Справа № 766/402/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Майдан С.І.
при секретарі Романенко І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю,
встановив:
Позивачзвернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 02.08.2003 року позивач звернувся до Другої Херсонської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Мати позивача ОСОБА_4 заявою від 02.08.2003 року відмовилася від спадщини, що залишилася після її чоловіка ОСОБА_3 на користь позивача. Мати померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Листом від 30.09.2016 року завідуючого Другою Херсонською державною нотаріальною конторою ОСОБА_5 , ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на будинок. Позивач проживає та зареєстрована у вказаному будинку з 22.07.1986 року. З моменту смерті батька позивач вважав, що отримав весь будинок у спадок, так як батьки ніколи не говорили, що половина будинку належить дядьку ОСОБА_6 . Правовстановлюючих документів позивач не бачив. З часом ОСОБА_1 знайшла правовстановлюючий документ на будинок, а саме свідоцтво про право на спадщину за законом від 10.08.1976 року, виданого Першою Херсонською державною нотаріальною конторою 10.08.1976 року за реєстровим №3-2007, що зареєстровано у Херсонському міжміському бюро технічної інвентаризації 05.10.1976 року в книзі реєстрації договорів №1245, відповідно до якого будинок АДРЕСА_1 , успадкували ОСОБА_3 (батько позивача) та ОСОБА_6 (брат позивача батька), після смерті їх батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . 24.11.2016 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 надвірними будівлями та спорудами. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 10.08.1976 року, ОСОБА_6 проживав: АДРЕСА_2 . ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Дружина ОСОБА_6 ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Частка ОСОБА_6 успадкована не була. З 18.02.2003 року позивач добросовісно, відкрито та безперервно користується всім будинком, частки цього будинку не виділялися, сплачує комунальні послуги за будинок в цілому, особисті рахунки відкриті на позивача. Таким чином, позивач добросовісно, відкрито, безперервно володіє та користується частко. ОСОБА_6 з 18.02.2003 року. У зв`язку з викладеним, позивач просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на 1/2 частину житлового будинку (садиби) АДРЕСА_1 .
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.01.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального провадження до підготовчого засідання.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2019 року зазначена цивільна справа передана до провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Майдан С.І.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.11.2019 року замінено відповідача Херсонську міську раду на відповідача ОСОБА_2 .
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.06.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, наполягали на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав до суду пояснення, згідно якого позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі. Зазначив, що позивач є йог двоюрідною сестрою. Відповідачу відомо, що вона проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з 1986 року. Спірний будинок належав їхньому діду ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . В подальшому будинок був успадкований її батьком та батьком позивача. Батько відповідача ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_3 компенсацію за свою частку в будинку, не мав жодних претензій до свого брата та вважав, що той оформив будинок на своє ім`я та став власником всього будинку. Тільки з позовної заяви та додатків до неї відповідачу стало відомо, що він фактично прийняв спадщину у вигляді 1/2 зазначеного будинку, але ОСОБА_2 не вважає себе власником вказаної частки, оскільки поважає волю свого батька та не має жодних майнових претензій до ОСОБА_1 . Відповідач завжди вважав, що позивач є власником всього будинку. З обставинами, що викладені в позовній заяві ОСОБА_2 повністю погодився. Приїхати в Україну для врегулювання вказаного питання в позасудовому порядку відповідач не має можливості з певних причин. Просив справу розглядати у його відсутність.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.08.1976 року, виданого Першою Херсонською державною нотаріальною конторою 10.08.1976 року за реєстровим №3-2007, що зареєстровано у Херсонському міжміському бюро технічної інвентаризації 05.10.1976 року в книзі реєстрації договорів №1245, відповідно до якого будинок АДРЕСА_1 , успадкували ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , після смерті їх батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до свідоцтва про права на спадщину від 10.08.1976 року ОСОБА_6 проживав за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно актового запису про смерть №1357, зробленого 30.10.2000 року Сєвєродонецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно актового запису про смерть №123, зробленого 20.01.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Сєвєродонецького міського управління юстиції в Луганській області, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Згідно актового запису про смерть №746, зробленого 18.02.2003 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Херсонського обласного управління юстиції, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
02.08.2003 року позивач звернувся до Другої Херсонської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.
ОСОБА_4 заявою від 02.08.2003 року відмовилася від спадщини, що залишилася після її чоловіка ОСОБА_3 на користь позивача.
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.09.2005 року, ОСОБА_1 отримала, після смерті ОСОБА_3 , з урахуванням 1/2 частки майна від якої відмовилася дружина спадкодавця ОСОБА_4 , спадкове майно, яке складається з грошових вкладів з належними до них відсотками та компенсаційними виплатами, що зберігаються в філії №01021/048 Ощадного банку України м.Херсона на рахунку №426 на суму 2470,65 грн.; №5368 на суму 3004,20 грн.; №48000005 на суму 554,40 грн., №48008649 на суму 448,35 грн.
Згідно актового запису про смерть №2287, зробленого 29.11.2011 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до довідки №663, виданої 15.06.2016 року Виконавчим комітетом Суворовської районної у м.Херсоні радою, ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на день його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з ним проживали ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 (онука).
Листом від 30.09.2016 року завідуючого Другою Херсонською державною нотаріальною конторою ОСОБА_5 , ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на будинок.
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.11.2016 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори Кравченко І.О. за реєстровим №1-1772, ОСОБА_1 отримала у спадщину за законом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , у тому числі з урахуванням 1/2 частки від якої відмовилася дружина померлого ОСОБА_4 , спадщину, яка складається з 1/2 частки житлового будинку
АДРЕСА_3 вбачається, що позивач за вказаною адресою зареєстрований 31.03.1987 року.
Відповідно до свідоцтва про одруження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували у шлюбі з 01.11.1959 року.
Згідно актового запису про народження батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Відповідно до актового запису про смерть №123, зробленого 21.01.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Сєвєродонецького міського управління юстиції в Луганській області, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .
ОСОБА_7 на момент смерті чоловіка проживала разом з ним у належній їм на праві власності квартирі в м.Сєвєродонецьк.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 10.09.2002 року ОСОБА_7 прийняла фактично спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_6 , але у зв`язку зі смертю не встигла їх оформити, спадкове майно перейшло до її сина ОСОБА_2 . До складу спадкового майна належить квартира АДРЕСА_4 .
Згідно ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.
При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:
- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови)
Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.
Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.
При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п.11 Постанови)
Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови)
Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.
Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). (п.14 Постанови).
Отже, враховуючи, що відповідач визнав позов та позивач добросовісно володів нерухомим майном і з 2003 року продовжує відкрито, безперервно користуватися житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , суд вважає за можливе визнати право власності за позивачем на 1/2 частину зазначеного вище житлового будинку за набувальною давністю.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 259, 263-265, 355 ЦПК України, ст.344 ЦК України, суд
вирішив:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 1/2 частину житлового будинку (садиби) АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою Херсонського міського суду Херсонської області: https://court.gov.ua/sud2125/.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І.Майдан