Справа № 357/3678/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

16 листопада 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кошель Б. І. ,

при секретарі - Тодосієнко О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 м. Біла Церква за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання знесення незаконної зведеної надбудови мансардного поверху, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , її сусідка ОСОБА_2 , яка є власником квартири АДРЕСА_2 , влітку 2019 року без погодження та ігноруючи неодноразові прохання позивачки, зауваження і попередження про незаконне будівництво, здійснила будівництво другого поверху в багатоквартирному житловому будинку квартири АДРЕСА_2 . У зв`язку із зведенням другого поверху, відбулось затінення квартири позивачки та появи тріщин в квартирі та фундаменті. Позивачка зазначає, що зверталась до Білоцерківської міської ради та відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради із заявами щодо зазначеного будівництва. На підставі вказаних звернень посадовими особами відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради було проведено позапланову перевірку та за результатами виявлених порушень складено протокол, припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт, припис про усунення порушень вимог містобудівного законодавства та притягнуто відповідачку до адміністративної відповідальності. Однак, як зазначає позивачка, на вказані приписи ОСОБА_2 жодним чином не відреагувала, а навпаки проігнорувала та продовжила будівництво. А тому, позивачка просить задовольнити заяву про знесення самочинно збудовану будову (будівлю) по АДРЕСА_2 , знесення провести за рахунок ОСОБА_2 ; вирішити питання розподілу судових витрат.

Ухвалою суду від 06 травня 2020 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 17 вересня 2020 року закрито підготовче засідання у зазначеній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, направила заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно, а тому згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Із аналізу змісту вищевказаних норм випливає, що обов`язковою умовою звернення особи до цивільного суду є наявність порушеного, невизнаного або оспорюваного права та законного інтересу. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі звернення особи до цивільного суду, особа має довести відповідно до вимог статті 81 ЦПК України, що право або законний інтерес, за захистом якого звернулася ця особа, порушується, не визнається або оспорюється.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.04.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Кушнір Н.Б., зареєстрованого в реєстрі за №754.

Позивачка, обґрунтовуючи своє право на звернення до суду із даним позовом посилається на ч. 1 ст. 376 ЦПК України, відповідно до якої ОСОБА_2 надбудувала без відповідних дозволів та погоджень із державними органами другий поверх квартири АДРЕСА_2 , що знаходиться в сусідньому домоволодінні.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

За змістом частин 4 та 7 ст. 376 цього Кодексу залежно від ознак самочинного будівництва зазначені в цих пунктах особи можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об`єкта або проведення перебудови власними силами чи за її рахунок; приведення земельної ділянки до попереднього стану або відшкодування витрат.

Однак, ч. 7 ст. 376 ЦПК України містить вичерпний перелік осіб, що мають право звернутись до суду із позовом про зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво із істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил, провести відповідну перебудову. До такого переліку належать органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до положень статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред`явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об`єкта є неможливою.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК України).

Таким чином, правом на звернення з позовом про знесення спірної самочинної прибудови наділені: органи державної влади і органи місцевого самоврядування; у випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права, а також власник (користувач) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

За змістом ст. 376 цього Кодексу вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Отже, єдиною підставою для знесення самочинно побудованих будівель є доведеність факту порушення прав позивача самочинною забудовою та встановлення факту наявності самочинного будівництва.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.12.2016 року, за реєстровим №2560, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Шелудченко О.В., кадастровий номер :04:007:0118, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 76425845, дата формування 21.12.2016 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103, номер запису про право власності:18166989); квартири (33/100 частин житлового будинку) за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.2016 року за реєстровим №2558, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Шелудченко О.В. (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 76422512, дата формування 21.12.2016 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103, номер запису про право власності:18166202).

Листами виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 30.07.2019 року №С-2521, та відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради від 06.08.2019 року №17-07/328/1, у відповідь на звернення позивачки ОСОБА_1 стосовно дотримання вимог містобудівного законодавства від час будівництва ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , було повідомлено, що остання за вказаною адресою виконує будівельні роботи на об`єкті будівництва з незначними наслідками ССІ - проводить реконструкцію квартири №1 в багатоквартирному житловому будинку надбудовою мансардного поверху. Виявлено порушення вимог ст.ст. 29,31, п.1ч.1 ст. 34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», ч.ч. 1,2,3 ст. 11 ЗУ «Про архітектурну діяльність», п.п. 4.8 п. 4 ДБН А.3.1-5-2016 «Організація будівельного виробництва». За виявлені порушення на ОСОБА_2 складено протокол 1-Л-А 2607/1 від 26.07.2019 р., припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт №С-2607/1 від 26.07.2019 р., припис про усунення порушень вимог містобудівного законодавства №С-2607/1 від 26.07.2019 р. та притягнуто до адміністративної відповідальності постановою №А-14-08/1 від 14.08.2019р.

Згідно ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно пункту 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченою законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Позивачка обґрунтовуючи звернення до суду із позовом у даній справі посилалась на те, що внаслідок здійсненої відповідачкою незаконної реконструкції належної їй квартири відбулось затінення квартири позивачки та появи тріщин в квартирі та фундаменті.

Суд зауважує, що позивачка не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дії відповідача, а саме проведення будівельних робіт по реконструкції квартири, призводять до погіршення її житлових умов та конструкції будівлі, в якій знаходиться квартира позивача, або до його аварійного стану.

Не надано доказів порушення протипожежних норм у зв`язку з облаштуванням мансардного поверху квартири, як не надано доказів щодо порушення норм інсоляції належної позивачці квартири тощо.

Отже, позивачка не довела як саме дії відповідачки із здійснення будівельних робіт по реконструкції квартири АДРЕСА_2 порушують права, свободи чи інтереси позивачки, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність у позивачки права на звернення до суду із даним позовом про усунення наслідків незаконної реконструкції.

Пунктом 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» передбачено, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

В розумінні п. 26 даної постанови, за самочинне будівництво особу може бути притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Крім того, при розгляді справ з вимогами про знесення самочинного будівництва повинна проводитись відповідна будівельно-технічна експертиза, яка, крім іншого визначає конструктивні елементи самочинного будівництва, підлягаючі знесенню.

По даній справі така експертиза не проводилась, позаяк позивачем не ініціювалось питання про її проведення.

Вiдповiдно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослiдженнi наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність i взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

За таких обставин, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його позову до відповідача про зобов`язання знесення незаконної зведеної надбудови мансардного поверху.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи відмову у позові, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 16, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 76-78, 83, 89, 258-259, 263-265, 268, 250-281, 354, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяБ. І. Кошель