Справа № 953/1695/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2020 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді - Якуші Н.В.,

при секретарі судових засідань Коваль А.О.,

учасники справи:

представник позивача ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні у місті Харкові клопотання про зупинення розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Київського районного суду м. Харкова перебуває зазначена цивільна справа.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав раніше подане клопотання про зупинення провадження по даній справі до вирішення цивільної справи № 953/12003/20 по суті. В обґрунтування клопотання зазначив, що предметом вищевказаної справи є автомобіль, на який ОСОБА_5 просить визнати право власності, при цьому цей же автомобіль є предметом розгляду цієї справи, і цей автомобіль на думку позивача є спільною власністю подружжя, яке підлягає поділу.

Представник позивача проти задоволення клопотання заперечував.

Вислухавши клопотання, думку учасників судового засідання, вивчивши матеріали цивільної справи, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що в дійсно провадженні судді Київського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа №953/12003/20 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання права власності.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України у разі об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі.

При цьому, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

При вирішенні клопотання представника відповідача суд бере до уваги, що визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Таким чином, необхідність у зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі.

Так судом вбачається, що у своїй позовній заяві позивач посилаються на певні обставини, які стали підставою для її звернення до суду, наводить докази та аргументи.

Саме тому, при вирішенні питання про зупинення, суду належить перш за все з`ясовувати питання наявності справи на розгляді в суді та лише за підтвердженням такої обставини вирішувати питання щодо об`єктивності неможливого розгляду справи до вирішення іншої справи, яка розглядається, зокрема, у порядку іншої цивільної справи.

Разом з тим, суд вважає, що зібрані по справі докази та ті докази, які були судом витребувані, дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Обставин, за яких розгляд цієї справи був неможливий без прийнятого судом рішення по справі № 953/12003/20 судом не встановлено.

Інших обставин, які б давали підстави для зупинення провадження по справі, представник відповідача суду не навів.

У зв`язку із викладеним, суд вважає можливим продовжити розгляд даної цивільної справи, оскільки зібрані у справі докази дозволяють у повній мірі встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, а тому підстав для задоволення клопотання немає.

Керуючись п.6 ч.1 ст.251, 260 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження у цивільній справі.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя -