Ухвала

20 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 201/4301/18

провадження № 61-16220ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради на постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

30 жовтня 2020 року засобами поштового зв`язку комунальний заклад «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради (далі - КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради) подав до Верховного Суду касаційну скаргу в справі № 201/4301/18 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 жовтня 2020 року.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху.

І. Щодо визначення підстав касаційного оскарження

Пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

За змістом частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Наразі вимоги пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України заявником, належним чином, не виконані.

Заявник послався на те, що підставою для скасування судового рішення є пункт 2 частини третьої статті 411 ЦПК України, оскільки суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження, справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Також касаційна скарга містить посилання на те, що апеляційний суд неналежно дослідив зібрані в справі докази.

Крім того заявник зазначає, що має право подати касаційну скаргу згідно з пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки постанова оскаржується з підстав передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України.

Пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України дійсно передбачає, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, може бути порушення норм процесуального права якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Разом із тим частина перша статті 411 ЦПК України містить 8 (вісім), а частина третя цієї статті, - 4 (чотири) окремих підстави для скасування судового рішення.

При цьому підстава передбачена пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України застосовується лише за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Таким чином формальне зазначення у касаційній скарзі про те, що «постанова оскаржується з підстав передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України» не є належним виконанням вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.

Отже, у разі посилання на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України, як підставу касаційного оскарження, заявник має конкретизувати, які саме випадки передбачені відповідними пунктами частин першої та/або третьої статті 411 ЦПК України наявні для скасування судового рішення та обґрунтувати свої доводи.

Коректне визначення підстав касаційного оскарження має суттєве значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України); підстави відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України); не підтвердження підстав касаційного оскарження, в окремих випадках, може тягнути за собою закриття касаційного провадження (пункти 4-5 частини першої статті 396 ЦПК України).

Таким чином заявнику необхідно уточнити посилання на те, що «постанова оскаржується з підстав передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України» зазначивши у касаційній скарзі конкретні пункти частини першої та/або третьої статті 411 ЦПК України, які, на його думку, є підставою для скасування постанови Дніпровського апеляційного суду від 09 жовтня 2020 року та обґрунтувати свої доводи.

ІІ. Щодо сплати судового збору

Заявником в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору в повному розмірі.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 жовтня 2020 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2020 року та додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2020 року скасовано, позовні вимоги задоволено частково: 1) визнано незаконним та скасовано наказ № 27

від 02 лютого 2018 року в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності лікаря-терапевта обласної МСЕК №5 ОСОБА_1 ;

2) визнано незаконним та скасовано наказ № 32 від 19 лютого 2018 року в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності лікаря-терапевта обласної МСЕК №5 ОСОБА_1 ; 3) визнано незаконним та скасовано наказ № 67-о від 22 березня 2018 року в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності - звільнення лікаря-терапевта обласної МСЕК №5 ОСОБА_1 ; 4) поновлено ОСОБА_1 на посаді лікаря-терапевта в КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради з 22 березня 2018 року; 5) стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 221 288, 84 грн без утримання податків та платежів; 6) стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 1 000 грн.

В касаційній скарзі заявник просить постанову апеляційного суду скасувати, а рішення та додаткове рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Таким чином оспорюваними за касаційною скаргою є вимоги майнового характеру на суму 222 288,89 грн та 4 вимоги немайнового характеру.

Позов подано до суду у квітні 2018 року.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно пункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в межах оспорюваної суми.

Згідно частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

З урахуванням наведених обставин розмір судового збору за подану касаційну скаргу становить 10 084,18 грн (із розрахунку (704,80 грн х 4) + (222 288,89 грн х 1%) х 200 %), де 704,80 грн становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня

2018 року.

Натомість при подачі касаційної скарги заявником сплачено судовий збір в розмірі 7 987,73 грн. Розмір недоплати становить 2 096,45 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано до УК у Печерському районі/ Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Заявнику необхідно усунути вказані недоліки шляхом надання уточненої касаційної скарги із зазначенням в ній підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) з урахуванням викладеного в цій ухвалі. Копії уточненої касаційної скарги мають бути надані відповідно до кількості учасників справи.

Крім того заявнику необхідно надати суду оригіналу документу, що підтверджує доплату судового збору в розмірі 2 096,45 грн.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) буде вирішено колегією суддів після усунення недоліків касаційної скарги та її оформлення відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради на постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 жовтня 2020 року у цивільній справі № 201/4301/18 залишити без руху.

Встановити КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради для усунення недоліків касаційної скарги строк - десять днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович