Провадження №2/522/758/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участі секретаря судового засідання - Бойко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах якої діє ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участі третіх осіб: Служба у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації, орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах якої діє ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участі третіх осіб: Служба у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації, орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 з 05.03.2019 року є власником квартири АДРЕСА_1 . У квартирі зареєстрований колишній власник ОСОБА_2 та його дочка ОСОБА_3 , але в квартирі не проживають. Позивач вважає, що зняття з реєстрації дочки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 не порушує її прав, так як вона фактично постійно проживає з матір`ю за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 04.12.2019 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 28.01.2020 року.

Позивач 23.01.2020 року подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої їй стало відомо, що в квартирі крім двох відповідачів також зареєстровані ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , тому позивач просить всіх 4-х осіб визнати такими, що втратили право користування квартирою, що належить їй на праві власності та зняти їх з реєстраційного обліку.

У підготовчому засіданні 28.01.2020 року було прийнято до провадження заяву про збільшення позовних вимог (т.1 а.с.23-25), залучено у якості відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , також залучено орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в якості третьої особи, оголошено перерву до 06.03.2020 року.

До суду 03.03.2020 року надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_9 , яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , за участі третіх осіб: відділ у справах дітей Приморської районної державної адміністрації Одеської міської ради, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Котова Олена Вікторівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 05.03.2020 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

У підготовчому засіданні 05.03.2020 року з`ясовано, що за подання зустрічного позову не сплачено судовий збір, відповідача надано час для усунення недоліків зустрічної позовної заяви, розгляд справи відкладено на 19.03.2020 року.

У підготовче засідання 19.03.2020 року учасники справи не з`явилися, розгляд справи було відкладено на 14.04.2020 року.

У підготовче засідання 14.04.2020 року учасники справи не з`явилися. Було задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи. Наступне засідання призначене на 17.06.2020 року.

У підготовчому засіданні 17.06.2020 року було прийнято до провадження зустрічну позовну заяву, надано час представнику позивача для надання відзиву, наступне засідання призначено на 16.07.2020 року.

До суду 01.07.2020 року від представника позивача ОСОБА_8 надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, згідно якого просять відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Від представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 в інтересах якої діє ОСОБА_9 надійшла відповідь на відзив.

У підготовчому засіданні 16.07.2020 року було задоволено клопотання представника ОСОБА_3 - ОСОБА_10 про витребування доказів, закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 11.08.2020 року.

До суду 07.08.2020 року представник ОСОБА_1 подала до суду заперечення на відповідь на відзив.

У судовому засіданні 11.08.2020 року було допитано ОСОБА_9 в якості свідка, з метою надання часу для ознайомлення з матеріалами нотаріальної справи розгляд справи відкладено на 31.08.2020 року.

У судовому засіданні 31.08.2020 року було оголошено перерву до 28.10.2020 року.

До суду 28.10.2020 року надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_8 про відкладення розгляду справи у зв`язку з веденням переговорів про мирне вирішення спору.

Від представника ОСОБА_3 - ОСОБА_10 також 28.10.2020 року надійшла заява про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 28.10.2020 року було задоволено клопотання сторін про відкладення розгляд справи, наступне засідання призначене на 11.11.2020 року.

До суду 10.11.2020 року від представника ОСОБА_3 - ОСОБА_10 надійшла заява про визнання позову, на підставі ч.1 ст.206 ЦПК України.

Також представник ОСОБА_3 - ОСОБА_10 звернувся до суду з заявою про відмову від зустрічного позову.

У судове засідання 11.11.2020 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від представника позивача Павел О.Ю. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Згідно ч.1, ч.3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Суд вважає за можливе задовольнити заяву про відмову від позову, провадження за зустрічним позовом ОСОБА_3 , законним представником якої є ОСОБА_9 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , за участі третіх осіб: відділ у справах дітей Приморської районної державної адміністрації Одеської міської ради, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Котова Олена Вікторівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири - закрити.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, зважаючи на матеріали справи та визнання позову ОСОБА_3 , прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 05 березня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_1 . Договір був зареєстрований в реєстрі за №140 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Котовою О.В.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.03.2019 року власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .

Згідно відомостей №К1-219517-ф/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні Депармтенту надання адміністративних послуг Одеської міської ради в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 .

Батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції.

ОСОБА_12 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 фактично не проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить Акт про не проживання особи за місцем реєстрації від 04.11.2020 року.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Малолітня ОСОБА_3 в інтересах якої діє представник ОСОБА_10 визнала позовні вимоги та таке визнання не суперечить чинному законодавству, тому позовна заява в цій частині підлягає задоволенню.

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Право власності на житло охоплює правомочності із володіння, користування та розпорядження ним як об`єктом права власності. Ці правомочності можуть належати тільки власнику житла та іншим особам, зокрема, які проживають разом із ним, у тому числі на праві спільної власності.

Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

За таких обставин, суд, враховуючи наявність вимог власника квартири щодо усунення йому перешкод у здійсненні права на користування, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування цією квартирою, вважає за можливе задовольнити позов ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Відповідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Системний аналіз ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» дає підстави для висновку про те, що зняття з реєстрації можливе при винесенні судом рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Згідно п. 26 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Отже, рішення суду є безумовною підставою для зняття з реєстрації особу, що визнано судом такою, що втратила право користування житловим приміщенням, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 247, 258, 259, 263-265, 267, 280, 282, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за зустрічним позовом ОСОБА_3 , законним представником якої є ОСОБА_9 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , за участі третіх осіб: відділ у справах дітей Приморської районної державної адміністрації Одеської міської ради, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Котова Олена Вікторівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири - закрити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах якої діє ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участі третіх осіб: Служба у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації, орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 ) такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

В частині позовних вимог про зняття з реєстраційного обліку - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 18.11.2020 року.

Суддя: В.Я. Бондар