Справа № 368/181/20
Провадження № 2/368/261/20
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"18" листопада 2020 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий - суддя Закаблук О.В.

При секретарі - Гембар В.В.

За участі сторін:

Позивач - ОСОБА_1

- розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд, -

В С Т А Н О В И В :

28.02.2020 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, ( а.с., 2 - 4), в якій позивач просила суд винести рішення, на підставі якого:

- прийняти позовну заяву до розгляду;

- визнати причини пропуску ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шестимісячного строку для прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 поважними та встановити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додатковий строк у три місяці після подачі заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними фактичними обставинам и справи, та нормами права:

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 .

За життя ОСОБА_3 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія Р1 №263672 від 20.02.2002 р. належала земельна ділянка, розміром 3,05 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області.

Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

07.08.1979 року ОСОБА_3 склала заповіт секретарем виконавчого комітету Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, за реєстраційним номером № 69, яким заповіла все своє майно, де б воно не було, із чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право своїм онукам ОСОБА_2 (далі- Відповідач) та ОСОБА_1 (далі-Позивач).

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Після смерті ОСОБА_3 залишились її онуки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , тобто Позивач. Інших спадкоємців за законом першої черги після ОСОБА_3 не залишилось, оскільки єдиний син

ОСОБА_5 (батько Позивача та Відповідача) помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а чоловік помер ще раніше.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповів все своє майно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також що інших спадкоємців за законом не залишилось, Позивач та Відповідач можуть успадкувати всю спадщину баби як спадкоємці за заповітом. В тому числі і вищезазначену земельну ділянку.

Відповідач ОСОБА_2 спадщини своєї баби ОСОБА_3 не приймав, оскільки протягом встановленого шестимісячного строку не подавав заяви про прийняття спадщини. На даний час місце проживання чи перебування Відповідача Позивачу невідоме.

Позивач також у встановлений ст. 549 Цивільного кодексу УРСР та ст. 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття частини спадщини ОСОБА_3 .

На даний час звернувшись до нотаріальної контори для заведення спадкової справи, нотаріус пояснив Позивачу, що нею пропущений строк на прийняття спадщини баби ОСОБА_3 , про що нотаріусом було надано відмову у вчиненні нотаріальних дій.

У зв`язку з тим, що Позивачем було пропущено визначений законом шестимісячний строк для подачі заяви про прийнятої спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , нотаріус відмовив Позивачу у прийнятті заяви та порекомендував звернутись до суду для визначення додаткового строку на подачу заяви про прийняття спадщини згідно ст. 1272 Цивільного кодексу України.

Згідно із ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Причини пропуску Позивачем шестимісячного строку для прийняття спадщини наступні:

- Позивач після смерті ОСОБА_3 не подала вчасно заяву про прийняття спадщини, оскільки на час смерті і протягом шести місяців Позивачу не було відомо про існування заповіту складеного на її ім`я ОСОБА_3 . Фактично Позивач дізналась про заповіт та отримала його оригінал лише в грудні 2019 року. Але коли в лютому 2020 році Позивач звернувся з оригіналом заповіту до нотаріальної контори, то їй роз`яснили, що вона мала звернутись із заявою про прийнятгя спадщини після ОСОБА_3 протягом шести місяців після її смерті.

Тому строк на прийняття спадщини Позивачем був пропущений з поважних причин та без його поновлення вона не може оформити спадщину своєї баби ОСОБА_3 .

Крім того, відсутність правових знань у Позивача відносно законодавчих вимог щодо подачі заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк також призвело до пропуску цього строку.

Вищезазначені причини пропуску Позивачем строку для подачі заяви про прийняття спадщини на думку Позивача є поважними та можуть бути визнанні такими судом.

Згідно ч. 9 сг. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред 'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Оскільки місце проживання чи перебування Відповідача Позивачу невідоме, відповідно до ч. 9 ст. 28 ЦПК України Позивач звертається за місцем знаходження спадкового майна, тобто до Кагарлицького районного суду Київської області.

На підставі ч. 1 ст. 1223, ч. 3 ст. 1272 ЦК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» та керуючись статтями 4, 174 - 175, 315 - 319 ЦПК України, - позивач просить суд задовольнити позовні вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви.

21.02.2020 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., ( а.с., 16).

23.02.2020 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено справу до слухання в загальному позовному провадженні, призначено підготовче судове засідання на 12 год. 00 хв. 14.04.2020 року, ( а.с., 21)

14.04.2020 року справа була знята з розгляду в зв`язку з перебуванням головуючого судді Закаблука О.В. в нарадчій кімнаті по кримінальній справі № 382/1142/19, підготовче судове засідання призначено на 10 год. 00 хв. 09.06.2020 року, ( а.с., 22).

09.06.2020 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 09 год. 00 хв. 30.06.2020 року, ( а.с., 24 - 25).

30.06.2020 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 10 год. 00 хв. 24.07.2020 року в зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, ( а.с., 29).

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 24.07.2020 року, ( а.с., 33 - 34), позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, заяв і клопотань, передбачених ст. 197 ЦПК України, - не заявляла, вважала за можливе призначити справу до слухання по суті спору.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 24.07.2020 року, відповідач ОСОБА_2 не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, не надіслав на адресу Кагарлицького районного суду Київської області відзив на позовну заяву в строки, які вказані в ухвалі про відкриття провадження та призначення підготовчого судового засідання, не надіслав на адресу суду письмової заяви про відкладення слухання справи, чи про слухання справи у його відсутність.

Крім того, суд наголошує на тій обставині, що відповідачу надсилалася на адресу проживання повістка, проте, як видно з довідки, наданою поштовою установою, відповідач ОСОБА_2 відмовився від отримання повістки, ( а.с., 28).

Відповідно, неявку відповідача ОСОБА_2 в підготовче судове засідання, яке відбулося 24.07.2020 року, суд визнає за неповажну, та, відповідно, такою, яка не перешкоджала проведенню підготовчого судового засідання.

24.07.2020 року Кагарлицьким районним судом проведено підготовче судове засідання в даній цивільній справі без участі відповідача, та по результатах проведення підготовчого судового засідання судом на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України винесено процесуальну ухвалу (без видалення до нарадчої кімнати), згідно з якою закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 год. 00 хв. 23.09.2020 року, ( а.с., 33 - 34).

23.09.2020 року справу було знято з розгляду в зв`язку з перебуванням судді Закаблук О.В. в нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню № 375/10/20, провадження № 1 - кп/368/106/20 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, ( а.с., 37).

Слухання справи призначено на 14 год. 00 хв. 30.10.2020 року.

30.10.2020 року слухання справи відкладено на 17 год. 00 хв. 18.11.2020 року в зв`язку з неявкою відповідача ОСОБА_2 , відносно якого були відстуні відомості про вручення йому судової повістки про день, час та місце слухання справи.

В судовому засіданні, яке відбулося 18.11.2020 року, позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, обгрунтовувала свої позовні вимоги обставинами справи та нормами права, які вказані в мотивувальній частині її позовної заяви, та які судом наведено вище.

Не заперечувала проти винесення заочного рішення в зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача ОСОБА_2 .

В судове засідання, яке відбулося 18.11.2020 року, відповідач ОСОБА_2 не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідач не надіслав на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання справи, чи про слухання справи у його відсутність, відповідно, причина неявки відповідача ОСОБА_2 в судове засідання, яке відбулося 18.11.2020 року, - суду невідома, а тому неявку відповідача ОСОБА_2 в судове засідання, яке відбулося 18.11.2020 року, - суд визнає неповажною, та такою, яка не перешкоджає розгляду справи по суті, та, відповідно, така неявка є процесуальною підставою для винесення судом заочного рішення.

Суд, вислухавши позивачку, яка в судовому засіданні позов підтримала, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, - шляхом винесення заочного рішення, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено процесуальну ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 11 ЦПК - «Заочний розгляд справи».

Згідно ст. 280 ЦПК України, - умови заочного розгляду справи:

1 Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

- відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

- відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

- відповідач не подав відзив;

- позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, зпозиції позивача в судовому засіданняі, позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, та, відповідно, винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, (шляхом як направлення судових повісток поштовими відправленнями, так і одночасним поміщенням оголошення про день, час та місце слухзання справи на офіційному веб - сайті суду), проте, в судове засідання відповідач не з`явився чотири рази.

Відповідач не надіслав на адресу суду письмову заяву про неможливість прибуття в судове засідання, не повідомив про причини своєї неявки, не подав відзив на позовну заяву, не надіслав заяви про слухання справи у його відсутність, відповідно, його неявку в судове засідання суд визнає як таку, яка є неповажною, та такою, яка не перешкоджає розгляду справи по суті без участі відповідача.

Згідно ст. 281 ЦПК України, - порядок заочного розгляду справи:

1. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.

2. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ст. 282 ЦПК України, - форма і зміст заочного рішення:

1. За формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.

Згідно ст. 283 ЦПК України, - повідомлення про заочне рішення:

1. Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 272 ЦПК України, вручення судового рішення:

- учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Підсудність.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини, (виключна підсудність).

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.п. 41, 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

До таких позовів відносяться, - позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як зазначено в п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року, до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права власності на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявления вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Водночас, поняття «позови, що виникають з приводу нерухомого майна» (ч. 1 ст. 30 ЦПК України) є ширшим, ніж поняття «позови, де предметом спору є нерухоме майно, а тому правило даної норми розповсюджується і на позови щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно та речових (немайнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно.

Отже, виходячи з аналізу вищенаведеного, вбачається, що правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна та стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною умов договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Як вбачається зі змісту даної заяви, позивач просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, так, об`єктом спадкової маси є право власності на об`єкт нерухомого майна, - земельну ділянку, яка розташована на території Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, що територіально підпадає під юрисдикцію Кагарлицького районного суду Київської області.

Отже, враховуючи ту обставину, що даний спір стосується права власності на нерухоме майно, а саме, - земельної ділянки, яка розміщена на території Кагарлицького району Київської області, то в даному випадку дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду першої інстанції загальної юрисдикції на підставі ч. 1 ст. 30 ЦПК України, так як в даному випадку має місце виключна підсудність.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права.

Позивачем в даній справі є:

- фізична особа, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка село Черняхів Кагарлицького району Київської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , виданий 2 грудня 1999 року Обухівським РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачем по даній справі є фізична особа, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Спір між сторонами виник в галузі спадкового права, зокрема, стосовно реалізації позивачем ОСОБА_1 своїх спадкових прав на спадкове майно, - за наступних обставин:

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , яка є спадкодавцем по даній справі.

Факт смерті спадкодавця, - ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , яке видане 04.05.1996 року Черняхівською сільською радою Київської області, в якому вказано, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 91 року, про що в книзі реєстрації актів про смерть 4 травня 1996 року зроблено запис за № 16.

Місце смерті, - с. Черняхів Кагарлицького району Київської області, Україна.

Відповідно, часом відкриття спадщини з огляду на положення ст. 1220 ЦК України є 03.05.1996 року.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 ЦК України).

07.08.1979 року спадкодавцем ОСОБА_3 складено заповіт, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, за реєстраційним номером № 69, яким заповіла все своє майно, де б воно не було, із чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право, - своїм онукам, - ОСОБА_2 (далі- Відповідач) та ОСОБА_1 (далі-Позивач).

В зв`язку з укладенням шлюбу ОСОБА_1 отримала прізвище ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , яке видане 16 вересня 1989 року Черняхівською сільською радою Кагарлицького району Київської області, в якому зазначено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець с. Радомівка Ізяславського району Хмельницької області та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка с. Черняхів Кагарлицького району Київської області, уклали шлюб 16.09.1989 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбів 16 вересня 1989 року зроблено запис за № 12.

Після укладення шлюбу присвоєні прізвища:

Чоловікові - ОСОБА_6 .

Дружині - ОСОБА_6 .

Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Після смерті ОСОБА_3 залишились її онуки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , тобто Позивач.

Інших спадкоємців за законом першої черги після ОСОБА_3 не залишилось, оскільки єдиний син ОСОБА_5 (батько Позивача та Відповідача) помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Враховуючи те, що ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповів все своє майно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також що інших спадкоємців за законом не залишилось, Позивач та Відповідач можуть успадкувати всю спадщину баби, як спадкоємці за заповітом, в тому числі і вищезазначену земельну ділянку.

Відповідач ОСОБА_2 спадщини своєї баби ОСОБА_3 не приймав, оскільки протягом встановленого шестимісячного строку не подавав заяви про прийняття спадщини. На даний час місце проживання чи перебування Відповідача Позивачу невідоме.

Позивач також у встановлений ст. 549 Цивільного кодексу УРСР та ст. 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття частини спадщини ОСОБА_3 .

На даний час, звернувшись до нотаріальної контори для заведення спадкової справи, нотаріус пояснив Позивачу, що нею пропущений строк на прийняття спадщини баби ОСОБА_3 , про що нотаріусом було надано відмову у вчиненні нотаріальних дій.

У зв`язку з тим, що Позивачем було пропущено визначений законом шестимісячний строк для подачі заяви про прийнятої спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , нотаріус відмовив Позивачу у прийнятті заяви та порекомендував звернутись до суду для визначення додаткового строку на подачу заяви про прийняття спадщини згідно ст. 1272 Цивільного кодексу України.

Згідно із ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Причини пропуску Позивачем шестимісячного строку для прийняття спадщини наступні:

- Позивач після смерті ОСОБА_3 не подала вчасно заяву про прийняття спадщини, оскільки на час смерті і протягом шести місяців Позивачу не було відомо про існування заповіту, складеного на її ім`я ОСОБА_3 .

Так, фактично Позивач дізналась про заповіт та отримала його оригінал лише в грудні 2019 року.

Відповідно, коли в лютому 2020 році Позивач звернулася з оригіналом заповіту до нотаріальної контори, то їй роз`яснили, що вона мала звернутись із заявою про прийнятгя спадщини після ОСОБА_3 протягом шести місяців після її смерті.

Тому, суд вважає, що строк на прийняття спадщини Позивачем був пропущений з поважних причин, та без його поновлення вона не може оформити спадщину своєї баби ОСОБА_3 .

Вищезазначені причини пропуску Позивачем строку для подачі заяви про прийняття спадщини, на думку суду, є поважними.

Таким чином, враховуючи відповідь нотаріуса (відмову у видачі свідоцтв), суд вважає, що право Позивача на спадкування підлягає судовому захисту, - з наданням додаткового строку на прийняття спадщини, - шляхом винесення судового рішення, з огляду на наступне:

Відповідно до вимог частини 1 статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Однак у встановлений законом строк, позивач ОСОБА_1 не зверталася до нотаріуса з метою подання заяви про прийняття спадщини та, відповідно, отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв`язку з тим що про існування заповіту позивач дізналася лише в гнрудні 2019 року, що, на думку суду, - є поважною причиною пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини.

Так, за змістом норм статей 1268, 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто.

Положенням ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається:

- у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори:

- у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

Отже, якщо позивач не проживав разом зі спадкодавцем і пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, інший спадкоємець не надає письмової згоди на прийняття спадщини позивачем, а тому суд вважає, що позивач вправі звернутись в суд з позовом для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 чинного на час виникнення спірних правовідносин Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

За змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року передбачено, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними,

В силу ст. 1298 ЦК України, Позивач не заявила свого права про відмову від спадщини, а навпаки, - реалізуючи своє право на прийняття спадщини, - звернулася до нотаріальної контори, де їй було роз`яснено право на звернення до суду.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008р. "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернугися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину.

При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є, - територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 у разі пред`явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

В свою чергу, завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Постановления рішення про задоволення позову є забезпеченням права Позивача на справедливий суд відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Так до майна в контексті Європейської Конвенції належать визначені законом права відповідно до яких, заявник має право вимагати "законного очікування" фактичного користування права. Зазначене положення висвітлено в рішенні "Рисовський проти України" (ухвала щодо прийнятності від 20 жовтня 2011 року). Так в п. 70 зазначеного рішення визначено "Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Судові витрати.

В зв`язку з тим, що позивач в прохальній частині позовної заяви не ставить питання про стягнення судових витрат з відповідача, а суд вирішує спір лише на підставі заявлених позовних вимог, тому не може вийти за межі заявлених позовних вимог, а тому судові витрати слід залищити за позивачем, не стягуючи такі з відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 1 ст. 1223, ч. 3 ст. 1272 ЦК України, п. 24 Постановою Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 4, 174- 175, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, - задовольнити.

Визнати причини пропуску фізичною особою:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженкою село Черняхів Кагарлицького району Київської області, громадянкою України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , виданий 2 грудня 1999 року Обухівським РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , видане 04 травня 1996 року Черняхівською сільською радою Кагарлицького району Київської області, - поважними, та:

- встановити фізичній особі, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженці село Черняхів Кагарлицького району Київської області, громадянці України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , виданий 2 грудня 1999 року Обухівським РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , - додатковий строк у три місяці після вступу даного рішення в законну силу, - для подачі заяви про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , видане 04 травня 1996 року Черняхівською сільською радою Кагарлицького району Київської області.

Рішення може бути оскаржене на умовах та в порядку, який передбачено ст. 284 ЦПК України.

Згідно ст. 284 ЦПК України:

- заочне рішення може буте переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

- заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

- строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

На підставі ч. 5 ст. 272 ЦПК України надіслати копію даного рішення сторонам по справі протягом двох днів з дня його складення.

Суддя: Закаблук О.В.