Провадження № 2/761/2724/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

секретаря судового засідання - Мехеди А.В.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у порядку загального позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: П`ятнадцята державна нотаріальна контора м. Києва про визнання права власності на житло у порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Шевченківської районної у м. Києві райдержадміністрації, третя особа - 15 державна нотаріальна контора м. Києва, у якому просив визнати за ОСОБА_1 право власності на кв. АДРЕСА_1 у порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у 1971 році ОСОБА_4 вступив до ЖБК «Ромашка» і у тому ж році отримав двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на сім`ю з №-х осіб, а саме: ОСОБА_4 , його дружина ОСОБА_5 і син ОСОБА_1 . До 1988 року ОСОБА_4 виплатив усі пайові внески за квартиру у сумі 5 495,17 карбованців. У 1993 році ОСОБА_4 помер, у зв`язку з чим, його було виключено із членів ЖБК "Ромашка" , замість нього була прийнята його дружина ОСОБА_6 і на її ім`я була переоформлена квартира АДРЕСА_2 і пай у сумі 5495 карбованців. ОСОБА_6 за своє життя не встигла здійснити державну реєстрацію права власності на житло та отримати правовстановлюючі документи на квартиру. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла. Після неї залишилось спадкове майно, а саме квартира АДРЕСА_1 . З приводу спадкування майна ОСОБА_6 за законом позивач звернувся у вересні 2019 року до 15-тої державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Але Постановою від 14 вересня 2019 року державний нотаріус П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Опанасюк О. відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. На підставі викладеного позивачі звернувся із вказаним позовом до суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 листопада 2019 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

10 січня 2020 року на адресу суду відповідачем був поданий відзив, в якому відповідач заперечував проти задоволення позову в повному обсязі. Додатково зазначив, що Згідно з ч. 4 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» у разі якщо територіальна громада району в місті внаслідок референдуму не прийме рішення про передачу права управління майном та фінансами відповідній міській раді, а територіальна громада міста або міська рада не прийняла рішення "ро створення органів місцевого самоврядування районів у місті, міська рада здійснює управління майном та фінансовими ресурсами, які є у власності територіальних громад районів у містах, та несе відповідальність перед громадою відповідного району у місті. Відтак, повноваженнями щодо розпорядження об`єктами трава власності територіальної громади міста Києва наділена Київська міська рада. Виходячи з вище викладеного вважає, що Шевченківська районна у м. Києві рада є неналежним відповідачем по даній справі, оскільки розпорядження об`єктами права власності територіальної громади міста Києва здійснюється київською міською радою, як представницьким органом територіальної громади м. Києва.

У зв`язку з наведеним позивач надіслав на адресу суду 28 січня 2020 року нову редакцію позовної заяви, у якій змінив суб`єктний склад учасників, замінивши відповідача по справі на Київську міську раду.

17 липня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача - Київської міської ради, у якій останній просив суд на підставі поданих стороною доказів прийняти рішення згідно чинного законодавства

Ухвалою суду від 04 листопада 2020 року закрито підготовче провадження та призначено до слухання по суті.

Позивач у судовому засіданні, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, у своєму відзиві просили слухати справу без їх участі.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, надіслали на адресу суду клопотання, у якому просив слухати справу за їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи, письмові докази, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, приходить до наступного висновку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як встановлено судом, відповідно до довідки від 10 червня 1987 року за №24 вбачається, що ОСОБА_4 , як член Житлово-Будівельного кооперативу «РОМАШКА» станом на 1 січня 1987 року виплатив повну вартість кооперативної квартири у сумі 5495,17 карбованців

Відповідно до Довідки від Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «РОМАШКА» від 15 червня 1992 року за №26 вбачається, що сума пайового внеску за квартиру в розмірі 5495,17 карбованців сплачена 14 травня 1987 року у повному обсязі, що складає суму паєнакопичення.

Згідно з випискою з протоколу загальних зборів членів кооперативу, встановлено що ОСОБА_4 було виключено із членів кооперативу «РОМАШКА», в той час було прийнято ОСОБА_6 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підтвердження родинних зв`язків позивачем надано копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , з якої вбачається, що батьком позивача записано - ОСОБА_4 , а матір`ю - ОСОБА_6 .

Як вбачається із постанови державного нотаріуса П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Опанасюка О.Ю. від 14 вересня 2019 року, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, на квартиру АДРЕСА_1 , після смерті його матері - ОСОБА_6 .

Відповідно до статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року N 1952-IV, однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1222 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Стаття 1261 Цивільного кодексу України передбачає у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину. Обставини, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 179 ЩЖ України) у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв при прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» суду слід звернути увагу на наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.?

Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії П`ятнадцятої державної нотаріальної контори міста Києва від 14.09.2019 № 6024/02- 31/7 ОСОБА_1 , видати свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру . АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_6 , було встановлено, що державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно.

За умовами ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За умовами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Так, у якості доказів позивач надав суду свідоцтво про смерть матері ОСОБА_6 ; свідоцтво про народження ОСОБА_1 ; постанову п`ятнадцятої державної нотаріальної контори; виписку із протокола № 1 загальних зборів членів кооператива ЖСК «Ромашка» від 25.01.94 р.; довідку № 26 від 15.06.1992 р. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ромашка»; витяг з реєстрації в Спадковому реєстрі № 5689681 від 03.06.2019; довідку по формі № 3 від 27.11.2012 р.; технічний паспорт квартири.

Разом з тим, надані докази не можуть сприйматись судом, як належні та допустимі докази на підтвердження права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Ураховуючи все вище викладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання права власності на житло у порядку спадкування, оскільки відсутні належні, допустимі та достовірні докази, які б окремо або в сукупності давали змогу дійти до беззаперечного висновку про те, що ОСОБА_6 належало право власності на спірну квартиру, а від так квартира АДРЕСА_1 входить до складу спадкового майна.

Наявні в матеріалах справи докази для висновку про дійсну наявність обставин на які посилаються позивач, як на підставу своїх вимог, а в сукупності ці докази не виключають складової припущення, натомість рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76-81, 89, 102, 106, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 203, 207, 215, 1216, 1217, 1218, 1222, 1223, 1257, 1269 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: П`ятнадцята державна нотаріальна контора м. Києва про визнання права власності на житло у порядку спадкування - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації - АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ,

Київська міська рада, адреса місця знаходження - 01630, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36, ,

П`ятнадцята державна нотаріальна контора м. Києва, адреса місця знаходження - 02000, м. Київ, вул. Закревського, буд. 4, ,

Повний текст рішення складений 18 листопада 2020 року.

Суддя: