Справа № 2-361/11
УХВАЛА

Іменем України

18 листопада 2020 року м.Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді Карпінської Ю.Ф.,

за участю секретаря Москвичової О.Р.,

у відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 лютого 2011 року по цивільній справі № 2-361/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

19.06.2020 в провадження Вінницького районного суду Вінницької області надійшла вищевказана заява, яку автоматизованою системою документообігу суду 19.06.2020 було розподілено судді Карпінській Ю.Ф.

Ухвалою судді від 22.06.2020 заяву було залишено без руху та надано заявнику строк на усунення її недоліків.

01.07.2020 вимоги ухвали судді від 22.06.2020 про залишення заяви без руху заявником виконано.

Ухвалою судді від 02.07.2020 дану заяву прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

Заяву про перегляд заочного рішення заявник ОСОБА_1 обгрунтовує тим, що 10 лютого 2011 року Вінницький районний суд Вінницької області (головуючий суддя Бондаренко О.І.) ухвалив заочне рішення, яким задоволено позов ПАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого є АТ «Універсал Банк»), стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал банк» суму заборгованості в розмірі 315 845,85 грн, з яких: непогашений кредит 268 725,37 грн; несплачені відсотки 46 164,24 грн; підвищені відсотки 956,24 грн.Копію заочного рішення заявник не отримувала, про розгляд даної справи у Вінницькому районному суді у період 2010-2011 рр. не знала, жодних повісток на адресу заявника направлено не було.Про дане рішення заявнику стало відомо під час ознайомлення з матеріалами справи у травні 2020 року, після того, коли у квітні 2020 року з метою оформлення спадщини вона звернулась до нотаріальної контори, де їй повідомили, що вона знаходиться у реєстрі боржників на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження.З метою з`ясування обставин внесення заявника до реєстру боржників ОСОБА_1 звернулась до Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), де отримала ксерокопію постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.12.2019 (ВП № 60916286) про виконання виконавчого листа № 2-361/2011, виданого 17.01.2011 Вінницьким районним судом Вінницької області. Після звернення до Вінницького районного суду заявнику було повідомлено, що до 17 січня 2011 року відносно неї жодного рішення ухвалено не було. Однак за архівними даними по номеру виконавчого документа (№ 2-361/2011) було з`ясовано, що 10.02.2017 Вінницьким районним судом було ухвалено оскаржуване рішення відносно заявника та її чоловіка ОСОБА_2 . Заявник, ознайомившись з матеріалами цивільної справи № 2-361/2011 та змістом заочного рішення від 10.02.2011, вважає, що дане рішення ухвалене на неповно з`ясованих обставинах справи, без дослідження належних та допустимих доказів. Судом під час ухвалення оскаржуваного рішення не було звернуто уваги на форму та зміст договорів і додаткових угод, які стали підставою для задоволення позову банку у повному обсязі.Так, поза увагою суду залишились такі обставини.14.05.2007 між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_2 (позичальником) був укладений кредитний договір № 15/04/365к-07, відповідно до якого останньому були надані грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на наступних умовах:сума кредиту 20 000,00 доларів США;термін кредиту 120 місяців;дата погашення кредиту 13 травня 2017 року;процентна ставка 13,7 % річних. Згідно з п. 3.1 розділу третього даного кредитного договору позичальник зобов`язується належно оформити договір (-а) іпотеки, в забезпечення повернення кредиту, процентів, а також неустойки та інших штрафних санкцій, передбачених даним договором, витрат, понесених банком у випадку звернення стягнення на заставлене майно, та/або при необхідності договір (-а) поруки і договір (-а) страхування заставленого майна.15.05.2007 між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Надольською Т.П., зареєстрований в реєстрі за № 2825. Даний договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору № 15/04/365к-07 від 14.05.2007, а також будь-яких додаткових договорів до нього, укладених між іпотекодержателем та іпотекодавцем, за умовами якого останній зобов`язаний до 13.05.2017 повернути іпотекодержателю кредит у розмірі 20 000 доларів США, проценти за користування кредитними коштами, комісії, неустойки та інші штрафні санкції, а також інші платежі, передбачені кредитним договором та/або даним договором, в тому числі витрати, понесені іпотекодержателем у випадку звернення стягнення на предмет іпотеки, збитків, завданих порушенням умов кредитного договору та/або даного договору.За даним договором ОСОБА_2 (іпотекодавець) передав в іпотеку іпотекодержателю в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором таке майно:жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належав іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 24.10.1986 № 271; земельну ділянку площею 0,0600 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 950434, виданого 26.09.2007 Вінницько-Хутірською сільською радою на підставі рішення 15 сесії 4 скликання цієї Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 21.01.2005 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 7, з кадастровим номером :02:004:0406, цільове призначення для будівництва таобслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Інших договорів в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором з ОСОБА_2 укладено не було.Жодних договорів поруки та додаткової угоди до договору поруки заявник не підписувала, що може бути підтверджено судовою почеркознавчою експертизою.З 2010 року банку як іпотекодержателю було передано заставне майно, і з 2010 року була розпочата процедура реалізації даного майна через торгову організацію ПП НИВА-В.Ш., про що банк суду не повідомив, що призвело до неправильного вирішення спору. У зв`язку з тим, що реєстрація відповідачів станом на час розгляду справи була за адресою майна, яке перебувало в іпотеці ( АДРЕСА_1 ) та яке на час розгляду справи реалізовувалось іпотекодержателем, про що банку було відомо, тому вся кореспонденція отримувалась представниками банку, у зв`язку з чим відповідачі не могли бути належним чином повідомлені про час та місце розгляду даної справи. Докази реалізації майна через ПП НИВА-В.Ш. знаходяться у банку та можуть бути витребувані виключно ухвалою суду, про що буде заявлено відповідне клопотання.

Заявник також зазначає, що її постійне місце проживання з 21.08.2001 і по даний час за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Актом з місця проживання та Довідкою № 1283 від 16.06.2020. В матеріалах справи містяться копії договору поруки від 15 травня 2007 року та додаткова угода б/н від 27 березня 2009 року до договору поруки від 14 травня 2007 року, які стали підставою для задоволення позовних вимог позивача та солідарного стягнення коштів з боржника і поручителя. При цьому судом не було звернуто увагу на те, що додаткова угода б/н від 27 березня 2009 року укладена до договору поруки від 14 травня 2007 року, який в матеріалах справи відсутній, що не було перешкодою для ухвалення у справі рішення саме на підставі даної додаткової угоди. Вважає, що додаткова угода до договору поруки укладалась та підписувалась особами, яким не було відомо, які саме документи містяться в матеріалах кредитної справи.В матеріалах справи міститься повідомлення про вручення поштового відправлення копії заочного рішення, де у графі «вручено» стоїть дата 19.02.2010 з зазначенням прізвища ОСОБА_3 , і даний підпис їй не належить, оскільки вона за адресою: АДРЕСА_1 ніколи не проживала та жодної кореспонденції не отримувала, у тому числі і повістки про виклик у судове засідання та інші процесуальні документи. Доказами на підтвердження її постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , є медичні довідки, довідка з її постійного місця проживання, довідка з Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, які додано до даної заяви.З матеріалів справи вбачається, що договір поруки був укладений 15.05.2007, тобто в той час, коли вона перебувала на лікуванні від депресії та знаходилась під постійним наглядом лікарів у зв`язку з новою вагітністю, яка була ризикованою.Так, ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї народився син з вадами серця, який у двомісячному віці ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Тривалий час вона перебувала у депресії, і коли дізналась про новувагітність, стала на облік у жіночу консультацію Другого пологового будинку. У зв`язку з її психічним та фізичним станом вона була під постійним наглядом лікарів періодично то на стаціонарному, то на амбулаторному лікуванні, тому укладати будь-які правочини у цей період не могла.Якби вона була повідомлена належним чином про час та місце розгляду даної справи, з метою доведення недійсності договору поруки та додаткової угоди до договору поруки нею було б заявлено клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, висновок якої вплинув би на вирішення даного спору.Вважає, що вона не є солідарним боржником, оскільки не підписувала жодних договорів та додаткових угод. Їй було відомо про отримання чоловіком ОСОБА_2 в кредит 20 000 доларів США і дані кошти у повному обсязі були повернуті банку. Про інші транші їй відомо не було.Про ту обставину, що її чоловік має заборгованість перед банком, їй стало відомо під час реалізації будинку та земельної ділянки, які були предметом іпотеки.

За вказаних обставин заявник ОСОБА_1 просить суд поновити їй строк на подання заяви про перегляд заочного рішення; переглянути заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 лютого 2011 року у справі № 2-361/11 та скасувати його, а справу призначити до розгляду за правилами загального позовного провадження.

15.07.2020 представник заінтересованої особи АТ «Універсал Банк» згідно з ордером Івачковський В.В. подав через канцелярію суду письмові заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, ухваленого 10.02.2011. Просить відмовити ОСОБА_1 у поновленні процесуального строку, встановленого для подання заяви про перегляд заочного рішення, і залишити заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення без розгляду. Заперечення мотивує тим, що 10 лютого 2011 року судом було ухвалено законне рішення, були виконані всі вимоги цивільного процесуального судочинства та належним чином повідомлено відповідачів про дату, час та місце розгляду справи. ОСОБА_1 отримала рішення суду 19.02.2010, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення. Також вона повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про що також свідчать поштові повідомлення про вручення. Доказів того, що нею було втрачено документ, що посвідчує особу, чи працівниками поштового зв`язку було вчинено протиправні діяння під час вручення судових документів, заявником не надано. Посилання відповідача, що за адресою її реєстрації: АДРЕСА_1 , на час розгляду справи всю поштову кореспонденцію отримували представники банку, є маніпуляцію з метою поновлення строку для подачі заяви на перегляд заочного рішення.Так, вперше виконавче провадження було відкрито 20.02.2012. Іпотечне майно, за яким відповідачі були зареєстровані, було виставлено на прилюдні торги. Торги не відбулось в зв`язку з відсутністю купівельного попиту. 28.12.2012 виконавчий лист було повернуто стягувачу, оскільки останній не надав згоду на залишення за собою нереалізованого майна. Разом з тим, відповідач в заяві про перегляд заочного рішення вказує, що про ту обставину, що її чоловік має заборгованість перед банком, їй стало відомо під час реалізації будинку та земельної ділянки, які були предметом іпотеки. Також відповідач вказує, що на час розгляду даної цивільної справи іпотечне майно реалізовувалось іпотекодержателем, про що банку було відомо. З зазначеного твердження випливає, що під час розгляду справи в 2011 році заявнику було відомо про наявність судового спору.Що стосується реалізації іпотечного майна та начебто отримання судової кореспонденції представниками банку замість відповідачів, то з даного питання заявник вводить суд в оману.Вдруге відділом ДВС Вінницького РУЮ 21.01.2013 було відкрито виконавче провадження для примусового виконання виконавчого листа № 2-361, виданого 17.02.2011 Вінницьким районним судом Вінницької області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 боргу за кредитним договором в сумі 315 845,85 грн на користь ПАТ «Універсал Банк».Лише 20.09.2013 між ВДВС Вінницького РУЮ та ПП «Нива ВШ» було укладено договір про надання послуг по організації та проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. В рамках виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення предмет іпотеки був реалізований з третіх прилюдних торгів, переможцем яких згідно з протоколом № 0213164-1 від 21.02.2014 був ОСОБА_4 .Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 30.10.2014 за позовом ОСОБА_2 визнано недійсними прилюдні торги з реалізації нерухомого майна, а саме: житлового будинку по АДРЕСА_1 та земельної ділянки. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 16.12.2014 ухвалено нове рішення, змінено мотивувальну частину та визнано недійсними прилюдні торги з реалізації зазначеного будинку та земельної ділянки. Ухвалою ВССУ від 25.02.2015 рішення апеляційного суду залишено без змін.Таким чином, власником будинку та співвласниками земельної ділянки іпотечного майна на час ухвалення судового рішення 10.02.2011 були відповідачі. А отже, представники банку не могли отримати жодних поштових повідомлень замість заявника.Також зазначає, що банку 10.07.2020 з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що іпотечне майно після визнання торгів недійсними було реалізоване без відома «Універсал банк» згідно з договором купівлі-продажу від 19.07.2016, власником якого став ОСОБА_5 . Це вказує на ту обставину, що відповідачі як співвласники майна та подружжя не лише знали про наявність судового рішення, але й вчинили дії, спрямовані на уникнення від виконання судового рішення та не унеможливлення повторної реалізації майна з прилюдних торгів шляхом його відчуження.Щодо доводів заявника, що остання мала постійне місце проживання з 21.08.2001 і по даний час по АДРЕСА_2 , що підтверджується актом з місця проживання та довідкою № 1283 від 16.06.2020, є недостовірними, а також такими, що не можуть братись до уваги, виходячи з такого.Так, 10.05.2007 з метою отримання кредиту, відповідачами була заповнена анкета, згідно з якою адреса як місця реєстрації, так і адреса фактичного місця проживання становить: АДРЕСА_1 .В договорі поруки від 15.05.2007 зазначено адресу: АДРЕСА_1 .В нотаріально завіреній згоді ОСОБА_1 від 15.05.2007 на укладення договору іпотеки та подальшої нотаріальної згоди ОСОБА_1 на внесення змін до договору іпотеки від 24.12.2007 зазначено адресу: АДРЕСА_1 . Згідно з довідкою № 1283 від 16.06.2020, наданою заявником до заяви про перегляд заочного рішення, ОСОБА_1 прибула за адресою: АДРЕСА_2 лише 13.07.2011. Акт опиту сусідів від 18.06.2020 складено за заявою ОСОБА_3 та не може вважатись доказом постійного проживання останньої за адресою: АДРЕСА_2 , враховуючи, що квартиронаймачем являється її свекор.Акт, затверджений головою сільської ради 16.06.2020 зі слів власника будинковолодіння ОСОБА_2 та зі слів сусідів ОСОБА_3 , що ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але не проживала, не може взагалі судом братись до уваги.По-перше, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували і перебувають в зареєстрованому шлюбі. В заяві про перегляд заочного рішення ОСОБА_3 вказує, що її чоловік проживає з нею за однією адресою: АДРЕСА_2 . Натомість акт від 16.06.2020 затверджується сільським головою с. Вінницькі Хутори, що зі слів власника будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не проживала. Таким чином, стає очевидним, що відповідачі надалі продовжують користуватисябудинком АДРЕСА_1 .По-друге, акт складений 16.06.2020 зі слів власника такого, як ОСОБА_2 , не може нічого підтверджувати, оскільки за даними Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно з 19.07.2016 власником будинку по АДРЕСА_1 являється ОСОБА_5 . Крім того, заявникомне дотримано процедури відповідно до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання». По-третє, за відомостями МКП «Управляюча компанія Замостя» особа в Вінниці проживає лише з 13.07.2011, в той час, коли рішення ухвалено 10 лютого 2011 року. Також ОСОБА_1 зазначає в своїй заяві про перегляд заочного рішення про те, що поза увагою суду залишилось укладення позичальником договору іпотеки. Проте, позовні вимоги позивач заявив про стягнення заборгованості за кредитом. Предмет позову стягнення боргу. Реалізація іпотечного майна була здійснена в рамках примусового виконання заочного рішення Вінницького районного суду від 10.02.2011, торги з реалізації якого за позовом ОСОБА_2 були визнані недійними, та майно було в подальшому відчужено без відома стягувача з метою унеможливлення примусового виконання судового рішення.Таким чином, наявність договору іпотеки станом на дату ухвалення судового рішення не вказувала на незаконність чи необґрунтованість судового рішення, а отже, не є підставою для скасування заочного рішення.Заявник вказує, що жодних договорів поруки та додаткової угоди не підписувала, що може бути підтверджено судовою почеркознавчою експертизою, проте не надає жодних доказів на спростування даної обставини. Недійсність договору поруки нічим не підтверджена. Жодних дій для визнання таких договорів недійсними відповідачем ОСОБА_1 вчинено не було. Також ОСОБА_1 вказує, що перебувала в депресії в зв`язку зі смертю сина ІНФОРМАЦІЯ_2 і, дізнавшись про нову вагітність, встала на облік у жіночу консультацію, була під постійним наглядом лікарів, на стаціонарному та амбулаторному лікуванню, тому не могла укласти будь-яких правочинів.Однак, для підтвердження зазначених обставин, жодних документів окрім свідоцтва про народження не надає. Слід також врахувати термін вагітності, згідно з свідоцтвом про народження ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , тоді як договір поруки було укладено 15.05.2007, майже за 09 місяців до дати народження.Натомість, ІНФОРМАЦІЯ_4 (в день укладення договору поруки) в приміщенні нотаріуса заявник подає нотаріально завірену заяву про згоду на здійснення її чоловіком ОСОБА_2 застави та укладення договору іпотеки щодо майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, а саме: земельної ділянки площею 0,06 га за адресою: АДРЕСА_1 . Одночасно підтверджує, що отримання кредиту, про який їй відомо та виконання за яким буде забезпечено іпотекою, є в інтересах сім`ї і на умовах, які попередньо оговорені та вигідні для сім`ї ОСОБА_3 . Договір поруки відповідно був укладений 15.05.2007. Надалі, 24.12.2007 у нотаріуса Баталова Наталія Миколаївна подає нотаріально завірену заяву про згоду на внесення змін до договору іпотеки.Таким чином, стає очевидним, що посилання заявника, що вона була під постійним наглядом лікарів, відтак не могла укласти будь-яких правочинів, не лише нічим не підтверджено, але й спростовується нотаріально завіреною заявою від 15.05.2007.Заявник зазначає, що суд не врахував, що договір поруки укладений від 15.05.2007, а додаткова угода від 27.03.2009 укладена до договору поруки від 14.05.2007, який в матеріалах відсутній.Кредитний договір було укладено 14.05.2007. Договір іпотеки та договір поруки було укладено 15.05.2007. Описка в додатковій угоді, що він укладений до договору поруки від 14.05.2007, не впливає на правильність ухвалення судового рішення, оскільки п. 1 додаткової угоди до договору поруки чітко прописано, що сторони, враховуючи зміни, а саме: укладення додаткової угоди № 3 від 27.03.2009 до основного договору (кредитний договір № 15/04/365к-07 від 14.05.2007) внесли відповідні зміни до договору поруки.П. 1 договору поруки від 15.05.2007 вказано, що поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за зобов`язаннями, що випливають з кредитного договору № 15/04/365к-07від 14.05.2007.А отже, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстав для задоволення заяви про перегляд заочного рішення немає.

Щодо поновлення заявнику строку для подання заяви про перегляд заочного рішення представник заінтересованої особи АТ «Універсал Банк» згідно з ордером Івачковський В.В. зазначає, що в заяві про перегляд заочного рішення заявник вказує, що їй стало відомо про заборгованість перед банком під час реалізації будинку та земельної ділянки.Як уже зазначалось будинок та земельну ділянку було реалізовано на торгах 21.02.2014, які в подальшому за позовом ОСОБА_3 (відповідача-1) були визнані недійсними, та спільне сумісне майно земельна ділянка вже 19.07.2016 була відчужена за нотаріально завіреним договором купівлі-продажу.У виконавчому листі було зазначено про стягнення боргу солідарно з обох ОСОБА_3 .Таким чином, не зрозуміло, що заважало заявнику у 2014 році звернутись з заявою про перегляд заочного рішення. Надалі заявник надає постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.12.2019. Таким чином, за будь-яких умов з грудня 2019 року особа мала достатньо часу, щоб ознайомитись з матеріалами справи. Проте, заяву про перегляд заочного рішення було подано лише в червні 2020 року.Таким чином, відсутні підстави для поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Також представник заінтересованої особи АТ «Універсал Банк» згідно з ордером Івачковський В.В. зазначає, що подання заяви про перегляд заочного рішення з тривалим пропущенням строків, невжиття тривалий час дій щодо ознайомлення з матеріалами справи, перекручування обставин, є зловживанням процесуальними правами, спрямованими на затягування виконання судового рішення.

07.08.2020 заявник ОСОБА_1 подала до суду письмові пояснення на заперечення АТ «Універсал Банк». В поясненнях зазначає, що по-перше, в заяві зазначено, що вона дізналася про наявність судового рішення у даній справі у квітні 2020 року, коли під час оформлення спадщини їй повідомили, що вона знаходиться у реєстрі боржників на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження. Інших обставин нею вказано не було, у тому числі і тієї, про яку зазначає позивач у своїх запереченнях.В заяві про перегляд заочного рішення вона зазначила, що про існування боргу за кредитним договором перед банком дізналася під час реалізації будинку та земельної ділянки, оскільки вважала, що кошти в сумі 20 000 дол. США - перший транш, про який їй було відомо, повернуто банку у повному обсязі. При цьому працівники банку на жодне судове рішення не посилалися, і вона вважала, що стягнення на майно вчинене на підставі виконавчого напису нотаріуса, про що їй було повідомлено безпосередньо у нотаріуса під час нотаріального посвідчення її підпису на надання згоди на укладення договору іпотеки і роз`яснено процедуру та наслідки забезпечення зобов`язання за кредитним договором іпотекою. По-друге, як вбачається з матеріалів справи, рішення Вінницьким районним судом було ухвалено 10.02.2011, тому ОСОБА_1 19.02.2010 (рік назад) не могла його отримати.По-третє, ОСОБА_1 ніколи не була ні власником, ні співвласником іпотечного майна, тому її згоди на реалізацію даного майна потрібно не було. По-четверте, іпотечне майно знаходилось у іпотекодержателя до відкриття виконавчого провадження, на яке відповідно до п. 4.3 договору іпотекодержатель мав право звернути стягнення. По-п`яте, власник іпотечного майна ОСОБА_2 не користувався таким майном з 2010 року, всі правоустановчі документи та ключі від жилого будинку знаходились у банку, будь-якого майна у будинку, яке б належало ОСОБА_7 та членам його сім`ї на праві власності, у будинку ні на час передання його іпотекодержателю, ні на час його реалізації не було. По-шосте, акт від 16.06.2020, затверджений сільським головою с. Вінницькі Хутори В.В. Кравченко, ніким не скасований, затверджений уповноваженою особою, а ОСОБА_2 у даному акті зазначений як власник у період з 21.12.2006 по 05.07.2011. По-сьоме, дійсність акта опиту сусідів № 128, затвердженого начальником МКП «УК «Замостя» ОСОБА_8 , позивач ставить під сумнів лише на тій підставі, що квартиронаймачем являється свекор заявниці, що ніякій логіці не відповідає.Крім того, незрозумілим є посилання позивача на недотримання заявником процедури відповідно до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», та які саме норми даного Закону заявник порушила.Так, згідно зі статтею 2 даного Закону, громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.У заяві про перегляд заочного рішення вона зазначила, що з 2001 року по даний час її постійним місцем проживання була квартира під номером АДРЕСА_2 .Жодних анкет ОСОБА_1 до банку не подавала та їх не підписувала, жодних даних відносно себе не зазначала, що може бути підтверджено судовою почеркознавчою експертизою. Крім того, при візуальному огляді акта-заяви на суму 20 000 дол. США, який доданий позивачем до заперечень, видно, що такий акт написаний одним почерком та підпис поряд з прізвищем ОСОБА_1 виконаний не заявником, а іншою особою.Також слід звернути увагу на те, що у анкеті-заяві відсутні паспортні дані ОСОБА_1 , середньомісячний дохід та інші дані, які містяться в анкеті, що свідчить про те, що анкету-заяву заповнювала особа, яка такими даними не володіла.При нотаріальному посвідченні заяв про надання згоди на укладення договору іпотеки та отримання кредиту в сумі 20 000 дол. США та внесення змін до договору іпотеки дані щодо місця реєстрації були отримані нотаріусом на підставі паспорту заявниці відповідно до Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, чинної на час посвідчення таких заяв.Відтак, враховуючи, що на час звернення з позовом до суду та на час ухвалення судом заочного рішення іпотечне майно, в якому були зареєстровані відповідачі, було передано іпотекодержателю на підставі п. 4.3 договору іпотеки, відповідачі були позбавлені можливості бути належним чином повідомленими про час та місце розгляду даної справи.Зазначення прізвища відповідачки, написаного іншою особою, у повідомленні про вручення поштового відправлення із вказівкою дати, яка передувала ухваленню такого рішення, не свідчить про отримання судового рішення заявником.За даних обставин жодного належного та допустимого доказу отримання відповідачкою судового рішення в матеріалах справи не міститься.Зазначаючи на відсутність обставин з посиланням на докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, представник позивача посилається на те, що:наявність договору іпотеки станом на дату ухвалення судового рішення не вказувала на незаконність чи необґрунтованість судового рішення, отже, не є підставою для скасування заочного рішення;заявником не наданий висновок експерта згідно з п. 3 ст. 102 ЦПК України на підтвердження недійсності договору поруки. В додатковій угоді до договору поруки була допущена описка у даті укладення кредитного договору.Вважає, що представник позивача перекрутив факти, виклавши їх довільно, та неправильно зрозумів доводи заявника у заяві про перегляд заочного рішення.По-перше, вона не зазначала у заяві, що поза увагою суду залишилось укладення позичальником договору іпотеки. Такий договір, як і наявність боргу ОСОБА_2 перед банком, заявник не заперечує.Як вбачається із заяви про перегляд заочного рішення, заявниця зазначає, що ніколи не укладала та не підписувала договору поруки і додаткової угоди до такого договору, в період її перебування у важкому психічному стані жодних правочинів не укладала, оскільки не могла та не бажала брати на себе будь-які зобов`язання. При цьому вона не заперечувала надання згоди на укладення кредитного договору на 20 000 дол. США та договору іпотеки, і нотаріально посвідчена заява не є правочином, яка тягне за собою будь-які наслідки для ОСОБА_1 .По-друге, доводи представника Позивача про те, що у додатковій угоді до договору поруки допущена описка, яка на впливає на правильність ухвалення судового рішення, не ґрунтується на дійсних обставинах справи та на вимогах чинного законодавства.Так, суд при встановленні всіх обставин справи та безпосереднього дослідженні доказів у їх сукупності, при дотриманні норм процесуального права, повинен був встановити розбіжність в укладених правочинах, оскільки в описовій частині зазначено, що між позивачем та ОСОБА_1 був укладений договір поруки 15.05.2007, а додаткова угода від 27.03.2009 була укладена до договору поруки від 14.05.2009, який в матеріалах справи відсутній та позивачем наданий не був. Встановивши дану обставину, суд повинен був викласти відповідні обґрунтування у мотивувальній частині рішення. Однак, як вбачається із заочного рішення, судом в основу рішення покладені доводи позивача без дослідження та оцінки будь-яких доказів у справі, що призвело до неправильного вирішення справи, та не було взято до уваги, що істотною умовою додаткової угоди є реквізити основного договору, до якого вносяться відповідні зміни даною угодою.Крім вищевикладеного, звертає на себе увагу велика кількість помилок та описок у даній справі.У повідомленні про вручення поштового відправлення зазначена дата отримання ОСОБА_1 судового рішення 19.02.2010, в той час, коли таке рішення було ухвалено 10.02.2011, з заявника солідарно стягнуто кошти за додатковою угодою від 27.03.2009 до договору поруки від 14.05.2007, якого не існує, що за логікою банку та суду, що ухвалив заочне рішення, не є суттєвою обставиною для солідарної відповідальності заявника за зобов`язаннями, за які вона не поручалась, у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено виконавчий лист № 2-361/2011, виданий 17.01.2011, тобто до ухвалення заочного рішення.

Що стосується заперечень представника позивача на клопотання про поновлення строку, то у даних запереченнях повністю продубльовані доводи у запереченнях на заявупро перегляд заочного рішення, за виключенням того, що представником позивача змінено дату отримання заявником заочного рішення, та замість 19.02.2010, як зазначено у повідомленні про вручення поштового відправлення, дату виправлено на 19.02.2011, що не відповідає дійсності.

В судове засідання 18.11.2020 учасники справи не з`явились з невідомих суду причин, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку.

Заявник (відповідач по справі) ОСОБА_1 та її представник згідно з ордером Шишковська А.Б. попередньо подали через канцелярію суду спільну письмову заяву про розгляд заяви про перегляд заочного рішення у їхню відсутність, дану заяву підтримують та просять її задовольнити.

Заінтересована особа (відповідач по справі) ОСОБА_2 попередньо подав через канцелярію суду письмову заяву про розгляд заяви про перегляд заочного рішення у його відсутність, в заяві також зазначив, що проти задоволення заяви не заперечує.

Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник заінтересованої особи - Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (позивач по справі) згідно з ордером Івачковський В.В. в судове засідання 18.11.2020 не з`явився, будь-яких заяв про розгляд справи 18.11.2020 у його відсутність чи про відкладення розгляду справи на адресу суду не подавав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 18.11.2020 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази, надані учасниками справи та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Судом установлено, що Вінницьким районним судом Вінницької області 10 лютого 2011 року було ухвалено заочне рішення у справі № 2-361/11 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» суму заборгованості в розмірі 315 845,85 грн, з яких: непогашений кредит 268 725,37 грн; несплачені відсотки 46 164,24 грн; підвищені відсотки 956,24 грн та вирішено питання щодо розподілу судових витрат (а.с. 77-79).

Згідно з рішенням та матеріалами справи відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до відомостей адресно-довідкового сектору ВГІРФО УМВС України в Вінницькій області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , станом на 21.01.2011 були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 73 зі звороту).

Стаття 5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» декларує, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства.

Відповідно до положень, викладених в ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (визначення термінів), вбачається, що «місце проживання» - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; «документи, до яких вносяться відомості про місце проживання» - це паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

Згідно з положеннями, викладеними у ч.1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

З аналізу вищевикладених норм права, убачається, що місцем проживання фізичної особи є не фактичне місце проживання такої особи, а зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України (чинної на час ухвалення оспорюваного рішення суду) для розгляду цивільної справи в порядку заочного провадження необхідне дотримання передбачених законом умов та правил. Процедура заочного провадження можлива при наявності одночасно кількох умов: 1) неявка в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або 2) якщо повідомленні відповідачем причини неявки визнані неповажними; 3) згода позивача на таке вирішення справи.

Повідомлення сторін про час та місце розгляду справи станом на дату ухвалення заочного рішення 10 лютого 2011 року проводилось відповідно до вимог ст.ст. 74, 75, 76 ЦПК (чинної на час ухвалення оспорюваного рішення суду).

Згідно з ч. 5 ст. 74 ЦПК України (чинної на час ухвалення оспорюваного рішення суду) у разі відсутності фізичних осіб, що не мають статусу підприємців, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Судові повістки про виклик до суду на 10 лютого 2011 року були надіслані відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на адресу їхньої реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 , та були отриманні останніми 26.01.2011, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 70, 71).

Відповідно до статті 27 ЦПК України (чинної на час ухвалення оспорюваного рішення суду), участь у судових засіданнях це право, а не обов`язок сторін. Тому не можна вважати основою заочного провадження один лише факт неявки відповідача в судове засідання. Необхідним елементом є відсутність заяви відповідача про розгляд справи у його відсутності або визнання неповажними причин неявки. Якщо відповідач повідомив суд про причини неявки в судове засідання і вони визнані судом поважними, то суд відкладає розгляд справи відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК. Якщо ж від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності, то говорити про можливість заочного розгляду справи також немає підстав.

У пункті 30 постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що заочний розгляд судом цивільної справи відповідно до статті 224 ЦПК допускається лише у тому разі, коли відповідач або всі відповідачі у справі, якщо їх було кілька, повідомлені належним чином про час і місце судового розгляду, не з`явилися в судове засідання при відсутності в ньому їх представників і від них не надійшло повідомлення про причини неявки чи зазначені ними причини визнані неповажними, або такі особи залишили залу судового засідання до його закінчення і проти такого розгляду справи не заперечує позивач та ним не було змінено предмета або підстави позову чи розміру позовних вимог. У разі внесення таких змін заочний розгляд справи провадиться у випадку неявки за зазначених вище умов відповідача (всіх відповідачів) після одержання ним (ними) повідомлення суду про ці зміни.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявником та його представником не доведено перед судом поважності причин неявки заявника ОСОБА_1 (відповідача по справі) в судове засідання 10.02.2011. Інші зазначені у заяві доводи, суд не вважає істотними, а розцінює як її незгоду із мотивами постановленого заочного рішенням суду від 10.02.2011, що не позбавляє її права оскаржити дане рішення в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно зі ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 127 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Так, відповідно до п. 8 ст. 129 Конституції України, одним із фундаментальних принципів правосуддя є забезпечення апеляційного і касаційного оскарження рішення суду, окрім випадків, встановлених законом.

Аналогічні норми містяться в статті 14 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Поняття «перегляд судового рішення» є значно ширшим ніж «оскарження судового рішення» в розумінні процесуального законодавства.

Поняття «забезпечення права» за своїм змістом є більш широким поняттям, ніж поняття «право», яке використовується у законі, бо воно передбачає, крім самого «права», ще й гарантований державою механізм його реалізації. Забезпечення права на оскарження включає як можливість оскарження судового рішення, так і обов`язок суду прийняти та розглянути подану заяву чи скаргу.

Процесуальний Закон не дає визначення терміну «поважні причини». Однак в Рішенні Верховного Суду України від 13.09.2006 по справі № 6-26370кс04 (№ в ЄРДРСРУ 135558) вказане наступне: «Поважними причинами пропуску строку позовної давності вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення позову стає неможливим або утрудненим» .

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 272 ЦПК України (чинної на час ухвалення оспорюваного рішення суду) учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Якщо недотримання строків на подання заяви про перегляд заочного рішення було зумовлене діями (бездіяльністю) лише суду першої інстанції, зокрема особі з запізненням було направлено копію повного тексту рішення суду або ненаправлено взагалі, то ця обставина може бути підставою для поновлення строку на оскарження за заявою особи, яка оскаржує судове рішення.

Вказане вище підтверджує те, що у суду є «свобода розсуду» або дискреційні повноваження суду на поновлення процесуальних строків, адже за таких обставин лише суд вирішує, яка причина є поважною, і які докази можна приймати до уваги, разом з цим суд повинен обґрунтувати свою позицію відповідними доводами, а не лише зазначити «визнати поважними причини пропуску процесуальних строків» (Ухвала ВСУ від 26.01.2006 справа № 6-7307кс04).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Судом встановлено, що заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10.02.2011 по справі № 2-361/2011 було надіслано відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за місцем їхньої реєстрації в строки, встановлені ч. 5 ст. 272 ЦПК України (чинної на час ухвалення оспорюваного рішення суду).

Відповідно до ст. 228 ЦПК України (чинної на час ухвалення оспорюваного рішення суду), відповідачі мали право в разі незгоди з заочним рішенням суду протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення подати до Вінницького районного суду Вінницької області заяву про його перегляд.

Так, суд вважає необґрунтованим та не доведеним належними і допустимими доказами твердження заявниці щодо поновлення строку звернення із заявою про перегляд заочного рішення суду у цивільній справі № 2-361/11 з тих підстав, що про заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10.02.2011 вона дізналася у квітні 2020 року, коли під час оформлення спадщини їй повідомили, що вона знаходиться у реєстрі боржників на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження.Будинок і земельну ділянку, які були предметом договору іпотеки, було реалізовано на торгах 21.02.2014, що в подальшому за позовом ОСОБА_3 (відповідача-1) були визнані недійсними, та спільне сумісне майно земельна ділянка вже 19.07.2016 була відчужена за нотаріально завіреним договором купівлі-продажу.У виконавчому листі було зазначено про стягнення боргу солідарно з обох ОСОБА_3 .Таким чином, є незрозумілим, що заважало заявнику в період часу з 2014 року звернутись з заявою про перегляд заочного рішення. Однак навіть якщо припустити, що заявник ОСОБА_1 дізналася про заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10.02.2011 у квітні 2020 року, з матеріалами даної цивільної справи вона ознайомилася 19.05.2020, що підтверджується відповідною відміткою на поданій нею до суду письмовій заяві, то всеодно нею пропущено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, визначений статтею 284 ЦПК України (в редакції, чинній на час звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення), оскільки з такою заявою вона звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області лише 19.06.2020. Поважних причин, з яких заявник ОСОБА_1 не змогла подати заяву в двадцятиденний строк, визначений ст. 284 ЦПК України, з дня отримання заочного рішення, нею зазначено не було та не було подано відповідних доказів.

Тому суд не вбачає підстав для поновлення строку ОСОБА_1 на подання заяви про перегляд заочного рішення, що є наслідком відмови у задоволенні клопотання та залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України»). Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 зазначено про те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Також суд вважає за необхідне роз`яснити, що ухвала про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від заочного рішення, оскільки така ухвала не передбачена в переліку ухвал, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду першої інстанції, визначені ст. 353 ЦПК.

Окрім того, в контексті ч. 4 ст. 287 ЦПК України, після залишення заяви відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення відповідач може оскаржити в апеляційному порядку не таку ухвалу суду, а саме заочне рішення.

Керуючись ст.ст. 211, 247, 280, 287-289 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення із заявою про перегляд заочного рішення суду у цивільній справі № 2-361/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 лютого 2011 року по цивільній справі № 2-361/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ Ю.Ф. Карпінська