Справа № 509/3402/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Кочко В.К.,

при секретарі - Савченко М.В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт.Овідіополь заяву ОСОБА_2 про скасування заходів по забезпеченню позову по справі за цивільним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, про усунення перешкод в користуванні правом власності шляхом вселення

ВСТАНОВИВ:

30.10.2020 р., представник заявника ОСОБА_2 - адвокат Акрабова О.М., звернулася із даною заявою до суду. У заяві зазначила, що ухвалою Овідіопольського райсуду Одеської області від 09.11.2017 року у справі № 509/3402/17, в порядку забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, усунення перешкод в користуванні правом власності шляхом вселення, було накладено арешт на земельну ділянку площею 0,099га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:005:0851, накладення арешту на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , заборони ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії, зокрема продавати, уступати, дарувати та інше, щодо вищезазначеної земельної ділянки та житлового будинку.

У зв`язку з тим, що на даний час будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 , заявник просить суд скасувати заходи забезпечення позову.

Представник позивача - адвокат Козак А.В. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Акрабова О.М. надала заяву про розгляд справи без її участі, та просила заяву задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 надала заяву про розгляд справи без її участі, та просила заяву задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство України, яким врегульовані спірні правовідносини, суд встановив наступне.

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, усунення перешкод в користуванні правом власності шляхом вселення.

09.11.2017 року ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, усунення перешкод в користуванні правом власності шляхом вселення, було забезпечено шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,099га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:005:0851, накладення арешту на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , заборони ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії, зокрема продавати, уступати, дарувати та інше, щодо вищезазначеної земельної ділянки та житлового будинку.

Згідно з Іпотечним договором укладеним між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 24.12.2014 року, остання передала в іпотеку земельну ділянку площею 0,099га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:005:0851 та житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належали їй на той час на праві приватної власності. Позивач ОСОБА_3 надавав письмову згоду на укладання даного договору, що підтверджується п. 3.3 договору іпотеки.

У той же час, 06.09.2017 року між ОСОБА_2 та ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» було укладено договір про відступлення прав вимоги за Іпотечним договором, укладеним між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 24.12.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофимець В.В. за реєстровим номером №798, який виступає забезпеченням виконання забов`язань за Кредитним договором № № 014/81-1-0-00/9630 від 24.12.2014 року.

Згідно з умовами договору про відступлення прав вимоги за Іпотечним договором від 06.09.2017 року ОСОБА_2 перейшли всі права Іпотекодержателя за договором, у тому числі звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом прийняття у власність предмету іпотеки в рахунок невиконаних зобов`язань за Кредитним договором № 014/81-1-0-00/9630 від 24.12.2014 року.

23.05.2019 року державним реєстратором було прийнято рішення про реєстрацію права власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 .

Наразі вищезазначені обтяження на житловий будинок перешкоджають ОСОБА_2 вільно користуватися та розпоряджатися своєю приватною власністю, а обтяження на земельну ділянку порушує його права як Іпотекодержателя, заборона ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії, зокрема продавати, уступати, дарувати та інше вищезазначену земельну ділянку та житловий будинок, адже перешкоджає зверненню стягнення у способи передбачені Іпотечним договором від 24.12.2014 року, тому на думку ОСОБА_2 , тому підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Тобто, під час прийняття рішення про забезпечення позову ОСОБА_3 , житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вже перебував в іпотеці у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», яке як іпотекодержатель мав пріоритетне право на задоволення своїх вимог перед іншими кредиторами за рахунок іпотечного майна.

Вирішення питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно здійснювалося в порядку ЦПК України в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З огляду на викладене, суд вважає, що ухвала суду від 09.11.2017 року, якою накладено арешт на земельну ділянку площею 0,099га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:005:0851, та на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , заборона ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії, зокрема продавати, уступати, дарувати та інше, щодо вищезазначеної земельної ділянки та житлового будинку, порушує право власності ОСОБА_2 .

Так, відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Як передбачено частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України закріплено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідност.158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Як роз`яснено в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.158 ч.9 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 - задовольнити.

Скасувати ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 09 листопада 2017 року.

Зняти арешт з земельної ділянки площею 0,099га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:005:0851.

Зняти арешт з житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зняти заборону ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії, зокрема продавати, уступати, дарувати та інше, на земельну ділянку площею 0,099га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:005:0851; житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції, а в разі складання ухвали у повному обсязі - з дня складання у повному обсязі.

Суддя В.К.Кочко