ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/2495/19Головуючий у 1-й інстанції Вийванко О.М.
Провадження № 22-ц/817/868/20 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ходоровський М.В.

суддів - Гірський Б. О., Бершадська Г. В.,

секретаря - Панькевич Т.І.

з участю - представника позивача Панькова О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду від 11 червня 2020 року (головуючий суддя Вийванко О.М., повний текст рішення складено 11 червня 2020 року) у справі № 601/2495/19 за позовом акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 11153,65 грн., з яких: 449,20 грн. заборгованість за тілом кредиту; 8145,13 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1552,00 грн. нарахована пеня; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 507,32 грн. штраф (процентна складова).

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 12.01.2010 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір, згідно умов якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Взяті на себе зобов`язання відповідач не виконує, у зв`язку з чим станом на 30.10.2019 року має заборгованість - 11153.65 грн.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 11 червня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.01.2010 р. в розмірі 449,20 грн. (чотириста сорок дев`ять гривень 20 копійок) та 1921,00грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 копійок) сплаченого судового збору.

Відмовлено у задоволенні решти позовних вимог.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду в частині відмови у позові скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги, в іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що під час підписання заяви відповідач ОСОБА_1 ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку щодо умов кредитування. Відповідачем разом з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг підписана і довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», яка містить базову відсоткову ставку за користування кредитом (2,5% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту), розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір неустойки (пені та штрафу) і це вказує на те, що між сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

У судовому засіданні представник АТ КБ «ПриватБанк» апеляційну скаргу підтримав.

Відповідачка ОСОБА_1 будучи повідомленою про час і місце розгляду справи у судове засідання не зявилася, що згідно ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника позивача, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 12.01.2010р. між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого в свою чергу є АТ КБ «ПриватБанк», укладено кредитний договір з ОСОБА_1 , згідно з умовами якого остання отримала кредит, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації.

У заяві зазначено, що відповідач згідний з тим, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 30.10.2019р. становить 11153,65 грн., з яких: 449,20 грн. заборгованість за тілом кредиту; 8145,13 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1552,00 грн. нарахована пеня; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 507,32 грн. штраф (процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення 8145,13 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 1552,00 грн. нарахована пеня; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 507,32 грн. штраф (процентна складова) суд першої інстанції виходив з того, що у заяві позичальника від 12 січня 2010 року процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах справи заперечуються позичальником.

З таким висновком суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 4 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права та із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Місцевим судом при ухваленні рішення порушено вимоги згаданої норми права, а саме не повно зясовано обставини справи.

Судом апеляційної інстанції, встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 12.01.2010р. та виявила бажання оформити кредитку «Універсальна 55 днів пільгового періоду» з бажаним кредитним лімітом в розмірі - 500,00 грн. із базовою процентною ставкою - 2,5 % на міс. на залишок заборгованості. Відповідач особистим підписом засвідчила, що ознайомлена і згідна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були їй надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Підтвердила факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку (а.с. 9).

Згідно наявної у справі Довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" (а.с. 10) ОСОБА_1 особисто підписалася про ознайомлення з тарифами, в якій зазначено: тип кредитної лінії поновлювана; базова відсоткова ставка за користування кредитом (2,5 % на міс.), розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, порядок нарахування пені за невчасне погашення заборгованості, а саме (ПЕНЯ=пеня(1)+пеня (2), де пеня(1)=(базова % ставка за договором)/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня(2)=1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше); розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж 30 днів, а саме (500грн. +5% від суми позову) розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів тощо. В кінці довідки зазначено: "З фінансовими умовами надання кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлена".

Із матеріалів справи вбачається, що у ній відсутні дані про заперечення відповідачкою факту укладення кредитного договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому зазакономнадані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

З врахуванням встановлених обставин у справі, зокрема, що процентна ставка зазначена у самій заяві-анкеті, відповідальність за порушення зобов`язань встановлена у вищезгаданій Довідці про умови кредитування, позичальник не заперечує факту ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були їй надані для ознайомлення в письмовому вигляді, колегія суддів вважає, що є підстави для задоволення позову у повному обсязі, а тому рішення суду в частині відмови у стягненні суми процентів та грошової суми за порушення виконання зобов`язання слід скасувати.

Стосовно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.2, 376, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк задовольнити.

Заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду від 11 червня 2020 року в частині відмови у задоволені позову скасувати, та ухвалити нове рішення, яким стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/'н від 12.01.2010 року у розмірі 10704,45 грн., яка складається з наступного:

- 8145.13 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом:

- 1552,00 грн. - заборгованість за пенею;

- штрафи: - 500.00 грн. - штраф (фіксована частина).

- 507,32 грн. - штраф (процентна складова).

Стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» сплачений судовий збір за перегляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 2881,50 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 19 листопада 2020 року.

Головуючий

Судді