Справа № 755/474/20
Провадження №2/755/909/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" листопада 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.,

при секретарі - Кравченко А.С.

за участю - позивача - ОСОБА_1

представників позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4

представника відповідача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , зареєстрований 13 травня 2014 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 798.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13 травня 2014 року він зареєстрував шлюб із відповідачем. Сторони мають спільних дітей: неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Між позивачем та відповідачем тривалий час відсутні сімейні стосунки, а також - бажання їх відновити. Наразі шлюбні стосунки припинені, сторони не ведуть спільне господарство, проживають окремо один від одного, тому подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливим. Кожен із подружжя має протилежні погляди на шлюб і сім`ю. Підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, будувати сімейні відносини на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги стало неможливо. На переконання позивача, подальшого сенсу підтримувати шлюб немає, оскільки це суперечитиме інтересам сторін та їх дітей. Між сторонами відсутній майновий спір.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 січня 2020 року відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами загального позовного провадження, справа призначена до підготовчого судового засідання, з повідомленням учасників справи, сторонам роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

11 березня 2020 року до суду надійшов відзив відповідача, ОСОБА_4 , на позовну заяву, у якому остання заперечує проти позовних вимог та просить надати строк на примирення, виходячи із наступного. Сторони проживають разом та ведуть спільне господарство близько 17 років. За цей час у них народилося двоє спільних дітей, а також із ними проживає старший син відповідача від першого шлюбу. Родина мешкає у заміському будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який сторони побудували разом. У зв`язку з відсутністю реєстраційних документів на будинок, неможливо оформити реєстрацію дітей за вказаною адресою, тому позивач оформив їх реєстрацію у приватному помешканні, яке йому належить. Жодних підстав для розірвання шлюбу відповідач не вбачає, а також вважає поведінку позивача та його бажання розірвати велику та дружню родину такими, що суперечить його дійсній волі та його інтересам, а також інтересам дітей. За час спільного проживання та ведення господарства сторони набули достатню кількість матеріальних благ: побудували будинок, придбали автомобілі, відкрили ряд товариств. Позивач став зникати з дому на декілька днів, у нього з`явилися безпідставні побоювання щодо спільного нажитого нерухомого майна, небажання придбати нерухомість для дітей, спроби стати єдиним власником майна. Позивач переселився в одну із квартири, яка йому належить, однак часто приходить, влаштовує сварки. Стосунки позивача погіршилися не тільки із відповідачем, але й з дітьми. Вважає таку поведінку чоловіка дивною та незрозумілою, жодних підстав для цього вона не давала. Вона не працює, займається вихованням дітей, підтримки зі сторони батьків чи родичів не має. У неї немає свого помешкання, будинок, у якому мешкає родина, належить позивачу, тому після розлучення їй із дітьми не буде де мешкати. Діти та вона люблять та поважають позивача, тому розлучення сильно вплине на їх психологічний стан, що не дає їй права погодитися на розлучення. Діти та вона потребують підтримки позивача.

25 березня 2020 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача, у якій вважає доводи, викладені відповідачем у відзиві, безпідставними, перебування сторін у шлюбних відносинах - формальністю. Зазначив, що основною причиною розірвання шлюбу є саме тривала відсутність сімейних стосунків, а також відсутність бажання їх відновити. За його переконанням, немає подальшого сенсу підтримувати шлюб, оскільки це суперечитиме інтересам сторін та спільних дітей. Наразі він проживає окремо за адресою реєстрації, тобто сторони не ведуть спільного господарства, не мають сімейних стосунків, які були раніше. Наголосив, що предметом позову є виключно розірвання шлюбу. Апелювання відповідача до побоювань з приводу її матеріальної підтримки та забезпечення дітей вважає безпідставними. Перебування дітей в умовах, за яких відсутня нормальна моральна атмосфера в сім`ї, за яких мати та батько не можуть знайти порозуміння, виключають можливість будувати сімейні відносини засновані на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що порушуватиме інтереси дітей.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 квітня 2020 року сторонам було надано строк на примирення терміном у три місяці, до 30 липня 2020 року, провадження у справі зупинене.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 липня 2020 року закінчено підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та справа призначена до судового розгляду по суті.

Позивач, ОСОБА_1 , у судовому засіданні позов про розірвання шлюбу підтримав та просив його задовольнити. Зазначив, що подальше спільне проживання вважає неможливим, кожного дня відбуваються сварки, у тому числі при дітях. Рік він проживає окремо, на вихідних бачиться зі дітьми. Відповідач звинувачує його при дітях, обзиває, нецензурно висловлюється, говорить, що він поганий та ворог. З 2004 року сторони проживали разом, без реєстрації шлюбу, однак відповідача це не влаштовувало, після чого вони одружилися, однак стало тільки гірше, оскільки відповідач втручалася у його роботу, звинувачувала у невірності, переслідувала його та друзів. У 2019 році він вже звертався із позовом про розірвання шлюбу, однак у ньому були помилки у позові та процес не рухався, тому він забрав позов, однак не передумав розривати шлюб. Зазначив, що дружина не доглядає за дітьми, не готує їжу, все роблять найняті ним люди. Іншої сім`ї він не має, проживає у орендованій квартирі. Щоп`ятниці забирає дітей зі школи, вони їдуть у кафе, спільно планують час, зі старшим сином все літо тренувались разом, він став чемпіоном. Також уточнив, що не приходить додому з п`ятниці по понеділок, не має відносин із дружиною, не підтримує шлюбно-сімейні стосунки з вересня 2019 року.

Представники позивача у судовому засіданні також підтримали заявлений позов, з підстав викладених у ньому, та просили його задовольнити. Зазначили, що позивач допомагає дружині матеріально, однак спільного господарства вони не ведуть, спільного бюджету не мають, сімейні стосунки не підтримують. Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та дружини, а позивач не має наміру зберігати цей шлюб, примушування його перебувати у шлюбі з відповідачем суперечить вимогам закону.

Відповідач, ОСОБА_4 , у судовому засідання заперечила проти розірвання шлюбу. Уточнила, що позивач зняв квартиру у серпні 2019 року, однак з п`ятниці по понеділок жив вдома. Позивач не надає коштів на утримання дружини та дітей у необхідному їй обсязі. Сторони регулярно мають інтимні стосунки, відвідують ресторани, готелі. Позивач забирає та привозить дітей зі школи, привозить на вихідних продукти харчування для усієї родини. З моменту як позивач став проживати окремо, сварок немає, це непорозуміння щодо дітей. Вважає, що все викладене позивачем не відповідає дійсності, ні позивачу, ні їй, ні дітям, це розлучення не потрібне.Вона має почуття любові до чоловіка та бажає зберегти сім`ю.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 заперечила проти позову, вважаючи, що підстави для розірвання шлюбу відсутні: сім`я веде спільне господарство, чоловік постійно буває вдома, разом вони прожили більше 20 років, батько завозить та забирає дітей зі школи, проводить з ними час, буває на різних заходах.

Вислухавши позиції сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить наступного.

Згідно з положеннями ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ) зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві 13 травня 2014 року, про що зроблено відповідний актовий запис №798 (а.с. 11).

Сторони мають спільних дітей: неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (12, 13).

Позивач та діти зареєстровані разом за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 36 та ст. 51 Сімейного кодексу України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.

За правилом ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно із ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони разом постійно не проживають, хоча позивач виконує своє батьківські обов`язки, фактично сім`я припинила своє існування, оскільки за твердженням позивача його піклування про родину зводиться лише щодо утримання та виховання дітей, непорозуміння з дружиною призводять до психологічного насильства в сім`ї.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б його інтересам та інтересам дітей, а тому позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Керуючись ст. ст. 36, 51, 104, 105, 112, 114 Сімейного кодексу України ст.ст. 2, 10, 76, 77-81, 209, 210, 223, 247, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , зареєстрований 13 травня 2014 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві , актовий запис №798 - розірвати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Повне судове рішення складено 23 листопада 2020 року.

Суддя: