Провадження № 2/461/1623/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2020 м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

у складі головуючого судді Радченка В.Є.

за участі:

секретаря судового засідання Степанюк Ю.В.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , Ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) до Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (адреса: 79007, м.Львів, пл. Генерала Григоренка,3, ) про стягнення заробітної плати,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Галицького районного суду м.Львова перебуває зазначена цивільна справа, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача кошти в сумі 397 гривень заробітної плати за листопад, грудень 2006 року. Вимоги мотивовані тим, що 25 грудня 2006 року позивача згідно наказу управління МВС України у Львівській області №442 о/с від 22.12.2006 року було звільнено з органів внутрішніх справ. Постановою від 29.10.2012 року колегією суддів Вищого адміністративного суду України позов ОСОБА_1 до ГУПФ України у Львівській області, ГУ МВС України у Львівській області про проведення перерахунку призначеної пенсії задоволено частково. Визнано незаконні дії відповідача щодо нарахувння позивачу пенсії у заниженному розмірі без врахування отримуваних ним додаткових видів грошового забезпечення та зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу.

08.01.2013 року позивачем надіслано начальникові ГУМВС у Львівській області звернення, в якому просив провести донарахування щомісячної доплати від належної суми пенсії належні позивачу для виплати в листопаді та грудні 2006 року та виплатити такі, провести донарахування вихідної допомоги та виплатити належні суми, скласти відповідні документи для перерахунку позивачу пенсії та направити дані документи в Головне управління пенсійного фонду у Львівській області. На вищевказаний лист позивач отримав відмовідь, що його звернення щодо виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 29.10.2012 року розглянуто керівництвом ГУМВС. Також зазначили, що судове рішення не зобов`язує ГУМВС України у Львівській області провести донарахування щомісячної доплати від належної суми пенсії; провести донарахування вихідної допомоги; надати новий грошовий атестат та розрахунок, довідки для перерахунку пенсії які направити в ГУПФУ у Львівській області. Крім цього, що по усіх питаннях правильності перерахунку та визначеня розміру пенсій слід позивачу звертатися до управління пенсійного забезпечення військовослужбовців ГУПФУ у Львівській області.

З 01.01.2013 року по даний час Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області не виплатило донарахування щомісячної доплати від належної суми пенсії належні позивачу для виплати в листопаді та грудні 2006 року. На думку позивача, в листопаді 2006 року йому недовиплатили 224,19 грн, а в грудні 2006 року 173,27 грн. Тобто загальна сума становить 397,46 грн.

Ухвалою суду від 24 грудня 2019 року відкрите провадження у справі.

24.01.2020 року відповідачем надано відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог або постановити ухвалу про закриття провадження по справі.

03.02.2020 року позивачем надано відповідь на відзив відповідача, в якій просить постановити окрему ухвалу щодо не виконання посадовими особами ГУМВСУ у Львівській області постанови Вищого адміністративного суду України від 29.10.2012 року по справі №К-44801.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 10.02.2020 року провадження у справі закрито.

Постановою колегії суддів Львівського апеляційного суду від 10.09.2020 року скасовано ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 10.02.2020 року і направлено справу для продовження розгляду до Галицького районного суду м.Львова.

Ухвалою судді Галицького районного суду м.Львова Радченком В.Є. від 08.10.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. До суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Крім цього наддав клопотання про заперечення щодо задоволення клопотання відповідача про закриття провадження по справі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. До суду подав клопотання про закриття кримінального провадження та про розгляд справи у його відсутності.

Суд дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Стаття 19 ЦПК України визначає, що у порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, що виникають із приватноправових відносин, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір -це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Основною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть спору. Публічно-правовий спір на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується сааме цих відносин.

Разом з цим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрзою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень. Однак і такі вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правовоих відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністратвиного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльноістю суб`єкта владних повноважень порушені її права,свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Основною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідачем у вищевказаній справі є Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, а позивачем є ОСОБА_1 , який був капітаном міліції, старшим оперуповноваженим ВДСБЕЗ Сокальського РВ ГУ МВС України у Львівській області.

Отже до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядквання, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій.

Предметом даного спору є стягнення невиплаченого донарахування щомісячної доплати від належної суми пенсії за період листопад та грудень 2006 року, а тому спір, який виник між сторонами у справі, є публічно-правовим спором, пов`язаний зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій з приводу нарахування та виплати пенсії позивачу.

Вищевказаний спір є публічно-правовим, який виник з публічно-правових відносин за участю органу державної влади як суб`єкта владних повноважень, тому спір який стосується саме невиконання суб`єктом владних повноважень своїх функцій з приводу нарахування та виплати пенсії позивачу - повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

Зобов`язання щодо сплати заборгованості по пенсії, яке виникає із судового рішення до зобов`язань передбачених статтю 11 ЦК України не відноситься.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , Ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) до Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (адреса: 79007, м.Львів, пл. Генерала Григоренка,3, ) про стягнення заробітної плати

Роз`яснити позивачу, що розгляд вказаної справи віднесений до юрисдикції адміністративних судів.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення,має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Є.Радченко