Справа № 753/9101/19
№2/680/417/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 року смт.Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Яцини О.І.,

з участю секретаря судового засідання Стандрійчук М.П.,

відповідачки ОСОБА_1 ,

представника відповідачки - адвоката Бондарчука С.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадженняцивільну справу за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики дійсним, стягнення боргу та процентів за договором позики,-

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки із вимогами про визнання договору позики дійсним, стягнення боргу в сумі 28630,59 грн. та процентів в сумі 7425,84 грн. за договором позики від 17 липня 2017 року.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17 липня 2017 року між сторонами було укладено договір позики у простій усній формі. На підтвердження укладання вказаного договору позики, відповідачка 17 липня 2017 року на користь позивачки видала розписку про отримання грошових коштів.

Підтвердженням отримання відповідачкою позики за вказаним усним договором є надана позичальницею розписка.

17 липня 2017 року, тобто у день укладання договору позики відповідачка надала позивачці розписку, якою засвідчено факт прийняття у позику грошових коштів у сумі 28630,59 грн.

Таким чином, позивачка належним чином виконала умови договору позики та передала грошові кошти у позику відповідачці.

Однак, відповідачка не повернула позику у строк визначений розпискою, чим порушила взяті на себе за договором позики.

Вказує, що окрім основного боргу з відповідачки має бути стягнуто проценти за користування чужими грошовими коштами, на підставі положень ч.1 ст.536 та ч.1 ст.1048 ЦК України, розмір яких складає 7425,84 грн.

Зазначає, що вжиті заходи позасудового врегулювання спору результату не принесли, тому за захистом своїх прав звернулася до суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 червня 2020 року справу розподілено головуючому судді Яцині О.І.

Ухвалою суду від 03 червня 2020 року дану справу прийнятого до провадження судді та залишено позовну заяву без руху.

15 липня 2020 року постановлено ухвалу про продовження розгляду даної справи.

15 вересня 2020 року до суду надійшла заява позивачки, в якій вона просила розгляд справи проводити без її участі та участі представника, позов підтримує.

Ухвалою суду від 24 вересня 2020 року суд постановив витребувати у позивачки для огляду в судовому засіданні оригінал розписки, відповідно до якої були отриманні грошові кошти відповідачкою та оригінал трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 . Витребуваний доказ необхідно було надати суду в строк до 11 години 00 хвилин 19 листопада 2020 року.

Вказана ухвала та повістка були направлені на зазначену у позові адресу позивачки АДРЕСА_1 . Проте, поштове відправлення повернулось до суду із відміткою «адресат відсутній».

З огляду на те, що позивачка є ініціатором даного позову та зобов`язана цікавитись розглядом справи та вживати заходів для недопущення затягування розгляду справи; достеменно знала, що розгляд справи проводиться Новоушицьким районним судом; безпосередньо висловила свою позицію в заяві яка надійшла до суду 15 вересня 2020 року; поряд із зазначеним не вжила заходів щодо отримання поштового відправлення, яке було направлено на вказану нею адресу, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності позивачки.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що договір позики із відповідачкою не укладала, грошей від неї не отримувала, більше того, розписку не писала.

Представник відповідачки проти позову заперечив.

Суд, заслухавши відповідачку та її представника, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та відповідні спірні правовідносини.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч.2 ст.16 ЦК України.

У відповідності до приписів ст.4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Судом встановлено, що в матеріалах справи наявна світлокопія розписки від 17 липня 2017 року, згідно із якою ОСОБА_1 взяла у борг у ОСОБА_2 28630,59 грн. яку зобов`язалась повернути протягом трьох місяців (а.с.7).

Відповідно до вимог ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.2 ст. 1049 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Суд вважає, що позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту отримання та факту не повернення боргу, оскільки, як вбачається з тексту копії розписки (а.с.7) фактом погашення боргу є повернення цієї розписки, тобто суд позбавлений можливості перевірити, чи повернула відповідачка кошти в сумі 28630,59 грн. позивачці чи ні, оскільки позивачкою не надано суду оригінал розписки, а лише її ксерокопію, відповідачка в судове засідання не з`являється, а тому, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Більше того, ухвалою суду від 24 вересня 2020 року було постановлено про витребування у позивачки, між іншим,для огляду в судовому засіданні оригінал розписки, однак позивачка, в судове засідання не з`явилася, не надала суду свої особисті пояснення в судовому засіданні, а також не надала суду оригінал розписки, що є обов`язковим.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та досліджені докази, суд позбавлений можливості надати оцінку належному по справі доказу борговій розписці від 17 липня 2017 року, а тому вважає, що позовні вимоги про стягнення боргу за договором позики є безпідставними, позов не обґрунтований та не підтверджений належними доказами, а тому не підлягає до задоволення.

Розподіляючи судові витрати, суд керується частиною першої статті 141 ЦПК України та враховуючи відмову у позові, покладає судові витрати у виді судового збору, понесені позивачкою на останню.

Керуючись ст.ст. 12, 141, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики дійсним, стягнення боргу та процентів за договором позики - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Новоушицький районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів із дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивачка: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 .

Суддя О. І. Яцина