Справа №461/138/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2020 року Галицький районний суд м. Львова
в складі: головуючого судді Волоско І.Р.
секретар судового засідання Береза П.Р.
за участю позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2 ,
відповідача ОСОБА_3 ,
представника відповідача ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Відділ у справах дітей Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про зобов`язання утриматись від вчинення певних дій та визначення способів участі у вихованні доньки, -
Короткий зміст позовних вимог.
04 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Відділ у справах дітей Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, в якому просить зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не перешкоджати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; визначити способи участі у вихованні доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та особисте спілкування з донькою без участі відповідача: 1, 3 субота місяця з 10.00 год. до 17.00 год. та 2, 4 неділя місяця з 10.00 год. до 17.00 год., в річні релігійні свята з 11.00 год. до 15.00 год.; щоденне в після урочний час проводити час із дитиною за місцем проживання дитини для участі, спільний відпочинок: другу половину літніх канікул дитина проводить з батьком; необмежене спілкування з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою; у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення з донькою або цей день передує дню побаченню, або є наступним після нього, то такі дні донька проводить з батьком.
В обґрунтування даного позову покликається на те, що 20 січня 2006 році сторони зареєстрували шлюб, в якому народилась дочка ОСОБА_6 , культурним та духовним розвитком якої він займався; зокрема, неодноразово відпочивав із сім`єю разом, дбав про відпочинок та оздоровлення сім`ї. Додатково зазначає, що 9 вересня 2017 р. між ним та відповідачкою і тещею виникли суперечки в результаті чого відповідачка викликала поліцію та пробувала за допомогою працівників поліції вигнати позивача з квартири. Після цього, як працівники поліції поїхали відповідачка разом із своєю матір`ю повторно вчинили скандал та зробивши на позивача моральний тиск вигнали із квартири. Звертає увагу, що після цих подій він намагався прийти у квартиру, але відповідачка в квартиру не допускала, не давала говорити із донькою та в подальшому змінила замок на вхідних дверях. При кожній спробі потрапити у квартиру відповідачка викликала працівників поліції та не допускала у квартиру, навіть з метою, щоб забрати особисті речі та робочу документацію, що необхідно було для роботи. В результаті таких дій позивач звернувся із заявою в Галицький відділ поліції з приводу того, що відповідачка не допускала до квартири, із заявою до голови Галицької районної адміністрації ЛМР па предмет того, що відповідачка змінила замки у вхідних дверях, не допускала у квартиру та не дозволяла бачитись та говорити із дитиною. Окрім цього, з приводу того, що відповідачка не допускала у квартиру з метою, щоб побачитись із дитиною - позивачем повторно 27.09.2017 р. було подано заяву у Галицький відділ поліції і 11.10.2017 р. було дано відповідь, що звернення розглянуто і з даного приводу необхідно звернутись до суду. Також зазначає, що актом JIKП «Цитадель Центр» від 11.10.2017 р. підтверджено, він вселився у квартиру за адресою: АДРЕСА_1 у 2006 році. Звертає увагу на те, що фактично з самого моменту коли його було вигнано із квартири, у нього з відповідачкою почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні доньки, її відвідуванні, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідачки та тещі ОСОБА_7 , які проживають разом із донькою, стосовно неможливості нормального спілкування із донькою. Стверджує, що всі намагання нормальним, мирним шляхом врегулювати спір призводять лише до конфліктів та виклику поліції, оскільки відповідачка перешкоджає, не бажає присутності та штучно створює такі обставини через які позивач не може нормально зустрічатися з донькою. Окрім цього, зазначає, що відповідачка не дає можливості передати подарунок дитині на ІНФОРМАЦІЯ_4 . Весь цей час позивач намагається налагодити нормальний зв`язок із дитиною, приймати участь у її вихованні, утриманні, розвитку її здібностей та забезпечувати її всім необхідним для нормального розвитку та становлення. Стверджує, що його права як батька є порушеними. Після чисельних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, шляхом переговорів, взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину з боку відповідачки та тещі, які на його думку налаштовують дитину проти нього та говорять дитині неправду, позивач змушений звернутися до суду із даною позовною заявою. Просить позовну заяву задовольнити.
Рух справи в суді.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 23 січня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в загальному позовному провадженні.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22 травня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10 грудня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Радченка В.Є.
Згідно з розпорядженням №228 від 12 грудня 2019 року призначено повторний автоматичний розподіл справи у зв`язку із задоволенням заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді у справі.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 грудня 2019 року визначено суддю Волоско І.Р.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 29 січня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 17 липня 2020 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.
Позиції сторін у справі.
01 березня 2018 року відповідач ОСОБА_3 подала відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що із позовом позивача категорично не погоджуюся, оскільки позивач навмисно замовчує, приховує та вводить суд в оману тим, що навмисно не повідомляє про те, що було дійсною причиною конфлікту, а не суперечки, який виник з ініціативи позивача 09.09.2017р., і які дійсні, а не удавані наміри позивача у цій справі, який не має наміру та бажання спілкування з донькою, а має намір та бажання лише вселитися у квартиру, і тероризувати її та доньку, спричиняючи своїми навмисними діями лише фізичні та психологічні травми та знущання. Крім того, зазначає, що 24.10.2017р. Галицьким районним судом м Львова видано судовий наказ у цивільній справі №461/7193/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки - ОСОБА_5 . 10.11.2017р. рішенням Галицького районного суду м Львова у цивільній справі №461/6299/17 розірвано шлюб укладений 20.01.2006р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . 09.09.2017р. близько 10.00 год., в квартирі що за адресою АДРЕСА_1 , позивач перебуваючи в неадекватному стані, проявляючи жахливу агресію, здійснив насильство над донькою - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: позивач схопив доньку за праве передпліччя, підняв доньку до гори, а другою рукою наніс донці декілька ударів в живіт з права, і по правій сідниці, чим спричинив нашій донці тілесні ушкодження, фізичну біль та психологічну травму. Зазначає, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі, а також і після розірвання такого шлюбу, вона неодноразово зверталася з заявами про злочин вчинений - ОСОБА_1 , щодо побиття та побиття ним доньки - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стверджує, що агресія позивача переросла у його постійний агресивний та неадекватний стан, який позивач застосовує як на неї, так і на донці. Донька від таких побоїв батька, криків батька, агресивної поведінки батька, боїться позивача, лякається позивача, намагається від нього сховатися, немає наміру з ним ні бачитися, ні спілкуватися. Додатково зазначає, що покликання позивача про мирне налагодження відносин із донькою є просто єхидством та глузуванням з системи правосуддя. Дійсним наміром позивача є його бажання вселитися до квартири і не більше. Позивачу донька потрібна лише як засіб вселитися, та проживати у квартири. Крім того, стверджує, що вона не чинила, і не чинне позивачу перешкод у побаченнях та спілкуваннях з донькою, а наведені позивачем підстави, є вигадками, які сам позивач не в змозі обґрунтувати як перешкоди. Покликання позивача на листи відповіді з Галицького ВП, як начебто на доказ того, що начебто чинила позивачу перешкоди у спілкуванні та побаченнях з донькою, не є доказами чинення позивачу перешкод, оскільки позивач по надуманим підставам, які позивач вважає не як невиконання рішення опіки, а як на його думку лише неналежне в його розуміння виконання такого рішення опіки. Звертає увагу на те, що в її діях немає навіть неналежного виконання рішення опіки викладеного в розпорядженні від 06.12.2017р. А листи відповіді з Галицького ВП засвідчують не факт чинення перешкод позивачу, чи факт неналежного виконання вказаного рішення опіки, а лише засвідчують факт звернення позивача до Галицького ВП з заявами про начебто чинення йому перешкод. Відтак, листи відповіді з Галицького ВП, які позивач долучив до свого позову не є і не можуть бути доказами чинення позивачу перешкод. Також зазначає, що жодного іншого графіку визначеного органом опіки та піклування, аніж той, що був визначений 06.12.2017р. у позивача немає. Більше того, жодного іншого графіку, аніж той, що був погоджений 06.12.2017р. орган опіки та піклування позивачу не погоджував, іншого графіку не визначав. Позивач не звертався до органу опіки та піклування з заявою про визначення йому інших днів та годин побачення з донькою, аніж той графік, який був погоджений 06.12.2017р. Просить у задоволенні позову відмовити.
Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали аналогічні пояснення викладенні у позові.
Відповідач та її представник у судовому засіданні позов заперечили, надали аналогічні пояснення викладенні у відзиві та поясненнях на позовну заяву.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, а тому згідно ст.223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.
Позиція суду.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
При цьому, виходячи з положень ст. 16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права.
Вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи з наступних міркувань.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Суд встановив, що 20 січня 2006 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції.
ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (т.1 а.с.4).
24 жовтня 2017 року Галицьким районним судом м.Львова видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 алміентів на утримання дочки ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.10.2017 року і до досягнення дитиною повноліття (т.1 а.с.63).
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 10 листопада 2017 року шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 20 січня 2006 року, Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблений актовий запис №40 розірвано (т.1 а.с.65-67) .
06 грудня 2017 року Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради винесено розпорядження №409 про встановлення ОСОБА_8 днів та годин зустрічей з малолітньою донькою ОСОБА_5 , згідно якого встановлено ОСОБА_8 наступні дні та години зустрічей з малолітньою донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - 2, 4 неділя місяця з 11.00 год. до 16.00 год, у присутності матері дитини. Матір, ОСОБА_3 зобов`язати не чинити перешкод зустрічам та спілкуванню батька - ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1 а.с.12).
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає з матір`ю з адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки ЛКП «Цитадель-центр» від 23.10.2017 року (т.1 а.с.48)
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
Відповідно до частин 8 та 9 статті 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
У відповідності до ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків коли таке право обмежене законом.
Статтею 142 Сімейного кодексу України, діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.
Згідно ч.ч.2, 3 ст.157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Відповідно до пункту другого статті п`ятнадцятої Закону України «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
За змістом ч. 2 ст. 159 Сімейного кодексу України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.
Стаття 19 Сімейного кодексу України передбачає участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Відповідно до статті 158 Сімейного кодексу України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Так, Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради винесено розпорядження, в якому встановлено ОСОБА_8 - 2, 4 неділя місяця з 11.00 год. до 16.00 год. зустрічей з малолітньою донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_8 не оскаржував вищезазначене розпорядження Галицької районної адміністрації ЛМР, що вказує на те, що позивач в повному обсязі погодився із таким.
Статтею 155 Сімейного кодексу України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Частинами першою та другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до ч.1 ст.13 Конвенції про права дитини, дитина має право вільно висловлювати свої думки.
Із зазначених норм слідує, що при вирішенні спору щодо дитини, першочерговим є саме інтереси дитини.
В судовому засіданні суд заслухав малолітню ОСОБА_9 , яка зазначила, що батько ОСОБА_8 у визначений органом опіки час для побачень не приділяє належної їй уваги, оскільки інколи під час зустрічей може відлучатися в особистих справах. Жодного разу мати ОСОБА_3 не заперечувала та не чинила перешкод у визначених опікунською радою днів та годин побачень. Разом з тим, такі зустрічі завжди супроводжувались конфліктами, які породжував батько, з яким вона спільних тем для спілкування немає. На даний час їй 13 років; вона має коло своїх друзів та товаришів, з якими бажає проводити і проводить вільний час, відвідує гуртки, хоче мати свій життєвий простір. Крім того, ствердила, що у неї немає бажання надалі бачитися з батьком, поза встановлений опікунською радою час, оскільки такі зустрічі для неї є неприйнятними, створюють для неї дискомфорт і не сприяють позитиву, оскільки батько постійно провокує конфлікти, непорозуміння і переслідує незрозумілі для неї інтереси. Вона не бажає зустрічатись та спілкуватись із батьком за його місцем проживання, де щодо неї є неприязнь з боку бабусі та нерозуміння її віку та бачення життя.
Як вбачається із психологічного висновку про дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Комунального закладу ЛОР Львівській обласний дитячий психоневрологічний диспансер від 26.02.2018 року, який долучений до матеріалів справи, зазначено, що під час обстеження виявляється підкреслено негативне ставлення дівчинки до батька та підкреслено позитивне до матері. Батько включається дитиною в структуру сім`ї, але демонстративно дівчинкою дистанціюється та відкидається. Дівчинка демонструє своє холодне ставлення до батька, говорить, що вона не відчуває по відношенню до нього ніяких позитивних емоцій, відчуває «нелюбов». Скаржиться на те, що батько часто відбирав в неї речі, які купляла їй матір, бо хотів теж таке мати. Говорить, що ні розмовляти, ні бачитись з батьком не хоче. Зі слів дівчинки ставлення її до батька помінялося з вересня минулого року, після того, як він застосував проти неї фізичну силу. До того вона його «іноді любила, іноді ні». В дівчинки під час обстеження на очах періодично з`являються сльози, які носять достатньо демонстративний характер. Коли запитано про їх причину, вона пояснює, що їй стидно, що вона мала такого тата, який її не забезпечував, хоча тати інших дітей це роблять. Хоча дівчинка скаржиться на те, що відчуває по відношенню до батька страх, в ході бесіди і в результаті інтерпретації проективних методик можна зробити висновок, що вона відчуває по відношенню до нього агресію, яку свідомо намагається приховати як соціально неприйнятну емоцію. По відношенню до матері вона демонструє підкреслено позитивне ставлення, бо «мама їй все купує і дозволяє, забезпечує її, дбає про її освіту». За методикою ОСОБА_10 дівчинка зробила на користь матері 19 позитивних виборів, на користь батька 4 негативних вибори. Рекомендовано налагодити контакт батька з дитиною та при вирішенні питання про побачення враховувати думку та побажання дитини. (т.1 а.с.145).
Разом з тим, суд не бере до уваги покликання, позивача і відповідача щодо вчинених на їх думку кримінальних правопорушень, оскільки долучені до матеріалів справи документи, містять лише письмові пояснення, витяги з Єдиного реєстру досудового розслідування, постанови слідчих про вчинення процесуальних дій, відповіді на звернення, заяви про вчинення злочину, ухвали слідчих суддів про скасування постанов про закриття кримінальних проваджень, а тому суд не може в даному випадку вирішувати питання про винуватість особи, оскільки відповідно до ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
За принциповими положеннями ст. 12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до вимог ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Вимогами статей 78, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Поряд з цим, позивачем не надано суду будь - якого обґрунтування та доказів на підтвердження того, що мати (відповідач) чинить перешкоди позивачу у побаченнях та спілкуванні з дитиною.
Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що позивачу уже встановлено графік побачень із малолітньою дочкою Галицькою районною адміністрацією ЛМР, який є обов`язковим для виконання. З огляду на цілі та сутність самого процесу побачення дитини з батьком, суд не знайшов порушень прав дитини, або батька. Поки такий графік не скасований, у суду відсутні підстави та відповідні докази для встановлення іншого графіку побачень.
Разом з тим, суд вважає за доцільне роз`яснити сторонам, що мати та батько - найрідніші для дитини люди на землі, тому одним із найосновніших їхніх немайнових прав є можливість постійного або хоча б систематичного спілкування: безпосереднього (прямого), телефонного, листовного. Дитина має природну потребу і право спілкуватися з обома батьками. Відсутність батьківської лінії виховання, справляє на дитину негативний вплив, а брак материнської любові є психологічною травмою на все життя. Разом з тим, спілкування з батьком - це право, а не обов`язок дитини. Якщо дитина через певні обставини відмовлятиметься бачитися з батьком, силувати її ніхто не має права. Такий примус буде актом неповаги до дитини.
В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази з боку позивача, що підтверджували би його позовні вимоги та судом не здобуто таких доказів в судовому процесі, тобто встановлених джерел інформації, що має значення для справи, а доводи позивача лише грунтуються на припущеннях, у зв`язку з чим не заслуговують на увагу.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Таким чином, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано доказів про підставність такого позову, як і не подано доказів яким чином відповідачем порушуються права позивача.
Щодо судових витрат
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, у зв`язку із відмовою позову судовий збір покладається на позивача.
Керуючись ст.ст.2, 10-13, 76-81, 141, 258, 259, 279, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст.ст.7, 141, 142, 153, 155, 157, 158 СК України, Конвенції про права дитини, суд
у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Відділ у справах дітей Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про зобов`язання утриматись від вчинення певних дій та визначення способів участі у вихованні доньки відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 17.11.2020 року.

Суддя І.Р.Волоско