Постанова

Іменем України

11 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 761/17709/19

провадження № 61-19854св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», яка підписана Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Міхно Сергієм Семеновичем, на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 липня 2019 року у складі судді Пономаренко Н. В. та постанову Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року у складі колегії суддів: Волошиної В. М., Мостової Г. І., Кирилюк Г. М.,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - АТ « «Банк «Фінанси та Кредит») про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що за договором банківського вкладу вона є вкладником грошових коштів до банку ПАТ «Фінанси та Кредит». На підставі постанови Правління Національного банку України про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до категорії неплатоспроможних Фонд запровадив тимчасову адміністрацію і розпочав процедуру виведення ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» з ринку. 27 листопада 2015 року та 28 грудня 2015 року їй виплачено гарантовану суму вкладу в загальному розмірі 200 000,00 грн. Діючи у відповідності до вимог статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вона 21 грудня 2015 року, за допомогою засобів поштового зв`язку, надіслала на адресу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської О. С. письмову заяву про включення її до реєстру кредиторів банку із майновими вимогами про повернення їй грошової суми, що перевищує 200 000,00 грн. та відсотків, нарахованих під час керування тимчасової адміністрації за період з 17 вересня 2015 року по 17 грудня 2015 року, яку Уповноважена особа Фонду отримала 25 грудня 2015 року. 18 вересня 2018 року відповідач, у відповідь на її повторне звернення, в своєму листі повідомив, що кредиторські вимоги, які направлені поштою до 23 грудня 2015 року, а саме листи зі штампом відправлення до 23 грудня 2015 року, не вносяться до реєстру кредиторів як такі, що подані не в строки, встановлені частини 5 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Посилаючись на протиправність дій Уповноваженої особи Фонду щодо не включення її вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів, позивач просила визнати такі дії відповідача протиправними, зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» внести питання щодо розгляду її заяви із включенням до 4 черги реєстру акцептованих вимог кредиторів відповідно до дати отримання Фондом заяви, а також стягнути з відповідача на її користь компенсацію моральної шкоди в сумі 3 400,00 грн.

Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року, позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, задоволено частково.

Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та кредит» включити ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів у четверту чергу кредиторів Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» за договором № 32360/370-12 від 28 грудня 2012 року.

В задоволенні іншої частини позовної заяви відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» включити ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів у четверту чергу кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» за договором №32360/370-12 від 28 грудня 2012 року, суд першої інстанції виходив із того, що заява позивача про включення його вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів від 21 грудня 2015 року отримана відповідачем 25 грудня 2015 року, тобто через два дня після оголошення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ «ПАТ «Фінанси та Кредит», а отже в строки встановлені законом, тому суд вважає, що дії Уповноваженої особи Фонду стосовно відмови у включенні вимог позивача до реєстру кредиторів з метою повернення коштів у розмірі, що перевищують 200 000,00 грн, не ґрунтуються на вимогах Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відмовляючи в задоволенні інших позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що єдиним належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» включити ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за договором № 32360/370-12 від 28 грудня 2012 року.

Вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у задоволенні його заяви про включення до реєстру кредиторів з метою повернення грошових коштів у розмірі, що перевищує 200 000,00 грн, а також про зобов`язання відповідача внести питання, викладене в заяві, до розгляду Фондом, не ґрунтуються на вимогах закону, а тому задоволенню не підлягають, крім того, порушені права позивача захищаються шляхом задоволення позову в частині зобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» включити ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів у четверту чергу кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» за договором № 32360/370-12 від 28 грудня 2012 року. Позивачем не доведено жодними належними та допустимими доказами як заподіяння йому моральної шкоди та протиправності дій відповідача, так і наявності причинного зв`язку між шкодою заподіяною позивачу і протиправним діянням відповідача, а також вини останнього в її заподіянні. Таким чином, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення позову, зокрема щодо заподіяння йому моральної шкоди, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову у вказаній частині слід відмовити.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції апеляційний суд виходив з того, що повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що позивач вчасно звернулася до банку із заявою про включення її до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Банк «Фінанси та Кредит», при цьому уповноважена особа Фонду на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» була обізнана з кредиторськими вимогами позивача, однак безпідставно не прийняла в роботу та не внесла до реєстру кредиторів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про захист прав позивача шляхом зобов`язання уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» включити ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів у четверту чергу кредиторів Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» за договором № 32360/370-12 від 28 грудня 2012 року.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2019 року АТ «Банк «Фінанси та Кредит» подало касаційну скаргу, яка підписана Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Міхно С. С., на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої та апеляційної інстанції є незаконними і необґрунтованими, оскільки вони ухвалені при неправильному застосуванні норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування та ухвалення нового рішення про відмову у позові. У спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, а цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах (постанова Великої Палати Верховного суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/7983/17, постанова Верховного суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/10241/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 127/10129/17). У встановлений строк для подання кредиторських вимог позивач не звернулась із заявою про включення її вимог до реєстру кредиторів АТ «Банк «Фінанси та Кредит». Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними. Враховуючи, що позивач подала кредиторську вимогу 21 грудня 2015 року та 04 вересня 2018 року, то в силу положень статті 49 Закону № 4452-ІV її вимоги під час ліквідаційної процедури задоволенню не підлягають та вважаються погашеними. Позивачем отримано гарантовану Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суму грошового відшкодування в розмірі 200 000,00 грн, зокрема 27 листопада 2015 року - 10 910,43 грн та 28 грудня 2015 року - 189 089,57 грн.

Аналіз змісту касаційної скарги свідчить про те, що судові рішення оскаржуються лише в частині задоволених позовних вимог, тому в іншій частині не оскаржуються та судом касаційної інстанції не перевіряються.

Позиція інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду від учасників справи не надходив.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 11 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження у справі № 761/17709/19, витребувано справу з суду першої інстанції, відмовлено у задоволенні клопотання АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про зупинення виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2019 року.

У грудні 2019 року матеріали цивільної справи № 761/17709/19 надійшли до Верховного Суду.

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Ухвалою Верховного Суду від 23 вересня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що 28 грудня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» укладено договір банківського вкладу за №32360/370-12.

Постановою Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 612 відповідно до статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» визнано неплатоспроможним.

На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17 вересня 2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» було запроваджено тимчасову адміністрацію.

Постановою Правління Національного банку України від 17 грудня 2015 року № 898 відповідно до статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківську ліцензію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» відкликано та прийнято рішення про ліквідацію банку.

Відповідно до Постанови виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку» від 18 грудня 2015 року № 230 розпочато процедуру ліквідації банку строком з 18 грудня 2015 року по 17 грудня 2017 року.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 27 листопада 2017 року № 5175 продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на два роки по 17 грудня 2019 року включно.

27 листопада 2015 року та 28 грудня 2015 року позивачу, як вкладнику ПАТ «Фінанси та Кредит», виплачено гарантовану суму вкладу в загальному розмірі 200 000,00 грн. та позивачем (вкладником) подана вимога про отримання сум, які перевищують суму гарантованого відшкодування.

Листом від 18 вересня 2018 року за вих. № 2-071313/6434 уповноважена особа Фонду повідомила вкладника ОСОБА_1 про те, що кредиторські вимоги, які направлені поштою до 23 грудня 2015 року, не вносяться до реєстру кредиторів як такі, що подані не в строки, встановлені частиною 5 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до пунктів 1-3 частини першої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює повноваження органів управління банку; приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Предметом спору у даній справі в оскарженій частині є визнання протиправними дій щодо відмови у задоволенні заяви позивача від 21 грудня 2015 року про включення позивача до реєстру кредиторів з метою повернення грошових коштів у розмірі, що перевищують 200 000,00 грн.

Отже, правовідносини, щодо яких виник спір, обумовлені наявністю кредиторських вимог (майнових вимог фізичної особи до суб`єкта господарювання - банку, що ліквідується), які перевищують встановлений законом граничний розмір гарантованого державою відшкодування за вкладом і задовольняються у порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за рахунок коштів, одержаних внаслідок продажу майна банку.

Вимоги вкладників-фізичних осіб у частині, що перевищує гарантовану суму відшкодування за вкладом, сплачену вкладнику Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку, задовольняються у четвертій черзі (пункт 4 частина перша статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Згідно із частиною п`ятою статті 45 Закону України «Про систему гарантованих вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб - вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебігу ліквідаційної процедури (частина четверта статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Згідно із частиною першою статті 49 Закону України «Про систему гарантованих вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суми відшкодування за вкладами.

Отже, Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не містить обмежень щодо подання заяв про внесення до реєстру акцептованих вимог кредиторів раніше строку розміщення інформації про початок процедури ліквідації банку, а лише встановлює наслідки пропуску строку звернення з вказаною заявою.

Суди встановили, що кредиторські вимоги з відшкодування коштів депозитів, що перевищують суму гарантованого відшкодування, приймались уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» з 23 грудня 2015 року по 21 січня 2016 року.

Позивач, яка є вкладником АТ «Банк «Фінанси та Кредит», 21 грудня 2015 року за допомогою засобів поштового зв`язку направила на ім`я уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заяву про включення її до реєстру кредиторів банку із майновими вимогами про повернення їй грошової суми, що перевищує 200 000,00 грн.

Вказана вимога надійшла уповноваженій особі Фонду на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» 25 грудня 2015 року, що підтверджується зворотнім повідомлення про вручення поштового відправлення.

Отже, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, дійшли обґрунтованого висновку, що відмова уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» щодо внесення позивачки до вказаного реєстру є безпідставною.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічний по суті висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 761/4442/17-ц (провадження № 61-9346св19).

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що перебуіває за межами повноважень Верховного Суду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судові рішення в оскарженій частині постановлені без додержання норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення в оскарженій частині залишити без змін.

Керуючись статями 400, 409,410, 416 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання дій протиправнимизалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук

В. А. Стрільчук