Справа № 128/1683/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.11.2020 року м. Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: Шевчук Л.П.,
при секретарі судового засідання: Славич К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. У позовній заяві викладено наступну позицію позивача: позивач є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , відповідно до договору про поділ спадщини. Окрім нього у вказаному будинку зареєстрована його колишня дружина ОСОБА_2 , однак з жовтня 2017 року вона там не проживає. Шлюб між ними було розірвано рішенням суду від 14.08.2018. зазначений будинок є його приватною власністю. Жодних перешкод в користуванні належним йому житловим будинком відповідачці він не чиним, залишити даний будинок було її власною волею, особистих речей відповідачки в будинку немає. Всі витрати по обслуговуванню та утриманню житлового будинку здійснюються ним особисто. Наявність реєстрації відповідача в його будинку порушує його право на вільне розпорядження та користування належним йому майном, через що він вимушений нести додаткові витрати за комунальні послуги та позбавлений можливості отримувати житлову субсидію. Враховуючи викладене просить визнати відповідачку ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 27.07.2020 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 23)
Ухвалою суду від 17.11.2020 постановлено, розгляд даної справи здійснювати в заочному порядку.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, попередньо подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити, а справу розглянути у його відсутність. Не заперечував щодо ухвалення заочного рішення суду (а.с. 33)
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлений про час, дату та місце його проведення, відзив на позов до суду станом на час розгляду справи не надійшов (а.с.24, 28, 31, 39).
Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається.
З огляду на вищевикладене та за умов існування усіх підстав, суд прийшов до висновку про ухвалення заочного рішення, про що було постановлено мотивовану ухвалу.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши наявні у матеріалах справи заяви по суті, докази, оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено, відповідно до копії договору про поділ спадщини, укладеного 18.12.2018 між ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , позивачу ОСОБА_1 у спадщину перейшов житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 (а.с. 5-6).
Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 14.08.2018 (а.с 8) було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..

Відповідно до довідки Побережненської сільської ради №207 від 22.05.2020 ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 , та проживає там один, всі інші зареєстровані за даною адресою особи не проживають (а.с. 9).

Згідно акту обстеження фактичного місця проживання від 01.06.2020, затвердженого сільським головою А.М. Король, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була дружиною ОСОБА_1 , не проживає за адресою місця реєстрації - АДРЕСА_1 з жовтня 2017 року (а.с. 10).

Відповідно до інформації виконавчого комітету Побережненської сільської ради (а.с. 20) та адресно-довідкового сектору УДМС України у Вінницькій області (а.с. 19) наданої на запит суду в порядку вимог ч. 7 ст. 187 ЦПК України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16 квітня 2014 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, судом встановлено, що позивач набув у власність житловий будинок по АДРЕСА_1 . Відповідач користувалася вказаним житлом як член сім`ї власника житла (дружина) і на даний час чинить перешкоди в користуванні цим нерухомим майном власнику, витрати по його утриманню не несе. Договір про користування даним житловим приміщенням відповідач з позивачем не укладали.

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Вказаний спір регулюється положеннями Житлового кодексу України та Цивільного кодексу України.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ч.1, 2, 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що відповідачку ОСОБА_2 слід визнати такою, що втратила право на користування житлом - будинком АДРЕСА_1 , що позбавляє останню права на користування вказаним житловим приміщенням.

Право власника даного будинку - позивача, порушене, тому відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, підлягає захисту.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір в сумі 840,80 грн. (а.с. 1).

Відповідно до ст.ст. 319, , 391, 405 ЦК України, ст.ст. 64, 150, 156, 405 ЖК України, ст.ст. 1, 10, 141, 258, 259, 263-265, 273, 274-279, 280-282, 354 ЦПК України, п.п. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ «перехідні положення» ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом- задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право на користування житлом - будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 ,840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Л.П. Шевчук