Постанова

Іменем України

30 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 2-2880/11

провадження № 61-3779св19

Верховний суд у складі колегії суддів Третьої Судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М. (суддя-доповідач),

суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк»

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «АПК-ЛТД»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Бонапарт»на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року у складі судді Куценко Т. Р.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2018 року ТОВ «Бонапарт» звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні, поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа.

Заява обґрунтована тим, що заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2011 року задоволено позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та стягнуто на його користь солідарно з ОСОБА_1 , ТОВ «АПК-ЛТД» заборгованість за кредитним договором від 11 квітня 2008 року № 5/К-в у розмірі 28 520,86 євро, що в гривневому еквіваленті становить 289 837,53 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ТОВ «АПК-ЛТД» на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором від 25 березня 2009 року № 3/К-гр у розмірі 15 814 929,32 грн.

15 березня 2017 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та

ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» укладено договір відступлення права вимоги, відповідно якого банк відступив, а товариство набуло належні банку права вимоги за кредитними договорами на загальну суму

42 825 424,90 грн. Окрім того, 20 липня 2017 року між сторонами укладено два окремі договори відступлення права вимоги за договорами поруки. У свою чергу, 06 червня 2017 року між ТОВ «Інвест-Кредо» та

ТОВ «Інформаційно-консультаційний центр розвитку підприємництва у Печерському районі» було укладено договір відступлення права вимоги за кредитними договорами на загальну суму 42 825 424,90 грн. Окрім того,

09 серпня 2017 року між ТОВ «Інформаційно-консультаційний центр розвитку підприємництва у Печерському районі» та ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» укладено договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами на загальну суму 42 825 424,90 грн та договорами поруки на зазначену суму. 09 серпня 2017 року між ТОВ «ФК Інвест-Кредо» та ТОВ «Бонапарт» укладено договір відступлення права вимоги за кредитними договорами на загальну суму 42 825 424,90 грн. Таким чином, ТОВ «Бонапарт» є новим кредитором боржника ОСОБА_1 .

Після укладення зазначених договорів ТОВ «Бонапарт» отримало у розпорядження оригінали кредитних договорів та договорів поруки, проте оригінал виконавчого листа банком передано не було у зв`язку із втратою. Банком виконавчий лист до виконання не пред`являвся, виконавче провадження не відкривалося. Таким чином, виконавчий лист втрачений по незалежним від товариства причинам, а тому товариство не мало змоги пред`явити виконавчий лист до виконання в обумовлені законом строки.

Посилаючись на зазначене, просило задовольнити заяву про заміну стягувача у виконавчому провадженні, поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2018 року заяву задоволено.

Замінено стягувача ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на

ТОВ «Бонапарт» у виконавчому провадженні по виконанню заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2011 року в справі за позовом ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 , третя особа - ТОВ «АПК-ЛТД» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Видано дублікат виконавчого листа про примусове виконання зазначеного судового рішення та поновлено строк пред`явлення його до виконання.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що 18 квітня 2014 року у цій справі було видано виконавчий лист зі строком пред`явлення виконавчого листа до виконання до 04 лютого 2014 року, однак виконавчий лист втрачено банком та строк його пред`явлення до виконання пропущений заявником із причин, незалежних від його волі, оскільки права кредитора набуті лише в серпні 2017 року, у зв`язку з чим заяву ТОВ «Бонапарт», на думку суду, слід визнати обґрунтованою та задовольнити.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргу до Дніпропетровського апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2019 року залишено апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2018 року без руху до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції.

24 січня 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі дублікату виконавчого листа

№ 2-2880/11, виданого 14 серпня 2018 року.

Заява мотивована тим, що задовольняючи заяву про заміну стягувача та видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення, суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що

ТОВ «Бонапарт» набуло право кредитора 09 серпня 2017 року, придбавши права кредитора за судовим рішенням, по якому банком вже було пропущено строк на примусове виконання. Ухвалою суду від 23 червня

2016 року банку вже було поновлено строк пред`явлення для виконання виконавчого листа, але банк не скористався своїм правом на примусове виконання та не пред`явив виконавчий лист до виконання.

Посилаючись на те, що заявник оскаржує ухвалу суду від 01 червня

2018 року, тоді як ТОВ «Бонапарт» розпочало виконання судового рішення та звернулося до приватного виконавця, є велика ймовірність безпідставного арешту та вилучення майна відповідача. Наразі приватним виконавцем Лисенко Ю. О. відкрито виконавче провадження, в ході якого накладено арешт на майно ОСОБА_1 , що призвело до позбавлення його законних майнових прав.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Вжито у справі заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі дубліката виконавчого листа № 2-2880/11, виданого Бабушкінським судом м. Дніпропетровська 14 серпня 2018 року, про примусове виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2011 року за позовом ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 , третя особа - ТОВ «АПК-ЛТД» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, апеляційний суд, враховуючи оскарження в апеляційному порядку ухвали суду

від 01 червня 2018 року про задоволення заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні, поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа, вважав наявними підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відповідно до вимог пункту 6 частини першої статті 150 ЦПК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

21 лютого 2019 рокуТОВ «Бонапарт» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Дніпровського апеляційного суду

від 05 лютого 2019 року, якою заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 27 лютого 2019 року відкрито касаційне провадження та витребувано з Бабушкінського районного суду

м. Дніпропетровська цивільну справу № 2-2880/11 та зупинено виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

У квітні 2019 року до Верховного Суду надійшли заява від ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Сімоненко В. М., мотивована тим, що суддя є упередженою та необ`єктивною та вважає, що справа буде розглянута без дотримання норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду від 26 квітня 201 року заяву про відвід судді визнано необґрунтованою.

Зупинено провадження у справі № 2-2880/11 на час вирішення питання про відвід судді-доповідачу Сімоненко В. М. від участі в розгляді справи.

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Сімоненко В. М. передано для вирішення іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Ухвалою Верховного Суду від 07 травня 2019 року у задоволенні заяви про відвід судді Сімоненко В. М. відмовлено.

У листопаді 2019 року до Верховного Суду надійшли виділені матеріали справи № 2-2880/11.

Ухвалою Верховного Суду від 22 вересня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема, статті 149 ЦПК України, якою передбачено право позивача на звернення до суду із заявою про забезпечення позову. Разом із тим, ОСОБА_1 у справі є відповідачем, а тому забезпечення позову в його інтересах не може бути застосовано.

Судом апеляційної інстанції безпідставно залишено апеляційну скаргу без руху, оскільки вона подана з порушенням процедури звернення до суду з апеляційною скаргою не через суд першої інстанції, та повинна була бути залишено без розгляду.

Крім того, оскаржувану ухвалу постановлено неповноважним складом суду одноособово, що свідчить про порушення норм статі 34 ЦПК України.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

У квітні 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Відзив мотивовано безпідставністю та помилковістю доводів скарги стосовно того, що забезпечення позову є прерогативою позивача, оскільки вказане спростовується нормами ЦПК України, зокрема, статтею 149, якою передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Посилання касаційної скарги на порушення процедури подачі апеляційної скарги спростовуються правовим висновком Верховного Суду у справі

№ 514/134/17, де зазначено, що відсутність Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи жодним чином не створює перешкод учасникам провадження в поданні та прийняті апеляційних скарг у паперовій формі безпосередньо до апеляційних судів.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, апеляційний суд фактично зупинив виконання рішення, як він це мав зробити при відкритті провадження, проте відкриттю завадили причини, які не залежали від відповідача, а зумовлені недбалістю працівників суду першої інстанції, що призвело до втрати справи.

Обставини справи

У провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебувала на розгляді цивільна справа за позовною заявою

ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 , третя особа - ТОВ «АПК-ЛТД», про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2011 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ТОВ «АПК-ЛТД» на користь

ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованість за кредитним договором від 11 квітня 2008 року № 5/К-в у розмірі 28 520,86 євро, що в гривневому еквіваленті становить 289 837,53 грн, з яких: 28 311,11 євро - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 209,75 євро - пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ТОВ «АПК-ЛТД» на користь

ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованість за кредитним договором від 25 березня 2009 року № 3/К-гр у розмірі 15 814 929,32 грн, з яких 3 584 954,37 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 341 623,83 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 414 264,30 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 415 023,21 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 375 626,03 грн - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 37 112,57 грн - пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту; 43 593,00 грн - пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту; 142 794,70 грн - пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2016 року ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» поновлено строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2011 року.

15 березня 2017 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та

ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» укладено договір відступлення права вимоги, відповідно якого банк відступив, а товариство набуло належні банку права вимоги за кредитними договорами на загальну суму 42 825 424,90 грн. Окрім того, 20 липня 2017 року між сторонами укладено два окремі договори відступлення права вимоги за договорами поруки. У свою чергу, 06 червня 2017 року між ТОВ «Інвест-Кредо» та ТОВ «Інформаційно-консультаційний центр розвитку підприємництва у Печерському районі» було укладено договір відступлення права вимоги за кредитними договорами на загальну суму

42 825 424,90 грн. Окрім того, 09 серпня 2017 року між ТОВ «Інформаційно-консультаційний центр розвитку підприємництва у Печерському районі» та ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» укладено договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами на загальну суму 42 825 424,90 грн та договорами поруки на зазначену суму. 09 серпня 2017 року між ТОВ «ФК Інвест-Кредо» та ТОВ «Бонапарт» укладено договір відступлення права вимоги за кредитними договорами на загальну суму 42 825 424,90 грн.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2018 року заяву задоволено.

Замінено стягувача ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на ТОВ «Бонапарт» у виконавчому провадженні по виконанню заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2011 року в справі за позовом ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 , третя особа - ТОВ «АПК-ЛТД» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Видано дублікат виконавчого листа про примусове виконання зазначеного судового рішення та поновлено строк пред`явлення його до виконання.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2019 року залишено апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2018 року без руху до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції.

24 січня 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі дублікату виконавчого листа

№ 2-2880/11, виданого 14 серпня 2018 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Вжито у справі заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі дубліката виконавчого листа № 2-2880/11, виданого Бабушкінським судом м. Дніпропетровська 14 серпня 2018 року, про примусове виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2011 року за позовом ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до

ОСОБА_1 , третя особа - ТОВ «АПК-ЛТД», про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» № 460-ІХ від 15 січня 2020 року, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року).

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, викладені у відзиві, Верховний Суд зробив висновок, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду, яке за результатами розгляду цього позову може бути ухвалено.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання цього судового рішення.

Зазначені норми процесуального права містяться у розділі Цивільного процесуального кодексу, які передбачає процедури розгляду спорів у порядку позовного провадження тай на стадії розгляду поданих позовів.

Застосування цих норм процесуального права до заяв про видачу дубліката виконавчого листа або до інших проваджень цивільного судочинства є помилковим.

Разом з тим, у відповідності до пункту 2 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зупиняє виконавчі дії у випадку зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Таке зупинення можливо у будь - якому проваджені та стосується будь якого виконавчого документа, який знаходиться на виконання у виконавчій службі.

Відтак, приймаючи ухвалу про зупинення стягнення на підставі норм процесуального права, що регулюють питання забезпечення позову, апеляційний суд припустився помилки щодо застосування норми права, за положеннями якої підлягала розгляду ця заява.

Колегія суддів відхиляє посилання касаційної скарги на те, що суд апеляційної інстанції помилково не залишив заяву без розгляду у зв`язку з її поданням до апеляційного суду, а не через суд першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 514/134/17 (провадження № 61-12112сво18) та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року в справі № 145/1330/17 (провадження № 14-549цс19) зроблено висновок, що особа, яка подає скаргу, вправі очікувати застосування норм процесуального законодавства (статті 355 ЦПК України, підпункту 15.5 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України), які надають їй право як безпосереднього подання апеляційної скарги до апеляційного суду, так і подання апеляційної скарги через місцевий суд. Застосування принципу пропорційності при здійсненні судочинства вимагає такого тлумачення підпункту 15.5 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, що б гарантувало особі право на безпосереднє звернення із апеляційною скаргою до апеляційного суду, яке визначене статтею 355 ЦПК України, оскільки держава не вправі обмежувати права особи без певної мети для захисту якогось суспільного інтересу.

Протилежне тлумачення норм процесуального законодавства (статті 355 ЦПК України, підпункту 15.5 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України) матиме наслідком порушення судами статті 6 Конвенції ЄСПЛ у контексті «права на справедливий суд».

Відсутність на цей час Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи жодним чином не створює перешкоди учасникам провадження та апеляційному суду в поданні та прийнятті апеляційних скарг у паперовій формі безпосередньо до апеляційних судів.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції при розгляді заяви про зупинення стягнення не звернув уваги на наступне.

Нормами цивільного процесуального законодавства передбачено випадки коли суд може прийняти та розглянути заяву про забезпечення саме позову без відкриття провадження у справі.

Такі випадки передбачені частиною другою статті 149 ЦПК України і тільки у позовному проваджені до подання позову. Розповсюдження цих випадків на інші провадження або заяви до суду є помилковим.

Оскільки ухвалою суду апеляційної інстанції від 21 січня 2019 року апеляційну скаргу було залишено без руху, недоліки апеляційної скарги заявником не були виправлені і апеляційне провадження не було відкрито, то підстав для розгляду заяви по суті до відкриття апеляційного провадження не було.

Разом з тим, у суду касаційної інстанції, з огляду на повноваження передбачені главою другою ЦПК України, відсутні повноваження для розгляду поданої заяви по суті та ухвалення по суті судового рішення, а тому справа підлягає направленню до апеляційного суду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з пунктами 1, 2 частини третьою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд

є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи судами не встановлені, судові рішення не можуть вважатися законними і обґрунтованими та в силу положень статті 411 ЦПК України підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргутовариства з обмеженою відповідальністю «Бонапарт» задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року скасувати, справу направити на новий розгляд до апеляційного суду.

Поновити виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. М. Сімоненко

Судді А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

С. П. Штелик