ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2163/20
провадження № 2/753/4440/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Литвин Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пояснивши, що спільне життя у сторін не склалось, тривалий час більше 7 років вони проживають окремо, не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин, мають окремий бюджет для кожного, стосунки між сторонами стали напружені, у сторін виявились різні погляди на життя, на сімейні відносини, позивач близько 3 років проживає з іншою жінкою, фактично створивши нову родину, тому вважає, що сім`я даного подружжя розпалась остаточно, і терміну на примирення призначати не потрібно.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, поясненивши, що бажає отримати від суду термін для примирення і якщо після його закінчення позивач буде наполягати на розірванні шлюбу, тоді вона буде згодна. Вважає, що між сторонами не вирішені питання майнового характеру, а також утримання хворої дитини.

Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.1, ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

За правилами ч.2, ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

18.07.1991 року був укладений шлюб між сторонами, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №992 (а.с.5). Від зареєстрованого шлюбу сторони малолітніх та неповнолітнії дітей не мають. Як не заперечували учасники справи діти сторін: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 досягли повноліття.

Як встановлено у судовому засіданні, спільне життя у сторін не склалось, тривалий час понад 7 років вони проживають окремо, не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин, мають окремий бюджет для кожного, стосунки між сторонами стали напружені, у сторін виявились різні погляди на життя, на сімейні відносини, позивач близько 3 років проживає з іншою жінкою, фактично створивши нову родину.

Згідно ч.2, ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За змістом п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Аналізуючи докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я даного подружжя розпалась остаточно, терміну на примирення призначати не потрібно, так як судом встановлено, що будь-які відносини між ними припинені і позивач та його представник категорично наполягали на розірванні шлюбу, при цьому представник пояснив, що позивач двічі за проханням відповідача відтерміновував подачу даного позову до суду.

Ствердження відповідача про те, що їй потрібен термін на примирення, суд не може покласти в основу рішення, оскільки сама відповідач обґрунтовувала його узгодженням з позивачем питань матеріального характеру та лікування доньки, що не відноситься до шлюбно-сімейних відносин, і може вирішуватись у інший спосіб, при цьому вона не вказала, які саме дії буде здійснювати щодо поновлення відносин з позивачем та зміцнення їх шлюбно-сімейних відносин.

Керуючись ст.4; 10; 12-13; 76-80; 81; 133; 141; 258-259; 263-265 ЦПК України, на підставі ч.1, ст.51 Конституції України, ст.3; 110-113 СК України, п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя",суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві 18.07.1991 року, актовий запис №992 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати.

Після розірвання шлюбу присвоюються прізвища: йому - ОСОБА_2 ; їй - ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя :