Справа № 426/7283/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Криви Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Чернишової О.С.,

за участю представника відповідача адвоката Будник М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сватове в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

03 вересня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Сватівського районного суду Луганської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою суду від 11 вересня 2020 року провадження по справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву б/н від 19 липня 2012 року. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 4000,00 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 30.06.2020 року має заборгованість у розмірі 358925,96 грн, яка складається з наступного:

- 3830,70 грн. - заборгованість за тілом кредиту;

- 353851,26 грн. - заборгованість за відсотками;

- 1244,00 грн. - нарахована пеня;

Звертає увагу суду, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 134427,83 грн, яка складається з наступного:

-3830,70 грн - заборгованість за кредитом;

-130597,13 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; за період з 19.07.2012 по 30.12.2018.

В добровільному порядку відповідач не погашає борг, тому позивач змушений звернутись до суду з даним позовом.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, до позову додано клопотання, згідно якого просить справу розглянути без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку АТ КБ «Приватбанк» відсутні, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.9).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.95)

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Будник М.В. позовні вимоги не визнав та пояснив, що в позовній заяві Банк зазначає, що загальна сума заборгованості відповідача перед банком становить 358925,96 грн. Однак стягнути з відповідача Банк просить лише суму 134427,83 грн, яка складається з3830,70 грн - заборгованість за кредитом; 130597,13 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; за період з 19.07.2012 по 30.12.2018. Зазначає, що йому не зрозуміло чому саме Банк відокремлює саме таку суму та за такий період. Також у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17 від 03 липня 2019 року зазначено про те, що у позичальника не виникають обов`язки щодо сплати відсотків, а лише щодо сплати тіла кредиту. Також зазначає, що до позову доданий Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», однак не зазначено, яку саме картку отримувала відповідач: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT» чи «Універсальна GOLD». Також до позовної заяви не доданий кредитний договір, а лише Анкета - заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, з якої не вбачається про розмір відсоткової ставки, яку повинна була сплачувати відповідач. За весь час користування даною карткою відповідач отримала кошти у сумі 5151,61 грн та з них погасила 3240,02 грн. Тобто тіло кредиту яке вона не оспорює - це сума 1911,59 грн. Однак, звертає увагу суду, що із наданого Банком розрахунку заборгованості за період який просить позивач стягнути заборгованість, тобто з 19.07.2012 по 30.12.2018, останній рух по карті був 30.08.2014 року у сумі 14,41 грн. З 30.08.2014 по 07.05.2019 жодного руху грошових коштів по карті не було. Тобто, Банк знаючи про наявну заборгованість, жодних дій не проводив більше п`яти років. Тому, зважаючи на пропуск позивачем позовної давності, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши подані докази, прийшов до наступних висновків.

19.07.2012 року ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «Приватбанк з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписала заяву б/н від 19.07.2012 (а.с.21).

14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (скорочена назва - ПАТ КБ «Приватбанк») на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (скорочена назва - АТ КБ «Приватбанк»).

Відповідач, при підписанні анкети - заяви, підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у Заяві.

Як вбачається з наданого до суду позивачем розрахунку заборгованості, відповідач порушила умови договору, не сплачувала нараховані банком відсотки, не погашала взяту суму кредитного ліміту, унаслідок чого у позичальника за період з 19.07.2012 по 30.12.2018 утворилась заборгованість у сумі 134427,83 грн, яку позивач просить стягнути, а саме: заборгованість за кредитом - 3830,70 грн, заборгованість за відсотками - 130897,13 грн (а.с.12-14).

Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості, останній платіж за кредитним договором в межах періоду, за який просить позивач стягнути заборгованість (з 12.07.2012 по 30.12.2018) відповідач здійснила 30.08.2014 року. Строк дії картки до 03.2016 року, будь-яких операцій з 31.08.2014 по 07.05.2019 відповідач не вчиняла.

У відповідності зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).

Згідно ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

В судовому засіданні представник відповідача Будник М.В. просив суд застосувати строки позовної давності саме за період стягнення заборгованості з 19.07.2012 по 30.12.2018 року, мотивуючи тим, що останній платіж в межах цього строку відповідачем було здійснено 30 серпня 2014 року.

Враховуючи, що позовна заява надійшла до суду 03.09.2020 року, позивачем пропущено загальну позовну давність на звернення до суду з даним позовом, оскільки з моменту внесення останнього платежу відповідачем від 30.08.2014 року і до закінчення періоду за яким позивач просить стягнути заборгованість пройшло понад три роки.

Будь-яких доказів на підтвердження поважності причин пропуску такого строку суду позивачем не надано.

Таким чином, позовна давність до основної вимоги сплила до звернення позивача до суду, а тому вважається, що позовна давність спливла і до додаткової його вимоги про стягнення з відповідача процентів.

Зазначене узгоджується з Правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 28 березня 2018 року № 14-10цс18 у справі № 444/9519/12.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні від 20 вересня 2011 року у справі "ВАТ "Нафтова компанія "ЮКОС" проти Росії" Європейський суд з прав людини зазначив: "Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Боржник має певні матеріально-правові права, які безпосередньо пов`язані з позовною давністю. Будь-який суд національної юрисдикції, вирішуючи питання про пропуск кредитором позовної давності, фактично вирішує питання не тільки про право кредитора на звернення до суду за захистом свого порушеного права, але й про право боржника бути звільненим від переслідування або притягнення до суду".

Тобто, згідно практики Суду суб`єктивне матеріальне право безпосередньо пов`язане з позовною давністю; боржник має право після пропущення кредитором строку позовної давності бути звільненим від свого обов`язку перед кредитором (звільненим від переслідування та притягнення до суду).

Сплив позовної давності, який є підставою для відмови у позові відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України, означає, що вже жодна вимога не підлягає примусовому здійсненню за будь-якого розгляду суперечки, порушеної після цього моменту.

Враховуючи, що закінчення строку позовної давності є підставою для відмови в задоволені позову та відповідач звернувся до суду із такою заявою, то суд дійшов висновку, що в задоволені позову АТ КБ «Приватбанк» слід відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Оскільки у задоволенні позовних вимог суд повністю відмовляє, вимоги позивача про стягнення судових витрат на його користь задоволенню також не підлягають.

Керуючись ст. ст. 256, 257, 261, 263, 266, 267, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 95, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

ухвалив:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул.. Набережна Перемоги, буд. 50, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Представник відповідача: адвокат Будник Микола Володимирович, діючий на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 000246 від 05 липня 2019 року.

Повний текст рішення складено 19 листопада 2020 року.

Суддя Ю.В. Крива