РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Хлуд І.П.,

з участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи Ляшук Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Рівненська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення, суд -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулась до Рівненського міського суду Рівненської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свої вимоги, посилаючись на ст.315 ЦПК України, обґрунтовує тим, що вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , вела з ним спільне господарство, мала спільний бюджет, разом купували продукти, одяг, речі першої необхідності, дбали один про одного. Зазначає, що після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на кімнату № НОМЕР_1 в гуртожитку по АДРЕСА_1 , яка фактично була ними придбана, хоча правочин оформлений договором дарування. Встановлення факту проживання однією сім`єю їй необхідне для реалізації її спадкових прав, як спадкоємця четвертої черги, інших спадкоємців у ОСОБА_3 немає. Просить суд встановити факт її постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 до його смерті однією сім`єю більше п`яти років.

Заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені вимоги заявника підтримали в повному обсязі з підстав викладених у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, просили суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 до його смерті однією сім`єю більше п`яти років

Представник заінтересованої особи Рівненської міської ради Ляшук Н.М. в судовому засіданні заперечила щодо встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , вказала, що перебування заявника у зареєстрованому шлюбі унеможливлює задоволення її заяви про встановлення даного факту.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні суду показала, що знала ОСОБА_3 , з яким ОСОБА_1 проживала однією сім`єю та вела спільне господарство з 2014 року. Зазначила, що її батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_5 припинили спільне проживання у 2010 році, розлучились 07 квітня 2020 року.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні суду показала, що ОСОБА_3 , з яким ОСОБА_1 проживала спільно на АДРЕСА_1 , знала добре.

Суд, заслухавши заявника ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_2 , представника заінтересованої особи Ляшук Н.М., свідка ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_6 , дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:

Як було встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2 виданого Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Рівненській області 03 травня 2019 року, актовий запис №789.

Довідкою № 1514/02-14 від 12.11.2019 року, що видана Другою Рівненською державною нотаріальною конторою Рівненської області Потапчук В.С. підтверджується, що після смерті ОСОБА_3 заведена спадкова справа №228/2019 за заявою ОСОБА_1 , яка є єдиним спадкоємцем за законом, що подала заяву про прийняття спадщини ОСОБА_3 . Інших заяв про прийняття спадщини не надходило.

Відповідно до копії договору дарування від 20.04.2016 року ОСОБА_3 прийняв в дар від ОСОБА_7 10/100 часток блоку №141-148 у гуртожитку в АДРЕСА_1 . У власність обдарованого перейшла кімната 147.

Копіями договорів-замовлень СК №001361 та СК №001361 від 03 травня 2019 року стверджується, що ОСОБА_1 була замовником організації та проведення поховання померлого ОСОБА_3 , сплативши за надані послуги 2221,50 грн., що стверджується копією квитанції № від 03.05.2019 року.

Повідомленням Другої Рівненської державної нотаріальної контори Рівненської області №1513/02-14 від 12.11.2019 року ОСОБА_1 роз`яснено, що вона, згідно ст.1264 ЦК України буде відноситись до четвертої черги спадкоємців за законом у разі надання рішення суду про встановлення факту проживання із ОСОБА_3 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України, якою керується заявник при зверненні до суду, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. В порядку ч. 4 вказаної статті сім`я створюється не тільки на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а й на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

За положеннями ч.ч.1,2 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ст.25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі.

Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Так, ч. 1 ст. 74 СК України передбачає, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Як вбачається із пояснень свідка ОСОБА_4 та не заперечувалось заявником в судовому засіданні ОСОБА_1 до 07 квітня 2020 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 .

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави стверджувати, що законодавець визначив пріоритетність зареєстрованого шлюбу, також визначений принцип одношлюбності і заборони на укладання шлюбу з особою, яка вже перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі.

Встановлення судом факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є визнанням державою сімейних стосунків фізичних осіб і, за своєю суттю є альтернативою зареєстрованого шлюбу, а отже такі відносини мають бути правомірними, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 759/4596/18.

Разом з тим, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки,зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, у зазначеній справі підлягають встановленню, як факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_8 однією сім`єю разом на час відкриття спадщини, так і тривалість такого проживання - щонайменше п`ять років.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків.

Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність, допустимість та достатність таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження того, що між заявником та померлим ОСОБА_3 протягом останніх п`яти років до часу відкриття спадщини склалися відносини, що притаманні сім`ї, не доведено наявності усіх наведених вище фактів у їх сукупності, а тому у задоволенні вимог заяви слід відмовити.

Посилання ОСОБА_1 на те, що вона за власні кошти поховала спадкодавця не є доказом, що підтверджує факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 протягом п`яти років до дня відкриття спадщини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), заінтересована особа Рівненська міська рада (місцезнаходження: м.Рівне, вул.Соборна, 12А, ) про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю не менш як п`ять років, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 - VIII від 03 жовтня 2017 року). Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення /виклику/ учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського

міського суду Бердій М.А.