Ухвала

16листопада 2020 року

м. Київ

справа № 490/5665/17

провадження № 61-15642ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Родіков Тимофій Володимирович, на рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 20 листопада 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 21 вересня 2020 року у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Миколаївобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за недовраховану електроенергію та зустрічним позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Миколаївобленерго» про визнання недійсним протоколу,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року публічне акціонерне товариство «Миколаївобленерго» (далі - АТ «Миколаївобленерго») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за недовраховану електроенергію.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 18 березня 2017 року при здійсненні технічної перевірки дотримання діючих правил представниками (контролерами) позивача в будинку ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 було виявлено самовільне підключення електроустановок, струймоприймачів, електропроводки до електричної мережі, яка не є власністю енергопостачальника, скритою електропроводкою поза приладом обліку з порушенням схеми обліку, що неможливо виявити при контрольному огляді. Про виявлене порушення складено Акт № S-6050.

Комісією позивача розглянуто вказаний акт та нараховано обсяг реально спожитої, але не врахованої приладом обліку споживача електроенергії на суму 305 523,90 грн за три роки із 18 березня 2014 року по 18 березня

2017 року.

Оскільки відповідач в добровільному порядку вказану заборгованість не сплачує, АТ «Миколаївобленерго» просило стягнути на свою користь із

ОСОБА_1 борг за необліковану електричну енергію в розмірі 305 523,90 грн.

У травні 2018 року ОСОБА_1 подано зустрічний позов до

АТ «Миколаївобленерго» про визнання недійсним протоколу № 372

від 07 квітня 2017 року про оплату вартості необлікованої електроенергії в сумі 305 523, 90 грн.

В обґрунтування зустрічного позову посилається на те, що протокол є сфальсифікованим, а працівниками АТ «Миколаївобленерго» при складанні акту та його розгляді допущені порушення.

Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 20 листопада 2019 року позовні вимоги АТ «Миколаївобленерго» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Миколаївобленерго» борг за недовраховану електричну енергію у сумі 305 523,90 грн. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 21 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 20 листопада 2019 року залишено без змін.

При цьому апеляційний суд вказав, що рішення суду першої інстанції в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні зустрічного позову в апеляційному порядку не оскаржується, а тому не є предметом апеляційного перегляду.

22 жовтня 2020 року засобами поштового зв`язку представник ОСОБА_1 - адвокат Родіков Т. В., подав касаційну скаргу на рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 20 листопада 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 21 вересня 2020 року (повний текст якої складено 23 вересня 2020 року), в якій просить в оскаржені судові рішення в частині вирішення первісного та зустрічного позову скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Строк касаційного оскарження, визначений статтею 390 ЦПК України

(з урахуванням дати складання повного тексту постанови апеляційного суду), заявником не пропущений, а отже відсутня необхідність у його поновленні, про що заявлено клопотання у касаційній скарзі.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

За змістом пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 20 листопада 2019 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_1 в апеляційному порядку не оскаржувалось та не переглядалось, про що зазначено у постанові Миколаївського апеляційного суду від 21 вересня 2020 року.

За таких обставин, з огляду на положення пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України, рішення суду першої інстанції в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_1 наразі не може бути переглянуто в касаційному порядку.

Враховуючи те, що рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 20 листопада 2019 року в частині зустрічних позовних вимог не переглядалось судом апеляційної інстанції, підстави для відкриття касаційного провадження в наведеній частині відсутні.

Крім того відсутні підстави для відкриття касаційного провадження і в частині касаційного оскарження рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 20 листопада 2019 року та постанови Миколаївського апеляційного суду від 21 вересня 2020 року щодо вирішення позову

АТ «Миколаївобленерго».

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини «с» статті 7 Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Європейський суд з прав людини у Рішенні від 05 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії» (Zubac v.Croatia), № 40160/12) вказав на обмеженість доступу до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення ЄСПЛ у справах «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», «Шамоян проти Вірменії»).

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Таким чином ціна позову у справі № 490/5665/17 за вимогами

АТ «Миколаївобленерго» становить 305 523, 90 грн та не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

(2 102 грн х 250 = 525 500 грн), де 2 102 грн розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року.

Заявник вважав, що касаційна скарга має надзвичайне значення для ОСОБА_1 , оскільки мова йде про справедливість у відносинах з постачання електроенергії, зловживання монопольним становищем постачальника на ринку електроенергії, вступ у силу оскаржуваних рішень призведе до припинення постачання електроенергії, суми боргу за оскаржуваними судовими рішеннями є надмірними для споживача, який не спроможний їх буде відразу сплатити.

Натомість колегією суддів не встановлено випадків передбачених підпунктами а) - г) пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, за яких підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Задовольняючи позов АТ «Миколаївобленерго», суди виходили із доведеності факту вчинення відповідачем самовільного підключення до електричної мережі та обґрунтованого визначення розміру збитків.

При цьому суди дослідили, як сам акт про порушення від 18 березня

2017 року № S-6050 так і додані до нього Схему самовільного позаоблікового підключення і пояснювальну записку, згідно із якою під час проведення технічної перевірки у триповерховому будинку

АДРЕСА_1 в присутності сина та дружини власника виявлено розрив кабелю вводу в стіні будинку, який закритий дерев`яним щитом і дзеркалом, де встановлено автоматичний перемикач на 63 А, що вмикає додатковий дублюючий ввід, прокладений через стіну будинку.

Сама по собі незгода ОСОБА_1 із висновками судів попередніх інстанцій, встановленими ними обставинами та оцінкою наданою дослідженим доказам не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

ОСОБА_1 реалізував своє право на апеляційний перегляд; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору; наявність випадків, передбачених підпунктами а) - г)

пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, колегією суддів не встановлено, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Оскільки у відкритті касаційного провадження відмовлено, не підлягає розгляду клопотання заявника про зупинення виконання рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 20 листопада 2019 року та постанови Миколаївського апеляційного суду від 21 вересня 2020 року.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Родіков Тимофій Володимирович, на рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 20 листопада 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 21 вересня 2020 року в справі № 490/5665/17.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Шипович

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта