Справа № 133/1984/20
Провадження № 22-ц/801/1920/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воронюк В. А.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 рокуСправа № 133/1984/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Войтка Ю. Б., Сопруна В. В.

Секретар: Кузьменко Б. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 17 серпня 2020 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 , за участю заінтересованих осіб - ОСОБА_1 , Органу опіки та піклування виконавчого комітету Козятинської міської ради Вінницької області, про видачу обмежувального припису,

Рішення ухвалила суддя Воронюк В. А.

Рішення ухвалено о 17:10 год у м. Калинівці Вінницької області

Повний текст рішення складено 19 серпня 2020 року,

Встановив:

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису, мотивуючи свої вимоги тим, що з 27 жовтня 2001 року вона з ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі та проживають разом у квартирі АДРЕСА_1 . У шлюбі у них народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Протягом останнього часу у них з чоловіком погіршились стосунки, часто виникають сварки. Тривалий час вони живуть окремим життям та своїми інтересами. На даний час на розгляді в суді перебуває справа про розірвання шлюбу між ними.

Останнім часом її чоловік ОСОБА_1 за місцем їхнього проживання систематично вчиняє домашнє насильство по відношенню до неї та їхніх неповнолітніх дітей, а саме: діяння психологічного та економічного насильства.

Психологічне насильство виражається у словесних образах, приниженні її гідності, залякуванні, постійному та цілковитому контролі, що виражається у цілодобовому стеженні за нею та їхніми дітьми за допомогою відеокамер, встановлених ОСОБА_1 у квартирі, які передають звук та зображення в реальному часі через мережу Інтернет невстановленому (необмеженому) колу осіб; погрозах позбавити житла, оскільки квартира, у якій вони проживають, була подарована її чоловікові його батьками.

Економічне насильство виражається у позбавленні можливості користуватися водою та газом у квартирі, оскільки під час перебування її разом з дітьми на відпочинку, ОСОБА_1 демонтував лічильники на воду та перекрив подачу води, у зв`язку з чим вона була вимушена викликати працівників водоканалу та працівників поліції, а також - купити нові лічильники на воду, які були встановлені та опломбовані. Крім того, ОСОБА_1 26 липня 2020 року заявив, що він звернеться до Козятинського управління газового господарства із заявою про відключення квартири від газопостачання. Такими діями він позбавляє її та їхніх дітей можливості проживати у квартирі, належним чином доглядати за собою та утримувати помешкання у санітарно-гігієнічному стані; робить все можливе для створення їй з дітьми нестерпних умов для проживання в квартирі.

Крім того при особистому спілкуванні та під час телефонних розмов з нею та їхньою старшою донькою ОСОБА_1 постійно погрожує вигнати їх з квартири. На її неодноразові зауваження та прохання не реагує.

У зв`язку з такими діями ОСОБА_5 заявник вважає, що вона є особою, яка зазнала домашнього насильства, а тому просила видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_1 на строк шість місяців, яким визначити йому тимчасові обмеження його прав у вигляді заборони вчиняти будь-які заходи щодо здійснення перешкод у користуванні майном в місці спільного проживання (перебування) з нею, а саме: відключення квартири АДРЕСА_1 від електро-, газо-, водопостачання, водовідведення та інтернет зв`язку.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 17 серпня 2020 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Встановлено обмежувальний припис ОСОБА_1 на строк шість місяців та визначено такі обмеження його прав, а саме: заборонено вчиняти будь-які заходи щодо здійснення перешкод у користуванні майном в місці спільного проживання з ОСОБА_2 , зокрема відключення квартири АДРЕСА_1 від електро-, газо-, водопостачання, водовідведення та інтернет зв`язку.

В апеляційній скарзі заінтересована особа ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису.

Зазначив, що рішення суду є незаконним через невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 полягають в тому, що по справі не встановлено жодних фактів того, що з його боку має місце психологічне чи економічне насильство по відношенню до дружини. Заявником було наведено лише момент відключення водопостачання та водовідведення, що було побутовою ситуацією, яка вирішилась за одну годину. Він демонтував лічильники води у зв`язку з необхідністю їхньої заміни, але у зв`язку з зайнятістю по роботі не встиг їх замінити до повернення дружини з дітьми з відпочинку. Жодних дій для відключення електро-, газо-, водопостачання, водовідведення та інтернет зв`язку він не вчиняв. Камери у квартирі ним були встановлені у зв`язку з тим, що з квартири почали зникати його речі, а тому він хотів контролювати стан речей за його відсутності. Також наявність цих камер змушує дружину контролювати свою поведінку, поводитись адекватно та не приводити сторонніх осіб в квартиру. Будь-яких ризиків у вчиненні ним домашнього насильства немає. Судом першої інстанції здійснено заборону у користуванні ним приватною власністю, що не передбачено відповідним законом.

У відзиві на апеляційну скаргу заявник ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки рішення суду вважає законним і обґрунтованим, таким, що забезпечує мету його ухвалення та не порушує надмірно прав ОСОБА_1 . Зазначила, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними та надуманими, оскільки він не звертався до водопостачальної організації з приводу некоректної роботи приладів обліку води, а тому не може надати суду докази, що лічильники були демонтовані законно. За його заявою працівниками АТ «Вінницягаз» було припинено газопостачання у квартирі, яке відновлено за її заявою лише після надання копії оскаржуваного рішення суду. Зазначаючи в апеляційній скарзі про те, що відеокамери у квартирі були встановлені у зв`язку зі зникненням речей, ОСОБА_1 не надав доказів звернення до правоохоронних органів з приводу викрадення його майна та у скарзі не зазначив, коли і яке майно зникло. А застосування відеозйомки без її згоди є психологічним насильством, оскільки їй не відомо хто має доступ до цих відеозаписів, такі дії обмежують її права та права їхніх дітей, зважаючи на те, що за ними ведеться постійне відеоспостереження.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, будучи належними чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_1 - адвокат Кравчук М. О. подав заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що підтримує вимоги апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що з 27 жовтня 2001 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі (а. с. 9). У шлюбі у них народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 10-11).

Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг від 17 квітня 2020 року № 961-1 ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; разом з нею за цією адресою зареєстровано місце проживання: чоловіка ОСОБА_1 , та доньок ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а. с. 12).

Із копії паспорта ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 вбачається, що 11 серпня 2020 року його знято з реєстрації місця проживання по АДРЕСА_1 та в цей же день місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 (а. с. 44-45).

Згідно актів, складених 22 липня 2020 року контролером відділу водопостачання Київського територіального управління у м. Козятині ОСОБА_6 у присутності споживача ОСОБА_2 , при обстеженні водопроводу за адресою: АДРЕСА_1 виявлено, що лічильники води, які були встановлені в кухні та туалеті, демонтовані. Цього числа прийнято в експлуатацію і опломбовано водомір № та № , встановлений згідно вимог СниП на вході труби в будинок в кухні, туалеті, і опломбований пломбою № 2 (а. с. 13).

30 липня 2020 року заявник ОСОБА_2 звернулась до голови правління АТ «Вінницягаз» із заявою, в якій повідомила про перебування у провадженні Козятинського міськрайонного суду Вінницької області цивільної справи № 133/1984/20 та просила до вирішення справи судом не здійснювати дій щодо відключення газопостачання в квартирі АДРЕСА_1 на підставі поданої її чоловіком ОСОБА_1 заяви (а. с. 38).

У письмовій відповіді від 06 серпня 2020 року АТ «Вінницягаз» повідомило ОСОБА_2 про те, що за наявною у товариства інформацією вона не є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 ; а споживачем за цією адресою є ОСОБА_1 , з яким укладено договір розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем, за заявою якого 31 липня 2020 року працівниками товариства було припинено газопостачання за зазначеною адресою, про що складено відповідний акт (а. с. 37).

Також по справі встановлено та не заперечується заінтересованою особою ОСОБА_1 , що у квартирі АДРЕСА_1 ним встановлено камери відеоспостереження.

З приводу таких неправомірних дій ОСОБА_1 заявник ОСОБА_2 зверталася до Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, який листом від 23 липня 2020 року № 10273/20 повідомив її, що 22 липня 2020 року її звернення відповідним чином зареєстроване в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Козятинського ВП за № 4825; за результатами попереднього розгляду матеріалів встановлено, що ознаки кримінального правопорушення в даному випадку відсутні, у зв`язку з чим немає підстав для внесення вказаної події до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а подальший розгляд звернення здійснено у порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян» (а. с. 17).

Водночас із копії Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 11 серпня 2020 року внесено запис до ЄРДР (номер кримінального провадження: 0000592) на підставі ухвали Козятинського міськрайонного суду відповідно до ст. 214 КПК України про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, відносно своєї дружини ОСОБА_2 (а. с. 47).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За змістом пункту 7 частини першої статті 1 зазначеного Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місця частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Відповідно до ч. 3, 4 цієї статті рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

З урахуванням змісту зазначених норм Закону, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 останнім часом створив своїй дружині ОСОБА_2 та їхнім дітям неможливі умови для проживання у належній йому на праві власності квартирі, де зареєстровані та постійно проживають заявник з дітьми. Зокрема, ОСОБА_1 влаштовує сварки, принижує гідність дружини; встановив у квартирі камери відеоспостреження, за допомогою яких стежить за дружиною та дітьми; демонтував лічильники води та перекрив водопостачання у квартирі, а також звернувся до АТ «Вінницягаз» із заявою про припинення газопостачання у квартирі, чим створив дружині та дітям перешкоди у користуванні водою та газом, що є необхідним для забезпечення основних потреб людини (харчування, гігієни тощо).

Вирішуючи спір, враховуючи зазначені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для видачі обмежувального припису щодо ОСОБА_1 , оскільки наведені заявником ОСОБА_2 обставини містять ознаки застосування відносно неї психологічного та економічного насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , в тому, що він не вчиняв жодних дій для відключення електро-, газо-, водопостачання, водовідведення та інтернет зв`язку, а відключення у квартирі водопостачання та водовідведення було побутовою ситуацією, оскільки він демонтував лічильники води у зв`язку з необхідністю їхньої заміни, але у зв`язку з зайнятістю по роботі не встиг їх замінити до повернення дружини з дітьми з відпочинку, є безпідставними, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не надав жодних доказів на підтвердження таких доводів, зокрема, доказів його звернення з відповідною заявою до водопостачальної організації, акту про демонтаж лічильників для перевірки тощо.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не вчиняв жодних дій для відключення газопостачання у квартирі, спростовуються відповіддю АТ «Вінницягаз» від 06 серпня 2020 року, адресованою ОСОБА_2 , із якої слідує, що газопостачання у квартирі АДРЕСА_1 було припинено 31 липня 2020 року за заявою споживача ОСОБА_1 (а. с. 37).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що камери у квартирі були встановлені ним у зв`язку з тим, що з квартири почали зникати його речі, а тому він хотів контролювати стан речей за його відсутності, також не заслуговують на увагу з огляду на те, що він не надав жодного доказу на підтвердження факту зникнення речей із квартири (звернення до відповідних правоохоронних органів тощо) та доказів встановлення ним камер відеоспостереження у квартирі на законних підставах за згодою інших осіб, які у цій квартирі проживають.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 307 ЦК України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. Згода особи за знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших закладах публічного характеру. Знімання фізичної особи на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку, в тому числі таємне, без згоди особи може бути проведене лише у випадках, встановлених законом.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуваним рішенням суд першої інстанції здійснив заборону у користуванні ОСОБА_1 приватною власністю також не заслуговують на увагу, оскільки оскаржуваним рішенням суд встановив обмежуваний припис ОСОБА_1 щодо заборони вчиняти будь-які заходи щодо здійснення перешкод у користуванні майном в місці спільного проживання з ОСОБА_2 , зокрема, відключення квартири від електро-, газо-, водопостачання та водовідведення, інтернет зв`язку. Таке рішення жодним чином не обмежує права ОСОБА_1 у користуванні ним квартирою, яка належить йому на праві власності.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 17 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіЮ. Б. Войтко
В. В. Сопрун

Повне судове рішення складено 18 листопада 2020 року