Ухвала

Іменем України

10 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 755/30231/14-ц

провадження № 61-15713ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року в справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на підставі рішення третейського суду, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліон», за заявою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про заміну стягувача у виконавчому провадженні,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 28 листопада 2014 року заяву Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на підставі рішення третейського суду задоволено. Видано виконавчий лист на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків в особі третейського судді Ярошовець В. М. від 25 вересня 2014 року у справі № 1630/14 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліон» (далі - ТОВ «Ліон») на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»), назву якого було змінено на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - АТ «Укрсоцбанк»), заборгованості за кредитним договором в розмірі 936 327,64 грн, а також - третейського збору в сумі 9 763,28 грн.

У січні 2020 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк») звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні, посилаючись на те, що 24 грудня 2014 року Дніпровським районним судом міста Києва було видано два виконавчих листа у справі № 755/30231/2014 на виконання рішення третейського суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості. 10 вересня 2019 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» вирішено реорганізувати АТ «Укрсоцбанк» шляхом його приєднання до АТ «Альфа-Банк». Відтак, АТ «Альфа-Банк» є правонаступником всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк». Враховуючи наведене, АТ «Альфа-Банк» просило замінити стягувача - ПАТ «Укрсоцбанк» його правонаступником - АТ «Альфа-Банк» у виконавчому провадженні за виконавчим листом № 755/30231/14-ц, виданим 24 грудня 2014 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту в сумі 936 327,64 грн, а також - третейського збору в сумі 9 763, 28 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року, заяву АТ «Альфа-Банк» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Постановлено замінити стягувача - ПАТ «Укрсоцбанк» його правонаступником - АТ «Альфа-Банк» за виконавчим листом № 755/30231/14-ц, виданим 24 грудня 2014 року Дніпровським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 936 327,64 грн, а також - третейського збору в сумі 9 763,28 грн.

Судові рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За статутом АТ «Альфа-Банк», згідно з рішенням спільних загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк»» та АТ «Укрсоцбанк» від 22 листопада 2019 року № 1/2019, АТ «Альфа-Банк» є правонаступником всього майна, прав і зобов`язань ПАТ « Укрсоцбанк» на підставі передавального акта (затвердженого рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» (рішення № 5/2019 від 15 жовтня 2018 року) та рішення Загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» (протокол № 4/2019 від 15 жовтня 2019 року). Тобто АТ «Альфа-Банк» є новим кредитором у зобов`язанні, який має право вимоги та отримання заборгованості за кредитним договором від 04 липня 2008 року № Ф080896П, укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_1 та договором поруки від 04 липня 2008 року № 02-23-Ф080896П-1264, укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 і ТОВ «Ліон», тому заяву АТ «Альфа-Банк» про заміну сторони виконавчого провадження необхідно задовольнити.

24 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і відмовити в задоволенні заяви АТ «Альфа-Банк» про заміну сторони виконавчого провадження.

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що після закінчення строку пред`явлення виконавчого документа для виконання будь-які виконавчі дії не можуть бути вчинені. Однак суди не встановили, чи закінчився строк пред`явлення виконавчого документа для виконання, чи переривався він, а тому безпідставно задовольнили заяву АТ «Альфа-Банк».

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судами встановлено, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 07 жовтня 2014 року у справі № 1630/14 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ТОВ «Ліон» на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 936 327,64 грн, а також - третейський збір в сумі 9 763,28 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 28 листопада 2014 року постановлено видати виконавчі листи на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків в особі третейського судді Ярошовець В. М. від 07 жовтня 2014 року у справі № 1630/14 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ТОВ «Ліон» заборгованості за кредитним договором в розмірі 936 327,64 грн, а також - третейського збору в сумі 9 763,28 грн.

24 грудня 2014 року Дніпровським районним судом міста Києва видано два виконавчих листи у справі за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на підставі рішення третейського суду, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ТОВ «Ліон».

За статутом АТ «Альфа-Банк», згідно з рішенням спільних загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк»» та АТ «Укрсоцбанк» від 22 листопада 2019 року № 1/2019, АТ «Альфа-Банк» є правонаступником всього майна, прав і зобов`язань ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі передавального акта (затвердженого рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» (рішення № 5/2019 від 15 жовтня 2018 року) та рішення Загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» (протокол № 4/2019 від 15 жовтня 2019 року)

Відповідно до статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою, другою та абзацом 1 частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Таким чином, виконавче провадження є однією зі стадій судового процесу, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішення законної сили або за інших умов, встановлених законом. Сторони судового процесу на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема у правовідносинах, що допускають правонаступництво.

Відповідно до пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) і правонаступництва.

Частинами першою та другою статті 442 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При такій заміні кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, в тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Встановивши, що у зв`язку з реорганізацією АТ «Укрсоцбанк» його правонаступником (всього майна, прав і зобов`язань) стало АТ «Альфа Банк», тобто відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, суди дійшли правильного висновку про задоволення заяви АТ «Альфа Банк» про заміну сторони виконавчого провадження.

Доводи касаційної скарги про те, що судам необхідно було встановити, чи закінчився строк пред`явлення виконавчого документа для виконання, тому що після закінчення такого строку будь-які виконавчі дії не можуть бути вчинені, не заслуговують на увагу, оскільки наведені обставини не впливають на можливість/неможливість вирішення судом питання про заміну стягувача його правонаступником. Заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Заміна кредитора у зобов`язанні правонаступником у зв`язку з його реорганізацією на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.

Тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомесде ла Торре проти Іспанії»).

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року в справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на підставі рішення третейського суду, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліон», за заявою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

М. Ю. Тітов