ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6730/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у забезпеченні позову

"12" листопада 2020 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Сирбул О.Ф., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення.

У листопаді 2020 року до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Так,12 листопада 2020 року від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення вказаного зустрічного позову у вимогах якої просила:

- Зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відновити водо- та газопостачання до квартири АДРЕСА_2 ;

- Заборонити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та членам їх сімей вчиняти дії спрямовані на припиненця водо-, електро- та газопостачання квартири АДРЕСА_2 .

В обґрунтування вимог посилалась на те, що предметом вказаного зустрічного позову є визнання права власності на 1/2 частини кв. АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 з підстав того, що вона проживає у вказаному будинку з 1989 року і як член родини власника цього будинку брала участь у його будівництві.

Вважає, що на даний час не вжиття заходів з забезпечення позову шляхом забороню вчиняти певні дії істотно ускладнює ефективний захист її права власності на кв. АДРЕСА_1 за встановленням якого заявник звернулась до Дарницького районного суду м. Києва.

Водночас, позивачі за первісним позовом/відповідачі за зустрічним позовом, зловживаючи тим, що комунікації до квартири №3 (предмет спору за зустрічним позовом) в якій ОСОБА_1 проживає разом з донькою ОСОБА_7 та онуком ОСОБА_8 2008 року народження, проходять через кв. №1 , де мешкає ОСОБА_2 , чинять перешкоди у користуванні квартирою.

Так відповідачами за зустрічним позовом було відключено водопостачання до кв. №3 , що підтверджується актом «Київводоканал», це робить не можливим ні приготувати їсти, ні помитись, ні користуватись каналізацією.

Також, вказаними особами відімкнуто газопостачання кв. 3 , що робить не можливим включення опалення.

Однак через умисні дії відповідачів за зустрічним позовом з перекриття подачі газу, позивач не може включити газовий котел та обігріти своє житло.

У вказаній квартирі проживає дитина, і відсутність опалення у помешканні напряму загрожує її здоров`ю.

Відімкнення з боку відповідачів комунікацій, робить не можливим користування спірним майном та ставлять під загрозу як її здоров`я, так і здоров`я інших мешканців, що є підставою для вжиття заходів з забезпечення зустрічного позову шляхом заборони відповідачам вчиняти дії спрямовані на припинення водо-, електро- та газопостачання квартири АДРЕСА_2 .

Суддя, вивчивши матеріали позову та заяви про забезпечення позову вважає її такою, що задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову (ч. 1 ст. 149 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Стаття 150 ЦПК України визначає види забезпечення позову, до яких, зокрема, відноситься заборона вчиняти певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Слід зазначити, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає у тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає у рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні вживатися судом лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Заявник у своїй заяві про забезпечення позову посилається на вчинення на її думку дій з боку відповідачів за зустрічним позовом, які унеможливлюють користування спірним майном, не зазначаючи, яким саме чином невжиття запропонованих заходів забезпечення позову впливають на права заявника як позивача за зустрічним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Заявником не доведено наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення її зустрічного позову або його ефективний захист, також як і не доведено неможливість поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулась з зустрічним позовом до суду про визнання квартири спільною сумісною власністю та визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

До того ж зазначений заявником вид забезпечення позову щодо шляхом заборони відповідачам вчиняти дії спрямовані на припинення водо-, електро- та газопостачання квартири АДРЕСА_2 , який вона просить застосувати, не відповідає позовним вимогам, з якими вона звернулась до суду із вказаним зустрічним позовом.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України та позиції Європейського суду з прав людини, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, якими є визнання квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю та визнання за ОСОБА_1 право власності на її 1/2 частину, у тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суддя приходить до висновку, що заява є необгрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 260 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову-відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Дарницький районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: