УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Луньової Д.Ю.,

за участю: секретаря судового засідання Гавриленко В.В.,

за відсутності сторін,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), представник заявника ОСОБА_2 , заінтересована особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Лисичанського міського відділення (місце знаходження: пр. Гвардійський, буд. 30, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93411) про встановлення факту каліцтва на виробництві, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник, звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт каліцтва внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, що стався 15 вересня 2017 року на державному підприємстві «Шахта ім. О.Ф. Засядька» при виконанні роботи гірничоробочим підземним другого розряду з повним робочим днем у шахті.

В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце проведення якого повідомлялись належним чином.

03 червня 2020 року від представника заінтересованої особи, надійшли пояснення. З яких вбачається, що заінтересована особа вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню та просить залишити її без розгляду з огляду на те, що розслідування нещасного випадку проведене без участі представника Фонду соціального страхування України, територіального органу Держпраці України, не має підстав вважати, що розслідування проведено об`єктивно, а викладені в актах за формою Н-5 та Н-1 від 29 вересня 2017 року відомості відповідають дійсності. Розслідування проведено відповідно до «Положения о расследовании и ведении учета несчастных случаев и профессиональних заболеваний на производстве» затверджених наказом Держтехнагляду Донецької Народної Республіки, від 27 серпня 2015 року № 355 про, що свідчить запис у пункті 6 акта за формою Н-5 від 29 версня 2017 року.

Враховуючи викладене, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Лисичанського міського відділення вважає надані заявником докази не доводять, що його травма виникла у наслідок нещасного випадку на виробництві під час його трудової діяльності.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

За положеннями ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Згідно зі ст.ст. 293, 294 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Вирізняючими ознаками окремого провадження є несумісність із спором про право, відсутність сторін із протилежними інтересами, неможливість застосування низки правових норм та принципів, які притаманні позовному провадженню, а саме, щодо змагальності, диспозитивності, процесуальної рівності та інші.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293, ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

При цьому судове встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження можливе лише в разі, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, підвідомчого суду.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлення каліцтва на виробництві або у зв`язку з виконанням державних чи громадських обов`язків, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по соціальному страхуванню, судам слід мати на увазі, що з дня введення в дію Закону України "Про охорону праці (з 24 листопада 1992 року) справи про встановлення таких фактів не розглядаються в порядку окремого провадження. Питання, пов`язані із встановленням факту каліцтва на виробництві, коли виникає з приводу цього спір, а також, якщо при каліцтві в зв`язку з виконанням державних чи громадських обов`язків пенсія призначається особам, які внаслідок цього стали інвалідами, вирішуються в порядку встановленому для розгляду трудових спорів.

Як вбачається з заяви, встановлення факту каліцтва необхідно заявнику для отримання направлення на МСЕК для визначення ступеню втрати працездатності.

Суд також враховує зміст пояснень заінтересованої особи, щодо не доведеності належними доказами даного факту, що також свідчить про наявність спору про право.

Згідно ч. 6 ст. 294, ч. 4 ст. 315 ЦПК України, якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження виникає чи буде виявлений спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З огляду на вищевикладене, дійшовши переконання про наявність спору про право, суд вважає необхідним залишити заяву без розгляду.

Керуючись ст. 12, 13, 76-78, 81, 259-260 ЦПК України, на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України, п. 3, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5«Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), представник заявника ОСОБА_2 , заінтересована особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Лисичанського міського відділення (місце знаходження: пр. Гвардійський, буд. 30, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93411) про встановлення факту каліцтва на виробництві залишити без розгляду і роз`яснити заінтересованим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення в порядку передбаченому ст. 261 ЦПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду, з врахуванням вимог п. 15.5) Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Д.Ю. Луньова