ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8115/20 Справа № 183/7542/18 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О.В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Куценко Т.Р., Ткаченко І.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2020 року по справі за заявою Комунального підприємства «Новомосковськ водоканал» про розстрочення виконання рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Новомосковськ водоканал» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2020 року Комунальне підприємство «Новомосковськ водоканал» звернулося до суду із заявою про розстрочення виконання рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Новомосковськ водоканал» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Вказана заява мотивована тим, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2020 року з Комунального підприємства «Новомосковськ водоканал» на користь ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 211133,75 грн.. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 червня 2020 року рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.03.2020 року залишене без змін.

Комунальне підприємство «Новомосковськ водоканал» надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в м. Новомосковську та частково в Новомосковському районі. Також підприємство є ліцензіатом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, тому у своїй діяльності керується, в тому числі, постановами НКРЕКП, яке схвалює та затверджує тарифи і послуги з централізованого водопостачання, водовідведення. Основним доходом підприємства є саме сплата за користування централізованим водовідведенням та водопостачанням населення м.Новомосковська та Новомосковського району. між тим, протягом 2016-2019 років тарифи та послуги з централізованого водопостачання та водовідведення лише коригувалися по деяким статтям витрат та вводилися в дію з затримкою, більшість статей витрат не перераховувалася з 2015 року. Заявник посилається на декілька своїх фактичних витрат для придбання паливно-мастильних матеріалів, на підкачку сторонніх організацій, які в декілька разів перевищують суму витрат у діючому тарифі. Крім того, скачок цін на електроенергію у 2019 році змусив підприємство за рахунок інших статей сплатити постачальнику електроенергії 1 млн грн., лише задля того, щоб підприємству уникнути відключення від електропостачання та нарощування заборгованості по заробітній платі. КП «Новомосковськ водоканал» зазначає, що фінансовий стан комунального підприємства, яке забезпечує водопостачання досить велику кількість населення, протягом 2018-2020 років залишається не стабільним та скрутним. Обставини, викладені у заяві щодо існуючої заборгованості підприємства по різним статтям витрат, а також неоплата населенням послуг з водопостачання та водовідведення, ускладнюють виконання рішення суду у виді одноразової виплати у значному розмірі.

Враховуючи викладене, заявник просив розстрочити виконання рішення суду шляхом сплати Комунальним підприємством «Новомосковськ водоканал» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 211 133,75 грн., щомісячними платежами у розмірі 17594, 48 грн.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2020 року задоволено заяву Комунального підприємства «Новомосковськ водоканал» про розстрочення виконання рішення.

Задовольняючи заяву підприємства, суд першої інстанції виходив з наявності обставин, які мають винятковий характер, та які перешкоджають виконанню рішення суду. Крім того, суд першої інстанції вказав, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують, що фінансовий стан підприємства не дає можливість виконати грошове зобов`язання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила скасувати ухвалу суду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що заявник не надав суду жодного доказу на підтвердження наявності виняткових обставин, що утруднюють виконання ним рішення суду. При цьому, апелянт зазначає, що наявність боргів споживача не є винятковими обставинами для розстрочення виплати заробітної плати.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2020 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про розстрочку виконання рішення суду, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості викладених в ній доводів.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновком суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні заяви Комунального підприємства «Новомосковськ водоканал» про розстрочення виконання рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.03.2020 року поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді заступника головного бухгалтера КП «Новомосковськ водоканал», з відповідача на користь ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 211 133,75 грн..

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23.06.2020 року рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.03.2020 року залишене без змін.

В поданій заяві КП «Новомосковськ водоканал» заявник фактично просить відстрочити виконання судового рішення строком на 12 місяців, шляхом сплати Комунальним підприємством «Новомосковськ водоканал» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 211 133,75 грн., щомісячними платежами у розмірі 17594, 48 грн.

У заяві заявник посилався на те, що підприємство перебуває у тяжкому фінансовому стані, що спричинено великою кількістю боргів. До заяви були надані відповідні докази неможливості виконання рішення суду, зокрема, на підтвердження вказаних обставин заявником надано: довідку про наявність заборгованості у підприємства КП «Новомосковськ водоканал» перед ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги», та докази наявної заборгованості споживачів за надані послуги з централізованого водопостачання перед КП «Новомосковськ водоканал».

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця, у випадках, встановлених законом, встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно ч. 3 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи, тяжке захворювання її самої чи членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ч. 5 ст. 435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Статтею 33 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи.

З аналізу наведених норм вбачається, що відстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Як вбачається з матеріалів справи, як на підставу для відстрочення виконання рішення суду першої інстанції, відповідач посилається на тяжкий матеріальний стан, зокрема, наявність великої кількості боргів.

Однак, колегія суддів вважає, що наведені обставини в силу ст.435 ЦПК України, не можуть бути підставами для розстрочення виконання рішення, так як порушують інтереси стягувача.

Відповідачем відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, як в суді першої інстанції, так й в суду апеляційної інстанції не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав для розстрочки виконання рішення суду, згідно положень ч.3 ст.435 ЦПК України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що тяжкий матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, та не є обставиною, що утруднює його виконання.

З огляду на вище наведене, колегія суддів вважає, що при розгляді вказаної заяви, суд першої інстанції порушив вимоги процесуального закону, а тому оскаржувана ухвала як така, що не відповідає нормам закону підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви Комунального підприємства «Новомосковськ водоканал» про розстрочення виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2020 року скасувати.

У задоволенні заяви Комунального підприємства «Новомосковськ водоканал» про розстрочення виконання рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Новомосковськ водоканал» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Т.Р. Куценко

І.Ю. Ткаченко