Справа № 569/3534/20
13 листопада 2020 року місто Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Першко О.О.,
секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,
з участю позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди,
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. 00 коп.
Вказує, що ОСОБА_3 також є автором статті «ІНФОРМАЦІЯ_9», яку він опублікував під псевдонімом «ІНФОРМАЦІЯ_5», використовуючи свою електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що повідомило Об`єднання «Агенство Рівнеінформ» у відповіді на запит.
Позивач зазначає, що поширена відповідачем інформація носить стверджувальний характер, не може розцінюватись як оціночне судження та є недостовірною в силу відсутності доказів на її підтвердження та є такою, що принижує його честь і гідність та ділову репутацію.
Неправдива та образлива інформація розповсюджена з метою «очорнити» ім`я позивача, який має вагомі заслуги в мистецтві та неодноразово відзначався державними нагородами і преміями. Він має почесне звання «Заслужений художник України». Крім того, його кандидатуру рекомендовано загальними зборами Рівненської обласної Національної спілки художників України до представлення на почесне звання «Народний художник України». Своїм протиправними діями, відповідач завдав йому значної моральної шкоди, спричиненої моральними та фізичними стражданнями, що призвели до негативних змін у його житті. Розмір такої шкоди він оцінює в 100 000 грн. 00 коп., які просить стягнути з відповідача.
В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав наведених в позовній заяві, просив його задовольнити. Також вказав, що відповідач писав лист до Національної спілки художників України по питанню підтвердження чи проходив позивач погодження на отримання звання «Заслуженого художника України», а тому він є і автором вказаних в позовній заяві статей.
Представник позивача позов позивача підтримав з підстав наведених в позовній заяві, просив його задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився жодного разу, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань. Про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав і представник позивача не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою представника позивача.
Позивачем було заявлено клопотання про виклик та допит свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , яке ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 06 жовтня 2020 року, яка постановлена судом не виходячи до нарадчої кімнати і занесена до протоколу судового засідання, задоволено. 13 листопада 2020 року в судовому засіданні позивач відмовився від допиту свідка ОСОБА_15 .
Заслухавши позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , допитавши свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.
У вказаній статті міститься інформація, яку позивач вважає недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію, а саме: «24 лютого 2017 року вся Україна почала відзначати 100-річний ювілей народного художника, академіка, лауреата премії ім. Т. Шевченка ОСОБА_17 . Нацбанк України випустив до ювілею монету, Укрпошта - поштову марку. ОСОБА_17 була володарем трьох Державних премій і золотої медалі Академії мистецтв, Героєм України, 1997 рік було оголошено ЮНЕСКО роком ОСОБА_7 , а у 2000 в Кембріджі її оголосили Жінкою року. Мало хто в світі, Україні та навіть в Рівному знає хто такий ОСОБА_8 , не дивлячись на те, що з допомогою регіоналів, в обхід Національної Спілки художників України та її Рівненської обласної організації, він отримав звання заслуженого. Розповідають про те, що свого часу ОСОБА_9 , як член Правління, заблокувала вступ ОСОБА_10 до Спілки художників. ОСОБА_1 звернувся в Москву, і москалі змусили Українську спілку таки прийняти його, як «ідєологічєскі правільного таварісча»». В своїй ненависті до ОСОБА_11 «завис» і вимагає позбавити видатну мисткиню її звань і регалій. А може, просто моська хоче привернути увагу до себе, дзявкнувши на слона?»
З відповіді Об`єднання «Агенство Рівнеінформ» за вих. № 03/05/2019 від 03 травня 2019 року слідує, що автором статті " ІНФОРМАЦІЯ_6 ", що розміщена на сайті rivne1.tv, є особа за псевдонімом "ІНФОРМАЦІЯ_5", електронна пошта якої ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 Щодо публікацій « ІНФОРМАЦІЯ_7 » та " ІНФОРМАЦІЯ_8", то на момент звернення із запитом вказані публікації на сайті rivne1.tv відсутні.
Національною спілкою художників України 06 лютого 2020 року за № 01-024-12 повідомлено, що лист ОСОБА_3 надходив до Національної спілки художників України 04 квітня 2018 року вх. № 01-095-12. За терміном давності даний лист в архіві не збережено.
Свідок ОСОБА_16 , в судовому засіданні показала, що була головою Рівненської обласної організації Національної спілки художників України. Певний час в засобах масової інформації публікувалися негативні статті щодо художників, які є членами спілки, зокрема були такі публікації і стосовно позивача. Деякі публікації підписувалися автором з використанням псевдоніму «ІНФОРМАЦІЯ_5». Вказала, що їй не відомо хто це. Однак вказала, що в таких публікаціях використовувалася інформація, яка відома лише членам спілки, при цьому ОСОБА_3 членом спілки не є. Також підтвердила, що ОСОБА_3 писав листа до Національної спілки художників України по питанню підтвердження інформації чи проходив погодження ОСОБА_1 на отримання звання «Заслужений художник України» з правлінням Національної спілки художників України. Вказала, що потім зустрічалась з відповідачем і він повідомив їй, що лист до Національної спілки художників України він писав, однак заперечив факт публікацій даних статей.
Свідок ОСОБА_14 , який є членом Національної спілки художників України та колегою позивача, в судовому засіданні показав, що з моменту того як йому призначили премію ОСОБА_18 почалися публікуватися негативні статті в засобах масової інформації відносно художників. Були статті підписані «ІНФОРМАЦІЯ_5», але йому не відомо хто це і хто такий ОСОБА_3 .
Свідок ОСОБА_13 , який є членом Національної спілки художників України та колегою позивача, в судовому засіданні показав, що відповідач не має відношення до спілки художників. Він дізнався від ОСОБА_1 про статті, але хто є автором цих публікацій йому невідомо. ОСОБА_1 йому казав, що це ОСОБА_3 .
Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
Статтею 201 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.
Відповідно до статті 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню, крім випадку неумисного повідомлення викривачем недостовірної інформації про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції" в порядку, передбаченому зазначеним Законом, яка підлягає спростуванню.
Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.
При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.
Відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.
У випадку коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем.
При опублікуванні чи іншому поширенні оспорюваної інформації без зазначення автора (наприклад, у редакційній статті) відповідачем у справі має бути орган, що здійснив випуск засобу масової інформації.
Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.
Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.
Якщо недостовірна інформація, що принижує честь, гідність чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів суди мають керуватися нормами, які регулюють діяльність засобів масової інформації.
Аналогічний правовий висновок висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 13 лютого 2019 року справа № 439/1469/15-ц, провадження № 61-5189св18.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Разом з тим позивачем не надано жодних доказів, які підтверджують, що саме відповідач є автором спірної публікації, публікується під псевдонімом «ІНФОРМАЦІЯ_5» та використовує електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4
Доводи позивача, що відповідач є автором вищевказаної публікації, оскільки він звертався до Національної спілки художників України по питанню підтвердження чи проходив позивач погодження на отримання звання «Заслуженого художника України» є необґрунтованими, та не можуть бути прийнятті судом до уваги, оскільки звернення відповідача до Національної спілки художників України із листом не є доказом того, що саме він є автором публікації. Також публікація не містить жодного посилання на вказаний лист. Інших доказів, які б свідчили про порушення прав позивача з боку відповідача матеріали справи не містять.
Окрім того, відповідно до частини четвертої статті 83 ЦПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Відповідно до частини першої статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач клопотань про витребування доказів, зокрема відомостей про власників веб-сайту, власника електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 не подавав.
Власник веб-сайту до участі у справі не залучений, вимоги про відшкодування моральної шкоди завданої поширенням недостовірної інформації пред`явлені лише до відповідача.
Клопотань про заміну відповідача чи залучення співвідповідачів позивач не заявляв.
Згідно положень ЦПК України виключно позивачеві належить право визначати коло осіб, які, як він вважає, своєю діяльністю (діями або бездіяльністю) порушили його права та до яких позивач направляє свої позовні вимоги (позов), звернувшись при цьому до суду.
Враховуючи те, що доказів авторства спірної статті відповідача матеріали справи не містять, власник веб-сайту не залучений у справі у якості співвідповідача, а пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову, при цьому достовірність поширеної інформації судом не перевіряється, відтак позов підлягає залишенню без задоволення з цих підстав.
Керуючись ст. 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повне судове рішення складено 18 листопада 2020 року.
Суддя О.О. Першко