 2020 року в складі судді Уварової Ю.В.

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз» про відшкодування завданої майнової шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 21 червня 2017 року в місті Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «SKODA SUPERB», державний номер НОМЕР_1 , під управлінням ОСОБА_1 та автомобіля «OPEL ASTRA», державний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 , під управлінням ОСОБА_3 , в результаті чого автомобіль «OPEL ASTRA», державний номер НОМЕР_2 , зазнав механічних пошкоджень.

Вказав, що постановою Київського районного суду міста Харкова від 12 вересня 2017 року по справі № 640/10442/17 ОСОБА_1 визнано винним у настанні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто його до адміністративної відповідальності.

Зазначив, що як вбачається з інформації Моторного (транспортного) страхового бюро України на момент настання дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, у зв`язку з чим Моторне (транспортне) страхове бюро України сплатив на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 35 976,30 грн, яке просив стягнути з відповідача у порядку регресу.

Вказав, що він звертався до ОСОБА_1 з вимогою від 27 липня 2018 року про сплату вказаної суми, однак її залишено без задоволення.

Просив стягнути з ОСОБА_1 суму завданої майнової шкоди в розмірі 35 976,30 грн та витрати на оплату судового збору.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 03 серпня 2020 року в задоволенні позовних вимог Моторному (транспортному) страховому бюро України - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Моторне (транспортне) страхове бюро України подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги; вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що відповідальність ОСОБА_1 не застрахована, а бланку полісу серії АК № 7435538, як повідомив Товариство з обмеженою відповідальністю «НВП «Поліграфсервіс», він не виготовляв.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України необхідно залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована, тому Моторне (транспортне) страхове бюро України, яке виплатило страхове відшкодування за договором майнового страхування, має реалізувати право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно - правову відповідальність, а не безпосередньо до винної особи.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 21 червня 2017 року в місті Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «SKODA SUPERB», державний номер НОМЕР_1 , під управлінням ОСОБА_1 та автомобіля «OPEL ASTRA», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , власником якого є ОСОБА_2 , в результаті чого автомобіль «OPEL ASTRA» зазнав механічних пошкоджень.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 щодо забезпеченого транспортного засобу «OPEL ASTRA», державний номер НОМЕР_2 , застрахована у Приватному акціонерному товаристві «СК «Провідна», що підтверджується полісом №АК/6251892 (а. с. 10, том 1).

23 червня 2017 року ОСОБА_3 на підставі довіреності від 03 жовтня 2017 року звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а. с. 5-7, том 1).

Постановою Київського районного суду міста Харкова від 12 вересня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у здійсненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, і піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн на користь держави (а. с. 14, том 1).

З витягів з централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України від 27 червня 2017 року та 18 листопада 2019 року вбачається, що станом на 21 червня 2017 року ОСОБА_1 не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, оскільки поліс №АК7435538 облікований страховиком як втрачений. Також зазначено, що з 03 жовтня 2017 року Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз» позбавлений права укладати договори страхування (а. с. 15, 114, том 1).

Як вбачається зі звіту № 0176/17 від 14 вересня 2017 року, матеріальні збитки, завдані власнику автомобіля «OPEL ASTRA», державний номер НОМЕР_2 , пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді 21 червня 2017 року з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, без урахування ВТВ станом на 21 червня 2017 року становлять 38 886,99 грн (а. с. 16-49, том 1).

З довідки № 1 від 15 листопада 2017 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих вбачається, що розмір відшкодування шкоди, завданої пошкодженням автомобіля «OPEL ASTRA», державний номер НОМЕР_2 , складає 35 976, 30 грн (а. с. 50, том 1).

Наказом Моторного (транспортного) страхового бюро України № 544 отримувачу ОСОБА_3 нарахована сума відшкодування заподіяної шкоди у розмірі 35 976, 30 грн (а. с. 51, том 1).

18 січня 2018 року зазначена сума перерахована ОСОБА_3 , що підтверджується копією платіжного доручення № 469213 (а. с. 52, том 1).

27 липня 2018 року Моторним (транспортним) страховим бюро надіслано ОСОБА_1 вимогу, відповідно до якої запропоновано відшкодувати шкоду у розмірі 35 976, 30 грн, яка виплачена потерпілому (а. с. 53-55, том 1).

Разом з тим, ОСОБА_1 надано суду копію поліса № АК/7435538 від 19 травня 2017 року, відповідно до якого його цивільно-правова відповідальність при керуванні автомобілем «SKODA SUPERB», державний номер НОМЕР_1 , застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Європейський страховий союз» строком до 18 травня 2018 року. Страхова сума за шкоду, завдану майну - 100 000,00 грн. Страховий платіж у розмірі 730,22 грн сплачено (а. с. 104, том 1).

23 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» з повідомленням про дорожньо- транспортну пригоду, яке отримано страховиком, про що свідчить відмітка про прийняття із зазначенням реєстраційного номеру та підписом відповідального працівника (а. с. 102-103, том 1).

Зазначене повідомлення разом з копією полісу обов`язкового страхування № АК/7435538 також надано ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України у відповідь на вимогу від 27 липня 2018 року щодо відшкодування шкоди, про що свідчить відмітка про отримання від 14 вересня 2018 року (а. с. 105, том 1).

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, Моторне (транспортне) страхове бюро України у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.2 цієї статті).

За правилами статті 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у Моторному (транспортному) страховому бюро України є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Основними завданнями Моторного (транспортного) страхового бюро України є, зокрема, здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність (пункт 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з пунктом 38.2.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених в пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, згідно з яким право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, навіть, якщо його цивільно-правова відповідальність застрахована, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Отже, обов`язок з відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди покладається на страховика.

Як вбачається з матеріалів справи, Моторне (транспортне) страхове бюро України виплатило водію пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля суму матеріальної шкоди, завданої з вини ОСОБА_1 , виходячи з того, що його цивільно-правова відповідальність не застрахована, і на цій підставі вимагає стягнення з нього цих коштів у порядку регресу.

Однак, матеріали справи свідчать про те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Європейський страховий союз», що підтверджується полісом № АК/7435538 від 19 травня 2017 року.

Як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань дані про припинення діяльності Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» відсутні.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Тому, Моторне (транспортне) страхове бюро України, яке виплатило страхове відшкодування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону має реалізувати право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно - правову відповідальність.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що за відсутності судового рішення щодо визнання договору страхування, укладеного між Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий союз» та ОСОБА_1 , недійсним, відсутності відомостей щодо ліквідації цієї страхової компанії та затвердження ліквідаційного балансу, правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 як особи, винної у дорожньо-транспортній пригоді, суми відшкодування у розмірі 35 976,30 грн, сплаченої ОСОБА_3 , відсутні.

Отже, висновок суду першої інстанції щодо того, що право вимоги у Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз», а не до ОСОБА_1 , є обгрунтованим.

Доводи Моторного (транспортного) страхового бюро України щодо того, що відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована, оскільки відповідно до витягу з бази даних поліс № АК 7435538 не знайдено, бланк облікований як втрачений, судова колегія відхиляє, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Порядок укладення і початок дії договору страхування визначено у статті 18 Закону України «Про страхування», в частині третій якої зазначено, що факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.

Аналогічні положення містяться й у статті 981 ЦК України.

Страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору (пункт1.8 статті 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є документом, технічний опис, зразки, порядок замовлення, організації постачання якого затверджуються Уповноваженим органом за поданням Моторного (транспортного) страхового бюро України (пункт 17.2 статті 17 вищенаведеного Закону).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Отже, видача полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є підтвердженням того, що сторони уклали договір страхування і досягли згоди щодо істотних умов договору, а також доказом того, що страхова премія була сплачена.

У матеріалах справи міститься копія полісу обов`язкового страхування № АК 7435538, в якому вказані реквізити сторін, інформація про сплату страхового платежу, він скріплений підписами від імені сторін та печаткою товариства, що відрізняє його від бланку.

Пунктом 3.4.1 розділу III Положення про єдину централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 09 липня 2010 року № 566, передбачено, що відомості про втрачені та зіпсовані бланки полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів надають страховики - члени Моторного (транспортного) страхового бюро України у строк не більше ніж 2 робочі дні з моменту втрати чи псування бланку.

При цьому, пунктом 3.5 глави 3 Порядку замовлення, виготовлення, дистрибуції, обліку бланків страхових документів з обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого протоколом президії Моторного (транспортного) страхового бюро України від 7 липня 2010 року № 238/2010 із змінами і доповненнями визначено, що у випадках виявлення фактів втрати бланків полісів наявність оголошення або визнання бланку полісу втраченим не звільняє страховика від виконання зобов`язань за договором на такому бланку.

Відповідні висновки також викладено у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 323/3888/14-ц, провадження № 61- 906 св 18, від 11 липня 2018 року у справі № 521/6723/15-ц, провадження № 61-18202св18.

Встановивши, що договір страхування між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий союз» укладено у належній формі, підписано сторонами, скріплено печаткою товариства, у полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК № 7435538, який відповідно до частини третьої статті 18 Закону України «Про страхування» є підтвердженням укладення сторонами договору страхування, зазначено про сплату страхувальником страхового платежу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для покладення обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час дорожньо-транспортної пригоди, безпосередньо на ОСОБА_1 , а не на його страховика.

Твердження позивача щодо відсутності у ОСОБА_1 оригіналу зазначеного полісу судова колегія відхиляє, оскільки клопотань щодо витребування у відповідача оригіналу полісу у порядку частини 6 статті 95 ЦПК України Моторне (транспортне) страхове бюро України не заявляло, а підстав вважати, що вказана копія не відповідає оригіналу, не вбачається.

Посилання апеляційної скарги Моторного (транспортного) страхового бюро України щодо того, що на його запит Товариство з обмеженою відповідальністю «НВП «Поліграфсервіс» повідомило, що не виготовляло бланк полісу серії АК № 7435538, не можуть бути взяті до уваги, оскільки зазначену відповідь Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «Поліграфсервіс» складено 18 серпня 2020 року, тобто вже після ухвалення оскаржуваного рішення суду. До суду першої інстанції позивачем зазначений доказ не подавався, та поважних причин, які б перешкоджали його отримати та подати, всупереч вимогам статті 367 ЦПК України, ним не вказано.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов та апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишено без задоволення, підстав для розподілу судових витрат не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України - залишити без задоволення.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 03 серпня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 17 листопада 2020 року.