провадження № 2-п/752/112/20
УХВАЛА

20.10.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі судді Чередніченко Н.П.

за участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві заяву відповідача ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 31.01.2020 року у цивільній справі № 752/24887/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебувала справа № 752/24887/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У серпні 2020 року відповідач ОСОБА_1 , не погоджуючись із заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києві від 31.01.2020 року у цивільній справі № 752/24887/19 , яким позов було задоволено, звернувся до суду із заявою про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та із заявою про його скасування, відповідно до яких сторона відповідача просила суд поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, прийняти заяву до розгляду та скасувати заочне рішення у цивільній справі. В обґрунтування заяви зазначено, що відповідач дізнався про наявність рішення суду після відкриття виконавчого провадження, та, ознайомившись в серпні 2020 року із матеріалами справи, сторона відповідача отримала копію заочного рішення суду, з яким не погоджується. Так, відповідач вказує на відсутність договірних зобов`язань між сторонами в частині відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки, відсутність договірних відносин унеможливлює визначення вартості послуг, а також розмір боргу не підтверджено належними доказами. Відповідач був позбавлений можливості надати відзив на позов та докази необґрунтованість позовних вимог, а відтак наявні підстави для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви в повному обсязі, посилаючись на підстави, які викладені в письмових запереченнях.

Представник відповідача в судовому засіданні просив заяву задовольнити з викладених в ній підстав.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, заяви, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що в листопаді 2019 року представник позивача ТОВ «Ліко-житлосервіс» звернувсялась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, вказуючи місце реєстрації відповідача - АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02.12.2019 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Копію ухвали про відкриття провадження було направлено сторонам для відома, та відповідачу одночасно із копією ухвали було направлено позовну заяву із додатками, однак, доказів належного отримання зазначених документів в матеріалах справи відсутні.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 31.01.2020 року, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було задоволено.

Копію зазначеного заочного рішення було направлено сторонам у справі для відома, зокрема, відповідачу за зазначеною в позові адресою місця реєстрації, однак, доказів його отримання відповідачем матеріали справи не містять.

Відповідач вказує та судом встановлено, що відповідно до копії паспорту відповідача, останній, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та за вказаною адресою процесуальні документи та судові виклики не направлялись.

В серпні 2020 року представник відповідача ознайомився із матеріалами справи, про що свідчить письмова заява та отримав копію заочного рішення суду.

В обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення відповідачем серед іншого зазначено про те, що він не був обізнаний про пред`явлення позову, заочним рішенням було стягнуто із нього заборгованість, яка є спірною, що є порушенням вимог закону.

За змістом ст.ст. 5, 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності сторін, змагальності та диспозитивності.

Статтею 288 ЦПК України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, головними умовами для скасування заочного рішення є поважність причини не з`явлення відповідача в судове засідання і докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення спору. Наявність одночасно цих двох умов дає підстави для скасування заочного рішення суду.

Розглядаючи питання про скасування заочного судового рішення, суд також враховує відповідну практику Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у справі «Dilipak and Karakaya v. Turkey» (№ № 7942/05, 24838/05, рішення від 04.03.2014 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що можливість для сторін взяти участь у судовому розгляді випливає з предмету та мети статті 6 Конвенції, взятої в цілому.

Крім того, принципи змагальності судового процесу та рівності сторін, навряд чи можливі без участі сторін у розгляді.

ЄСПЛ наголосив, що система Конвенції вимагає від договірних держав вживати необхідних заходів для забезпечення ефективного здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції. Це передбачає, насамперед, що особи, стосовно яких судові провадження були розпочаті, повинні бути проінформовані про цей факт. Таким чином, в контексті указаної справи ЄСПЛ вирішував питання, чи прийняла влада необхідні заходи для повідомлення одного із заявників про порушення судового розгляду, і чи відмовився останній від свого права; якщо ні, то чи міг заявник домогтися нового змагального розгляду відповідно до національного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач копію позову та ухвалу про відкриття провадження не отримував, та доказів про належне отримання стороною відповідача судових документів до ухвалення заочного рішення, матеріали справи не містять.

Про існування заочного рішення відповідач дізнався після відкриття виконавчого провадження та ознайомлення в серпні 2020 року із матеріалами цивільної справи, після чого, ним були вжиті передбачені законом заходи для захисту своїх прав.

З урахуванням вищенаведеного, а також приймаючи до уваги те, що заявник, на думку суду, не відмовлявся від права на змагальний розгляд справи, який стосується його інтересів, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, з метою забезпечення права заявника на справедливий суд, гарантований ст. 6 Конвенції, суд вважає, що відповідачем не було подано докази та заперечення на позов з поважних причин та, що обставини, викладені в заяві про перегляд заочного рішення мають істотне значення для вирішення справи по суті, а тому є підстави для поновлення відповідачу строку на подання даної заяви, скасування заочного рішення суду .

Одночасно, дослідивши матеріали справи, вважаю, що справу слід направити за підсудністю до іншого суду за наступних підстав.

З наданих суду документів та копії паспорту відповідача ОСОБА_1 вбачається, що останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та доказів на підтвердження фактичного місця реєстрації та/або проживання відповідача на території Голосіївського району м. Києва відсутні.

Зареєстроване місце проживання відповідача територіально відноситься до Полтавської області та за пред`явленими позовними вимогами, підстави для виключної підсудності спору відсутні.

Докази на підтвердження фактичного місця проживання та/або реєстрації відповідача на території Голосіївського району м. Києва, - матеріали позову не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 9 ст. 28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Судом достовірно встановлено, що відповідач зареєстрований на території Полтавської області, його місце реєстрації судом встановлено та правила виключної підсудності на позови даної категорії не розповсюджуються, а тому справа не підсудна Голосіївському районному суду м. Києва відповідно до територіальної юрисдикції (підсудності).

Пунктом 1 частини 1 статті 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана (ст. 32 ЦПК України).

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що після під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення було встановлено, що відповідач на території Голосіївського району м. Києва не зареєстрований, та докази його фактичного місця проживання на території Голосіївського району м. Києва відсутні, суд вважає за необхідне дану справу направити за підсудністю до Автозаводського районного суду м. Кременчука, тобто за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст. ст. 5, 12, 13, 260, 263-264, 285-288, 27, 31 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

заяву відповідача ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 31.01.2020 року у цивільній справі № 752/24887/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити.

Поновити відповідачу ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 31.01.2020 року у справі № 752/24887/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Скасувати заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 31.01.2020 року у справі № 752/24887/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостію.

Справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - направити за підсудністю до Автозаводського районного суду м. Кременчука (адреса: 39600, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Першотравнева, 29/5).

Ухвала в частині перегляду заочного рішення не підлягає оскарженню, в іншій частині ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, в частині направлення справи за підсудністю , якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга,на ухвалу в частині направлення справи за підсудністю, подається до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Н.П. Чередніченко