Дата документу 19.11.2020
Справа № 334/5130/20
Провадження № 2/334/3377/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Добрєва М.В.,

при секретарі Череп М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

позивачка звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що вона зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить на праві часткової власності їй та її дочці ОСОБА_3 , яка зареєстрована та проживає в АДРЕСА_2 .

Окрім позивачки в квартирі зареєстрована, але не мешкає її онука ОСОБА_2 відповідачка по справі, яка у 2009 році виїхала на постійне місце проживання до Хорватії. В квартирі відсутні будь-які речі, які б належали відповідачці та квартирою вона не цікавиться, не сплачує комунальні платежі та в утриманні житла участі не приймає.

Реєстрація відповідача в даній квартирі створюють позивачці перешкоди в користуванні належним їй майном, позбавляє можливості оформити субсидію, як літня людина та інвалід 3-ої групи, у зв`язку з чим вона звертається до суду та просить визнати ОСОБА_2 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Представник позивача адвокат Доля Д.М. подав заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, в якій позовні вимоги підтримав, проти постановлення заочного рішення не заперечував.

Відповідач повідомлена про розгляд справи, шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження разом з матеріалами позовної заяви на адресу її реєстрації. Відповідач відзиву на позов у встановлені судом строки не подала, причини неявки суду не повідомила, з заявою про розгляд справи у її відсутності до суду не зверталась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Третя особа в судове засідання не з`явилась за невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином та своєчасно.

Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст.ст. 223 ч. 4, 279, 280 ЦПК України.

Дослідив надані суду докази, проаналізував їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_3 - 2/3 частки та ОСОБА_1 1/3 частка, відповідно до актуальної інформації про право власності Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.(а.с.10-12)

З довідки ОСББ «Бородінська-11» від 30.07.2020р. вбачається, що фактично в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована та постійно проживає позивачка ОСОБА_1 , відповідачка ОСОБА_4 зареєстрована, але з 2009 року за вказаною адресою не проживає.(а.с.13)

Реєстрація відповідачки позбавляє позивача можливості вільного володіння та користування належної їй власністю.

Згідно ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ст. 405 ЦК України лише члені сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим, власником.

Також у статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Як роз`яснено у п.34 та п.35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Таким чином, якщо права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тому суд вважає, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав.

Судом встановлено, що реєстрація ОСОБА_2 перешкоджає ОСОБА_1 здійснювати повною мірою своє право власності на квартиру АДРЕСА_3 , у зв`язку з чим поданий позов є обґрунтований та законний, а тому підлягає задоволенню шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в вищезазначеній квартирі.

Керуючись ст.ст.10, 81, 259, 263-265, 280-284, 289 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Добрєв М. В.