Ухвала

23 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 216/5416/17

провадження № 61-17033ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 12 березня 2020 року

та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_1 , до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» про захист прав споживачів, та за зустрічним позовом акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу

від 12 березня 2020 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 2020 року, у задоволенні позову

ОСОБА_1 , до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» про захист прав споживачів, відмовлено.

Позовну заяву акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії, задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 укласти з акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін між Оператором газорозподільної системи та споживачем, за адресою: АДРЕСА_1 .

10 листопада 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 12 березня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 2020 року (надійшла до суду 17 листопада 2020 року),

в якій просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове про задоволення позову ОСОБА_1 та відмову в задоволенні позову акціонерного товариства «Оператор газорозподільчої системи «Криворіжгаз».

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини третьої статті 392 ЦПК України касаційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

До касаційної скарги, поданої представником, повинна бути додана довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника.

Відповідно до частини третьої статті 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист

від кримінального обвинувачення.

Відповідно до частини 4 статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Подану скаргу підписано представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , повноваження якого підтверджуються копією довіреності від 19 липня 2016 року № 3504. Проте подана касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять будь-яких відомостей щодо наявності у ОСОБА_2 статусу адвоката, а з матеріалів касаційного провадження неможливо визначити відповідність справи приписам частини другої статті 60 ЦПК України.

Також касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду з огляду на наступне.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанційнорм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Також касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі .

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» звернулась до суду з зустрічним позовом 28 березня 2018 року.

Станом на 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 762,00 грн.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Оскільки, заявник оскаржує рішення суду не лише в частині відмови

у задоволенні його позовних вимог, як споживача, а також і в частині задоволення зустрічного позову, то йому необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 3 524,00 грн

(1 762,00*200%=3 524,00 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК

у Печер.р-ні/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Також касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду у зв`язку з тим, що порушено вимоги пункту другого частини другої статті 392 ЦПК України, а саме: дані заявника вказані не в повній мірі (поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку та адреса електронної пошти, за наявності).

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 12 березня 2020 року

та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 2020 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали

до 23 грудня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць