справа № 566/1139/20
провадження 2/566/397/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 року смт. Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області

у складі:

одноособово - головуючого судді Лободзінського А.С.,

при секретарі судового засідання Драган Л.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в смт. Млинів Рівненської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулось в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача борг згідно кредитного договору №б/н від 18.05.2015 року в розмірі 54229 гривень 55 копійок та судові витрати по справі.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18 травня 2015 року між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №б/н, за яким останній відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 500,00 гривень.

Однак, взяті на себе зобов`язання за договором відповідач не виконала, що призвело до утворення простроченої заборгованості, яка станом на 14.06.2020 року становить 54229 гривень 55 копійок та складається з наступного:

- 671,18 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: - 671,18 грн.- заборгованість за простроченим тілом кредиту;

- 241,08 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.. 625 ЦК України;

- 53317,29 грн. - нарахована пеня.

Оскільки заборгованості по кредитному договору відповідачем не сплачено, Банк просить стягнути борг в судовому порядку, посилаючись на розрахунок заборгованості від 14.06.2020 року; витяг з "Умови та правила надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою"; копію заяви позичальника та довідку про умови кредитування та обслуговування кредитної карти.

В судове засідання представник позивача не з`явився. Натомість, разом із позовною заявою подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника банку, в якій вказав, що в разі неявки відповідача, АТ КБ "ПриватБанк" не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача та постановлення заочного рішення у справі. ( а.с. 6)

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання, будучи належним чином повідомленою про час і дату судового розгляду, не з`явилася ( а.с. 75). Через канцелярію суду від її представника надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що відповідач ОСОБА_2 позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні, покликаючиь на недоведеність позивачем виникнення кредитних договірних правовідносин із відповідачем, необґрунтованість розрахунку заборгованості наданого банком, а також на сплив позовної давності щодо вимог про стягнення з відповідача суми нарахованої пені. (а.с. 88-94)

20 листопада 2020 року, через канцелярію суду, від позивача АТ КБ «Приватбанк» надійшла відповідь на відзив, в якій вказано про те, що договір між Банком та ОСОБА_2 укладено з дотриманням вимог передбачених ЦК України. Факт надання кредитних коштів та користування ними відповідачем стверджується доданою до позовної заяви виписки про рух коштів по рахунку, з якої вбачається, що відповідач знімала кредитні кошти, частково гасила заборгованість та знову користувалася наданими їй банком коштами. Саме цей документ має статус первинного документу.

Дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до частини 1, 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Параграфом першим глави 71 ЦК України регулюються правовідносини позики.

Статтею 1046 Кодексу передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного між Банком та відповідачем ОСОБА_2 18.05.2015 року кредитного договору №б/н, за яким банк взяв на себе зобов`язання видати відповідачу кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжній картці, ОСОБА_2 впродовж строку кредитування, отримала кредитні кошти в розмірі встановленого кредитного ліміту, зі сплатою відсотків за його користування.

В подальшому ОСОБА_2 користувалася кредитними коштами, що підтверджується документально та спростовує доводи представника позивача щодо недоведеності банком виникнення кредитних договірних правовідносин із відповідачем (а.с. 68-69).

Поряд з цим, в подальшому свого обов`язку по поверненню використаних кредитних коштів у строки на умовах та в розмірах, передбачених договором, відповідач належним чином не виконала, у зв`язку з чим, станом на 14.06.2020 року їй нараховано заборгованість в сумі 54229 гривень 55 копійок та складається з наступного:

- 671,18 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту;

- 241,08 грн. - заборгованість за простроченими відсотками;

- 53317,29 грн. - нарахована пеня.

Факт нарахування вказаної заборгованості підтверджуються розрахунком (а.с. 8-11).

Розглядаючи обгрунтованість вказаного розрахунку, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Зазначена у розрахунку сума заборгованості за простроченими відсотками узгоджується з розміром відсоткової ставки, зазначеної в Тарифах, а отже, нарахована заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит в сумі 241,08 грн. є обгрунтованою.

Тому, нарахована заборгованість зі сплати простроченого тіла кредиту та прострочених процентів, є обгрунтованою, оскільки передбачена умовами Договору.

Крім цього, згідно з п. 2.1.1.12.6.1 Договору, у разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом, Клієнт сплачує Банку пеню в розмірі зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування.

Однак, відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому в даному випадку з відповідача на користь банку підлягає стягненню лише один із заявлених до стягнення видів неустойки - загальна пеня за прострочене зобов`язання в сумі - 51849,29 грн., так як банком, згідно розрахунку заборгованості, нараховано два види пені: 51849,29 грн. - за прострочене зобов`язання і 1468,00 грн. - за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.. А тому, є очевидним, що нарахування пені за прострочену заборгованість від 100 грн. охоплюється нарахованою пенею за прострочене зобов`язання. Відтак, обгрунтованим є розмір пені в сумі 51849,29 грн..

Відповідно до ст.. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч.1 ст. 257 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Пунктом 1 частини 2 статті 257 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені);

Оскільки, позов подано 21.09.2020 року, а представником відповідача у відзиві на позовну заяву заявлено вимогу про застосування строку спеціальної позовної давності до вимог про стягнення із відповідача суми пені, то в задоволенні позовних вимог про стягнення пені, нарахованої понад один рік, а саме до 21.09.2019 року, слід відмовити. Водночас до стягнення з відповідача підлягає сума пені, яка нарахована і підтверджена розрахунком в межах одного року до моменту пред"явлення позову. Так, з розрахунку видно, що розрахунок пені здійснено помісячно з накопичувальним підсумком в сумі 51 849,29 грн. станом на 01.10.2019 року. Відтак, оскільки щоденний розрахунок пені відсутній, то суд позбавлений можливості визначити борг з пені за 10 днів вересня 2019 року з 21.09.2019 року по 01.10.2019 року. Після 01.10.2019 року розмір нарахованої пені згідно поданого розрахунку не змінювався. Відтак, відсутня пеня, яка б була нарахована та підлягала стягненню в межах строку позовної давності.

Отже, проаналізувавши досліджені у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що обов`язок ОСОБА_1 по поверненню кредиту знайшов своє підтвердження частково.

У зв`язку з цим, з відповідача необхідно стягнути борг за кредитним договором в сумі 912,26 грн., що складається з:

- 671,18 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту;

- 241,08 грн. - заборгованість за простроченими відсотками;

В задоволенні позовних вимог в частині стягненняобгрунтованого розміру пені слід відмовити у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Враховуючи вище викладене, на підставі 526, 530, 549 1054 ЦК України, керуючись статтями 12, 13, 19, 89, 141, 209 - 210, 258 - 259, 265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", , рах. № НОМЕР_2 ( для погашення заборгованості та судових витрат), МФО №305299, заборгованість за кредитним договором №б/н від 18.05.2015 року в розмірі 912 (дев`ятсот дванадцять) гривень 26 копійок, яка складається з наступного: 671,18 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 241,08 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Стягнути із ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", , рах. № НОМЕР_2 ( для погашення заборгованості та судових витрат), МФО №305299, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, судовий збір в сумі 35 (тридцять п`ять) гривень 31 копійка.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити., у зв`язку із проскуом строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржене до судової палати з розгляду цивільних справ Рівненського апеляційного суду через Млинівський районний суд шляхом подання в тридцятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

С У Д Д Я :