ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» листопада 2020 року

м. Харків

справа № 613/16/20

провадження № 22ц/818/4780/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.

учасники справи:

позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна»,

відповідач - ОСОБА_1 , представник відповідача - ОСОБА_3

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 31 липня 2020 року в складі судді Харченка С.М.

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації.

Позовна заява мотивована тим, що 30 листопада 2018 року на автодорозі Харків - Охтирка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ «21011», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «SKODA KAROG», державний номер НОМЕР_2 , власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвентум Україна», під керуванням ОСОБА_2 , в результаті якої автомобілі отримали механічні пошкодження.

Вказав, що 04 грудня 2018 року ним як страховиком потерпілого - Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвентум Україна» отримано повідомлення №21320 про настання події, що має ознаки страхового випадку, та на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту №-1000001 від 12 квітня 2018 року, предметом якого є майнові інтереси потерпілого, що не суперечать закону, та пов`язані з володінням, використанням і розпорядженням транспортним засобом «SKODA KAROG», державний номер НОМЕР_2 .

Постановою Богодухівського районного суду Харківської області від 10 січня 2019 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення ОСОБА_1 вимог пунктів 1.5 та 10.1 Правил дорожнього руху України, у зв`язку з чим ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.

Зазначив, що він здійснив страхове відшкодування за договором добровільного страхування. На підставі рахунку станції технічного обслуговування №2167 від 11 грудня 2018 року складено страховий акт №21320/19 від 21 січня 2019 року та розрахунок до нього, згідно з якими сума страхового відшкодування склала 99 211,97 грн. Крім того, на підставі рахунку станції технічного обслуговування №368 від 26 лютого 2019 року складено страховий акт №22708/19 від 05 березня 2019 року та розрахунок до нього, згідно з яким сума страхового відшкодування склала 5 503,37 грн.

Отже, до нього перейшло право вимоги, яке потерпілий мав до відповідача, як до особи, яка безпосередньо завдала йому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яку відшкодовано потерпілому.

Вказав, що на момент дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб відповідача згідно даних, що містяться в централізованій базі даних Моторного (транспортного) страхового бюро України, не був застрахований за жодним договором обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів.

Зазначив, що загальна сума страхового відшкодування складає 99 211,97 грн + 5 503,37 грн = 104 715,34 грн.

Вказав, що з метою досудового врегулювання спору відповідачу 31 жовтня 2019 року направлялася претензія №607 про відшкодування шкоди, проте вимогу не задоволено.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь завдану ним майнову шкоду у розмірі 104 715,34 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 31 липня 2020 року позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» - задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» майнову шкоду в розмірі 104 715, 34 грн та судовий збір в розмірі 1 921,00 грн, а всього 106 636, 34 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення, не врахував, що розмір шкоди не доведено, оскільки відсутній звіт про оцінку майна, висновок експерта.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надійшло.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, рішення суду - скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 як винуватець дорожньо-транспортної пригоди має відшкодувати позивачу як страховику потерпілої особи виплачене ним страхове відшкодування.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвентум Україна» є власником автомобіля «SKODA KAROG», державний номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрація транспортного засобу НОМЕР_3 (а. с. 12, зворот).

Наказом товариства №5-ЗД від 12 квітня 2018 року автомобіль закріплено за водієм ОСОБА_2 (а. с. 14).

12 квітня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Євроінс Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвентум Україна» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за програмою страхування «КАСКО Класичне» № -1000001, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «SKODA KAROG», державний номер НОМЕР_2 . Страхова сума за договором - 750 000,00 грн (а. с. 7, 101-108).

30 листопада 2018 року на 54 км + 400 м автошляху Харків - Охтирка сталася дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого транспортного засобу «SKODA KAROG», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу ВАЗ 21011, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 створив перешкоди для руху та не вжив заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху на вказаній ділянці дороги, а саме виїхав на смугу зустрічного руху та зупинився, внаслідок чого водій автомобіля марки «SKODA KAROG», державний номер НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку, допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ-2101», державний номер НОМЕР_1 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди ніхто тілесних ушкоджень не отримав, автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Богодухівського районного суду Харківської області від 10 січня 2019 року по справі №613/1664/18 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн (а. с. 91).

04 грудня 2018 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» отримало від власника транспортного засобу «SKODA KAROG», державний номер НОМЕР_2 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвентум Україна», заяву-повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку, та 02 січня 2019 року - заяву на виплату страхового відшкодування до справи №21320 (а. с. 10, 11).

Як вбачається з копії рахунку на оплату по замовленню №2167 від 11 грудня 2018 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвентум Україна» придбало у Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоцентр-С» для автомобіля «SKODA KAROG», державний номер НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_4 , запчастини на суму 99 211,97 грн з ПДВ (а. с. 15).

З розрахунку суми страхового відшкодування №21320/19 від 02 січня 2019 року вбачається, що розмір страхового відшкодування становить 99 211,97 грн (а. с. 17).

З копії страхового акту №21320/19 від 21 січня 2019 року, складеного Приватним акціонерним товариством «Євроінс Україна», вбачається, що визнано страхове відшкодування у розмірі 99 211,97 грн, яке перераховано на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоцентр - С», що підтверджується копією платіжного доручення № 550 від 21 січня 2019 року (а. с. 16, 18).

Також, як вбачається з копії рахунку на оплату по замовленню №368 від 26 лютого 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвентум Україна» придбало в Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоцентр-С» для автомобіля «SKODA KAROG», державний номер НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_4 , запчастини на суму 5 503,37 грн з ПДВ (а. с. 19).

З розрахунку суми страхового відшкодування №22708/19 від 01 березня 2019 року вбачається, що розмір страхового відшкодування становить 5 503,37 грн (а. с. 21).

З копії страхового акту №22708/19 від 05 березня 2019 року, складеного Приватним акціонерним товариством «Євроінс Україна» вбачається, що визнано страхове відшкодування у розмірі 5 503,37 грн, та ця сума перерахована на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоцентр - С», що підтверджується копією платіжного доручення №1456 від 05 березня 2019 року (а. с. 20, 22).

Страховий поліс на транспортний засіб ВАЗ 21011, державний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , відсутній (а. с. 23).

31 жовтня 2019 року адвокат Наливайко О.Р., який здійснює представництво Приватного акціонерного товариства «СК «Євроінс Україна», звернувся до ОСОБА_1 з претензією щодо відшкодування суми страхового відшкодування у розмірі 104 715,34 грн, однак кошти не сплачено (а. с. 24).

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктом четвертим частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпіла) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Таким чином, вимога страховика потерпілої особи до завдавача шкоди не є регресною, а заснована на суброгації.

Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження N 14-176 цс 18; постанові Верховного Суду від 21 вересня 2020 року у справі № 201/17793/15-ц, провадження № 61-15210св19.

Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 у пункті 27 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

Як вбачається з матеріалів справи Приватне акціонерне товариство «СК «Євроінс Україна», яке є страховиком потерпілої особи, виплатило страхове відшкодування у загальному розмірі 104 715,34 грн на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоцентр-С».

У зв`язку з виплатою товариством страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди власнику застрахованого автомобіля в порядку суброгації.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Твердження ОСОБА_1 щодо того, що на підтвердження розміру завданої шкоди та страхового відшкодування, не надано належних доказів, є безпідставними, оскільки розмір завданої шкоди підтверджується рахунками на оплату від 11 грудня 2018 року та 26 лютого 2019 року, згідно яких Товариство з обмеженою відповідальністю «Автоцентр-С» поставило Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвентум Україна», яке є власником пошкодженого автомобіля, запчастини вартістю 99 211,97 грн з ПДВ та 5503,37 грн з ПДВ.

Виплата страховою компанією страхового відшкодування потерпілій особі на підставі таких документів відповідає пункту 9.1.11.1 умов добровільного страхування наземного транспорту, які є додатком №1 до договору добровільного страхування наземного транспорту від 12 квітня 2018 року, згідно якого з метою визначення розміру завданих збитків страхувальник надає страховику, зокрема, документи СТО, які підтверджують необхідні витрати на відновлювальний ремонт застрахованого транспортного засобу, а саме: рахунки-фактури, наряди замовлення, кошторис ремонтних робіт тощо із зазначенням переліку відновлювальних робіт, їх вартості, вартості деталей, що замінюються тощо (а. с. 106). Висновок автотоварознавчої експертизи може бути наданий страхувальником, якщо вона проводилась, тобто не є обов`язковою умовою для отримання страхового відшкодування.

Будь-яких доказів на спростування розміру спричиненої ним автомобілю Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвентум Україна» шкоди ОСОБА_1 не надав.

Разом з тим, судова колегія не може погодитися з висновком суду першої інстанції щодо стягнення сплаченого позивачем страхового відшкодування з ОСОБА_1 як з винуватця дорожньо-транспортної пригоди, виходячи з наступного.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, Моторне (транспортне) страхове бюро України у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За правилами статті 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у Моторному (транспортному) страховомуо бюро України є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Основними завданнями Моторного (транспортного) страхового бюро України є, зокрема, здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність (пункт 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, згідно з яким право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, навіть, якщо його цивільно-правова відповідальність застрахована, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Отже, обов`язок з відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди покладається на страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на Моторне (транспортне) страхове бюро України).

Оскільки в Україні існує інститут обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, то пред`явлення вимоги до безпосереднього винуватця у межах страхового ліміту суперечить меті такого інституту.

Зазначений висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2019 року у справі № 755/18006/15-ц та від 03 листопада 2018 року у справі № 760/15471/15-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована.

За таких умов, позивач мав звертатися з відповідними вимогами спочатку до Моторного (транспортного) страхового бюро України, а у разі недостатності відшкодування - безпосередньо до ОСОБА_1 як винної особи.

Однак, Моторне (транспортне) страхове бюро України, у якого є обов`язок відшкодувати шкоду на умовах, визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до участі у справі не залучено.

При цьому, апеляційний суд не має процесуальних повноважень щодо залучення до участі в справі іншої особи як співвідповідача на стадії апеляційного перегляду справи.

Отже, висновок суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача як винуватця дорожньо-транспортної пригоди суми страхового відшкодування, виплаченої позивачем потерпілій особі, є передчасним.

Згідно пункту 4 частини 1, 2 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є , зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна».

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, судовий збір за її подання у розмірі 2881,50 грн підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на його користь.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 просив стягнути на його користь витрати на правничу допомогу, однак доказів щодо розміру і оплати таких витрат матеріали справи не містять, тому суд апеляційної інстанції розподілу судових витрат у цій частині не здійснює.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 31 липня 2020 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації - залишити без задоволення.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 2881,50 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 17 листопада 2020 року.