Єдиний унікальний номер 235/652/19
Номер провадження 22-ц/804/1096/20
П О С Т А Н О ВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2020 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Будулуци М.С.

суддів: Біляєвої О.М., Папоян В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення сторін в місті Бахмут Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 січня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області, як правонаступника Покровської центральної районної лікарні, третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_2 , про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та покладання матеріальної відповідальності на службову особу, винну в незаконному звільненні (справа № 235/652/19, головуючий суддя Клікунова А.С., повний текст рішення складено 22 січня 2020 року в місті Покровськ Донецької області),-

В С Т А Н О В И В:

30 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з зазначеним позовом до суду, який уточнив, та остаточно просив:

- стягнути з Покровської центральної районної лікарні на його користь середній заробіток за час затримки виконання постанови Апеляційного суду Донецької області від 14 травня 2018 року по справі № 235/3148/17 в розмірі, який має бути вирахувано на момент прийняття рішення суду;

- покласти обов`язок покриття шкоди в розмірі 105 652,96 гривень, заподіяної Покровській центральній районній лікарні, на керівника Перинатального центру ІІ рівня у складі Покровської ЦРЛ Циганка І.І.

Позовні вимоги обґрунтував наступним.

З 01 липня 2015 року позивач працював в Покровській центральній районній лікарні, обіймав посаду лікаря акушера-гінеколога завідувача жіночою консультацією перинатального центру.

Наказом в.о. головного лікаря в Покровської ЦРЛ Циганка І.І. № 01-05/195 від 03 липня 2017 року ОСОБА_1 звільнено з посади.

Постановою Апеляційного суду Донецької області від 14 травня 2018року по справі № 235/3148/17 ОСОБА_1 поновлено на роботі, стягнуто з Покровської ЦРЛ середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 105 652, 96 гривень.

Постанова суду в частині поновлення його на роботі не виконана та право на працю продовжує порушуватися, позивач позбавлений можливості повернутися на роботу та відновити нормальне життя, в тому числі, отримувати заробітну плату.

Невиконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника є підставою для покладання на роботодавця відповідальності в спосіб стягнення середнього заробітку за весь час затримки, відповідно до вимог статті 236 КЗпП України.

В жовтні 2018 року на підставі постанови Апеляційного суду Донецької області від 14 травня 2018 року позивачу виплачено присуджену грошову суму (оплата часу вимушеного прогулу).

Покровська центральна районна лікарня є бюджетною установою, засновником якої є Покровська міська рада, та утримується за рахунок місцевого бюджету. Понесені матеріальні витрати є збитками для бюджету міста.

На думку позивача, у відповідності з вимогами ст. 237 КЗпП України, ОСОБА_2 , як службова особа, яка видала наказ про незаконне звільнення позивача, має нести обов`язок покрити шкоду, заподіяну установі у зв`язку з оплатою часу вимушеного прогулу.

(т. 1 а.с. 1 - 2, 19 - 20, 116 - 118).

24 квітня 2019 року Покровською центральною районною лікарнею на позовну заяву подано відзив, з викладенням позиції невизнання заявлених ОСОБА_1 вимог, зазначивши наступне. В червні 2018 року на адресу Покровської ЦРЛ надійшла постанова Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови Апеляційного суду Донецької області від 30травня 2018 року про поновлення ОСОБА_1 на роботі. Однак, виконанню судового рішення перешкоджають об`єктивні непереборні обставини. Покровська ЦРЛ - комунальний лікувально-профілактичний заклад охорони здоров`я, підзвітний та підконтрольний Покровській міській раді Донецької області та Департаменту охорони здоров`я обласної державної адміністрації. Рішенням Покровської міської ради № 7/47-8 від 12 грудня 2017 року затверджено Статут Покровської ЦРЛ (нова редакція), зокрема, Розділом ІV Статуту визначено організаційну структуру Перинатального центру, при цьому жіночу консультацію як структурний підрозділ ПЦ ліквідовано та відповідно посада завідуючого жіночою консультацією станом на ухвалення судового рішення про поновлення ОСОБА_1 на роботі відсутня. Наказом в.о. головного лікаря Покровської ЦРЛ № 01-05/162 від 26 квітня 2018 року внесено зміни до штатного розпису з 02 травня 2018 року, а саме перепрофільована ставка 1,0 завідувача жіночої консультації на ставку 1,0 лікаря акушера-гінеколога консультативно-поліклінічного відділення. Після отримання постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення про поновлення ОСОБА_1 , - Покровською ЦРЛ до відома Покровської міської ради доведено інформацію про необхідність розглянути питання внесення змін до штатного розписку шляхом введення посади завідуючого відділенням жіночої консультації Перинатального центру. Разом з тим, доцільність внесення змін до штатного розпису міської радою не встановлена. Крім того, Покровською ЦРЛ заявлено клопотання про звернення державного виконавця до суду з заявою про встановлення порядку виконання постанови суду з огляду структурних змін лікарні; оскаржено бездіяльність державного виконавця про непред`явлення до суду подання про встановлення способу виконання судового рішення. В липні 2018 року по жовтень 2018 року виконання постанови суду про поновлення ОСОБА_1 на роботі було зупинено. 13 грудня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, та надіслання виконавчого документа до суду, який його видав на підставі ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», рішення не виконано, до органу досудового розслідування надіслано повідомлення про вчинення кримінального провадження. З огляду на викладені обставини, існували істотні перешкоди (труднощі) у виконанні судового рішення про поновлення ОСОБА_1 на роботі, а тому й відсутні підстави для задоволення його позовних вимог.

(т. 1 а.с. 33 - 36)

24 квітня 2019 року третя особа по справі без самостійних вимог - ОСОБА_2 , в порядку ст. 192 ЦПК України подав письмові пояснення, в яких зазначив, що ОСОБА_1 не може бути визнаний належним позивачем при заявленні вимог про покладання матеріальної відповідальності на службову особу за шкоду, заподіяної лікарні, та з постанови апеляційного суду не вбачається будь-яких висновків щодо наявності персональної вини або винних протиправних дій з боку ОСОБА_2 при звільненні ОСОБА_1

(т. 1 а.с. 29).

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 жовтня 2019 року у зв`язку з припиненням 02 липня 2019 року діяльності Покровської центральної районної лікарні до участі у справі залучено Комунальне некомерційне підприємство «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області, яке є правонаступником відповідача (т.1 а. с. 159 - 171, 173).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 січня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області, як правонаступника Покровської центральної районної лікарні, третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_2 , про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та покладання матеріальної відповідальності на службову особу, винну в незаконному звільненні, відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення середнього заробітку за час невиконання судового рішення про поновлення його на роботі та ухвалити нове, яким задовольнити позов в цій частині.

В обґрунтування доводів скарги позивач зазначив, що відповідачем не зроблено жодних дій, щоб поновити його на роботі.

Трудовим законодавством передбачено обов`язок відповідача виконати рішення суду щодо поновлення на роботі, внаслідок чого на даний час вимушений потерпати від відсутності засобів на життя та утримання неповнолітньої дитини.

Вважає, що невиконання м рішення суду порушено його конституційне право на працю та один з основних принципів судочинства - обов`язковість виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України, у разі невиконання рішення суду про поновлення на роботі, він має право на виплату йому середнього заробітку за весь час невиконання рішення суду.

(т. 1 а.с. 242 - 243)

Відзив на апеляційну скаргу позивача відповідач суду апеляційної інстанції не надав.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог про покладання матеріальної відповідальності на службову особу, винну в незаконному звільненні, сторонами не оскаржується, а тому апеляційним судом судове рішення в цій частині не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями,встановленими цією главою.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки справа є трудовою і ціна позову складає 202 542 грн. 08 коп., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2020 року в розмірі 2 102 грн, апеляційну скаргу на судове рішення апеляційний суд розглядає без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

За приписами ч.ч. 1 - 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі. Суд не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

Постановою Апеляційного суду Донецької області від 14 травня 2018 року по справі № 235/3148/17 (НП 22-ц/775/83/2018):

- визнано незаконним наказ в.о. головного лікаря Покровської центральної районної лікарні № 01-05/179 від 12 червня 2017 року «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким на завідувача жіночою консультацією Перинатального центру ІІ рівня у складі Покровської центральної районної лікарні ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани;

- визнано незаконним наказ в.о. головного лікаря Покровської центральної районної лікарні № 01-05/195 від 03 липня 2017 року «Про звільнення з посади», яким ОСОБА_1 з 03.07.2017 року звільнено з посади завідувача жіночою консультацією Перинатального центру ІІ рівня у складі Покровської центральної районної лікарні;

- поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді завідувача жіночою консультацією Перинатального центру ІІ рівня у складі Покровської центральної районної лікарні з 04 липня 2017 року;

- стягнуто з Покровської центральної районної лікарні на користь ОСОБА_1 : середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04.07.2017 року по 14.05.2018 року в сумі 105652,96 гривень з утриманням податків та інших обов`язкових платежів, моральну шкоду в сумі 1000,00 гривень, судові витрати в сумі 3456,00 гривень;

- стягнуто з Покровської центральної районної лікарні на користь держави судовий збір в сумі 2794,71 гривень;

- допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць в сумі 9737, 60 гривень (т.1 а.с. 6 - 7).

Постановою Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі № 235/3148/17 (НП 61-3883св18) постанову Апеляційного суду Донецької області від 14 травня 2018 року залишено без змін (т. 1 а.с. 6 - 7).

Постанова Апеляційного суду Донецької області від 14 травня 2018 року по справі № 235/3148/17 в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді завідувача жіночою консультацією Перинатального центру ІІ рівня у складі Покровської центральної районної лікарні з 04.07.2017 року на теперішній час не виконана.

Оскільки постанова суду про поновлення на роботі не виконана, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про виплату середнього заробітку за весь час затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

З матеріалів справи вбачається, що 30 травня 2018 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області видано виконавчий лист на примусове виконання постанови Апеляційного суду Донецької області від 14 травня 2018 року про поновлення ОСОБА_1 на роботі (т.1 а.с. 176-177).

Постановою державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 04 червня 2018 року відкрито виконавче провадження № 56520694 за виконавчим листом, виданим 30 травня 2018 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області по справі № 235/3148/17 на примусове виконання постанови Апеляційного суду Донецької області від 14 травня 2018 року (а.с. 99).

Наказ про поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді завідувача жіночою консультацією Перинатального центру ІІ рівня у складі Покровської центральної районної лікарні роботодавцем не видано.

При вирішенні справи суд посилався на наступні норми права.

Згідно із частиною п`ятою статті 124 Конституції України, судові рішення є обов`язковими для виконання на всій території України.

Статтею 65 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно; рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 34 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9, належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу.

Конституція України, трудове та цивільне законодавство закріплює обов`язок кожного неухильно додержуватися законів України, добросовісно здійснювати свої права та обов`язки і встановлює юридичну відповідальність за їх невиконання та передбачає заходи примусового виконання цивільних обов`язків, які виникають, зокрема, безпосередньо з актів законодавства, рішення суду або договору, у разі їх невиконання боржником добровільно (стаття 68 Конституції України, статті 11, 14 ЦК України, статті 14, 367 ЦПК України, Закон України «Про виконавче провадження»).

Згідно ч. 7 ст. 235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Аналогічне положення міститься в пункті 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Законом України «Про виконавче провадження» визначено початок строку для виконання судового рішення , яке підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його проголошення. Підставою для відкриття виконавчого провадження є заява стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Виходячи з лексичного значення (тлумачення) поняття «затримка», як «зволікання», «проволока», за змістом норм статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати не видання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року у справі № 6-435цс15 (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Комунальним некомерційним підприємством «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області (правонаступник Покровської центральної районної лікарні) факт непоновлення ОСОБА_1 на роботі визнається, при цьому затримка виконання судового рішення пояснюється відсутністю у штатному розписі посади завідувача жіночою консультацією Перинатального центру ІІ рівня, при цьому повноваження керівника роботодавця самостійно змінити структуру та штатну чисельність лікарні за відсутності відповідного рішення міської ради відсутні.

Так, рішенням Покровської міської ради Донецької області № 7/47-8 від 12 грудня 2017 року затверджено зміни до Статуту Покровської центральної районної лікарні шляхом викладання його у новій редакції; головному лікарю доручено здійснити державну реєстрацію змін до Статуту (т. 1а.с. 45).

Відповідно до Статуту Покровської центральної районної лікарні, затвердженого рішенням Покровської міської ради № 7/24-19 від 23 листопада 2016 року: структурним підрозділом Покровської ЦРЛ є Перинатальний центр ІІ рівня (т. 1 а.с. 53 - 60)

Відповідно до Положення про Перинатальний центр ІІ рівня у складі Покровської ЦРЛ, затвердженого наказом головного лікаря № 01-05/358 від 27 грудня 2017 року в структурі ПЦ функціонують взаємопоєднані консультативно-поліклінічні (реєстратура, денний стаціонар з ліжками для обстеження, кабінет планування сім`ї, кабінет УЗД, кабінет патології шийки матки, кабінети лікарів-акушерів-гінекологів, кабінет лікаря терапевта, кабінет «Клініка дружня до молоді», школа відповідального батьківства + кабінет підтримки грудного вигодовування, кабінет ендокринолога - гінеколога, кабінет маммолога) та стаціонарні відділення (блок малоінвазивної хірургії, блок ендоскопічної хірургії, блок не виношування вагітності, блок гінекологічних хвороб, приймальне відділення, відділення патології вагітних, відділення з ліжками інтенсивної терапії, відділення сумісного перебування матері та дитини, відділення інтенсивної терапії новонароджених, відділення постнатальної реабілітації та ІІ етапу виходжування, кабінет катамнестичного спостереження, приймальна кімната для дітей) (т.1. а.с. 47-52

Покровською міською радою за погодженням з фінансовим управління затверджено штатний розпис Покровської центральної районної лікарні станом на 02 травня 2018 рік, з якого вбачається, що в структурному підрозділі лікувального закладу Перинатальний центр ІІ рівня відсутня посада завідувача жіночою консультацією (т.1 а.с. 82-96).

В судовому засіданні встановлено, що Покровською центральною районною лікарнею після отримання копії постанови державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області від 04 червня 2018 року про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим 30 травня 2018 року на підставі постанови Апеляційного суду Донецької області від 14 травня 2018 року, були вжитті наступні заходи для виконання судового рішення.

Листом № 01-17/1788 від 12 червня 2018 року Покровською центральною районною лікарнею адресовано заяву до Покровської міської ради про виділення коштів з міського бюджету для виконання судового рішення (т. 1 а. с. 109)

Згідно листа № 01-17/1857 від 22 червня 2018 року, Покровською ЦРЛ було направлено звернення до Покровської міської ради з приводу виконання постанови апеляційного суду Донецької області від 14 травня 2018 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача жіночої консультації Перинатального центру ІІ рівня, яка була скорочена та в штатному розписі не існувала. Лікувальна установа просила розглянути питання про можливість внести зміни до штатного розпису щодо введення аналогічної посади за умови відсутності відділення жіночої консультації в результаті зміни статуту та додаткове фінансування такої посади (т. 1 а.с. 100).

Згідно листа-відповіді Покровської міської ради Донецької області № 01-21-3063 від 12 липня 2018 року на звернення Покровської ЦРЛ щодо внесення змін до штатного розпису, шляхом введення посади завідувача жіночої консультації роз`яснено, що для проведення таких дій, лікувальній установі необхідно визначитись в доцільності такої посади, згідно п. 5.1 Розділу V Статуту, затвердженого рішенням № 7/47-8 від 12 грудня 2017 року, враховуючи діючі нормативи і виділені асигнування на заробітну плату, та подати відповідні пропозиції на затвердження міській раді (т.1 а. с. 101).

В липні 2018 року Покровською ЦРЛ заявлено клопотання державному виконавцю Покровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області про звернення до суду із заявою про встановлення порядку виконання постанови Апеляційного суду Донецької області від 14 травня 2018 року за позовом ОСОБА_1 з огляду на існування обставин, які перешкоджають поновленню працівника на роботі (відсутність посади).

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04 жовтня 2018 року (НП 6/235/156/18) в задоволенні заяви Покровського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Донецькій області про встановлення способу та порядку виконання рішення суду відмовлено (т. 1 а.с. 179 - 182).

В липні 2018 року Покровською ЦРЛ до суду подано скаргу на виконавця Покровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області при вчиненні виконавчих дій у ВП № 56520694.

19 липня 2018 року державним виконавцем винесена постанова про зупинення ВП № 56520694 (до розгляду зазначеної скарги).

Постановою державного виконавця Покровського МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області від 05 листопада 2018 року поновлено вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 56520694 (т.1 а.с. 191).

В листопаді Покровською ЦРЛ повторно заявлено клопотання державному виконавцю Покровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області про звернення до суду із заявою про встановлення порядку виконання постанови Апеляційного суду Донецької області від 14 травня 2018 року за позовом ОСОБА_1 з урахуванням змісту ухвали суду від 04 жовтня 2018 року про відмову в задоволенні заяви (т.1 а.с. 104-105).

Постановою державного виконавця Покровського МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області від 13 грудня 2018 року виконавче провадження № 56520694 закінчено, відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», та виконавчий документ повернуто на адресу суду, боржником рішення не виконано, до органу досудового розслідування направлено повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення (т.1 а.с. 107).

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 червня 2019 року (НП 4-с/235/3/19) за скаргою ОСОБА_1 постанову МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області від 13 грудня 2018 року про закінчення виконавчого провадження скасовано, зобов`язано державного виконавця провести виконавчі дії, направлені на виконання постанови Апеляційного суду Донецької області від 14.05.2018 року (т.1 а.с. 183-189).

Постановою Державного виконавця Покровського МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області від 21 червня 2019 року скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 13 грудня 2018 року (т. 1 а.с. 190).

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємств та громадських формувань, діяльність Покровської центральної районної лікарні () 02.07.2019 року припинена, шляхом перетворення (реорганізації), відповідно до ст. 104 ЦК України).

30 жовтня 2019 року Комунальним некомерційним підприємством «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області повідомлено Покровському відділу ДВС про перераховану суму коштів - 63 787,98 гривень (за відрахуванням податків та інших платежів) за платіжним дорученням № 2243 від 13 листопада 2018 року на користь ОСОБА_1 (т.1 а.с. 152).

В листопаді 2019 року Покровським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Донецькій області на розгляд суду подано заяву про заміну сторони виконавчого провадження № 56520694 від 21 червня 2019 року з примусового виконання виконавчого листа, виданого за постановою Апеляційного суду Донецької області від 14 травня 2018 року про поновлення ОСОБА_1 на роботі.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2019 року (НП 6/235/325/19) замінено боржника у виконавчому провадженні № 56520694 Покровську центральну районну лікарню на правонаступника - Комунальне некомерційне підприємство «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області (т.1 а.с. 204-207).

Згідно ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», усі дії, вчинені до вступу правонаступника у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Судом також встановлено, що Комунальним некомерційним підприємством «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області, як правонаступником Покровської центральної районної лікарні, не вчинені умисні дії, направлені на ухилення, зволікання, затримку виконання судового рішення про поновлення незаконно звільненого працівника.

Боржником державному виконавцю неодноразово було повідомлено, що виконанню постанови Апеляційного суду Донецької області від 14 травня 2018 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача жіночою консультацією Перинатального центру ІІ рівня передують перешкоди - відсутність в штатному розписі такої посади, та внесення змін в структурний склад лікувальної установи (зміна Статуту) уповноважена здійснювати виключно Покровська міська рада Донецької області.

Суд зазначив, що поновлення на роботі працівника, який був незаконно звільнений до реорганізації підприємства (установи, організації), напряму пов`язане із збереженням його посади у новоутвореному внаслідок реорганізації підприємстві.

З наданих відповідачем матеріалів вбачається, що боржник неодноразово звертався до державного виконавця з заявами, клопотаннями про роз`яснення переліку всіх необхідних дій, як боржника у виконавчому провадженні, що мають бути вчинені на виконання судового рішення про поновлення порушених трудових прав ОСОБА_1 , посада якого у штатному розписі була відсутня, враховуючи відсутність прямих повноважень керівника роботодавця ввести скорочену посаду, про зміну порядку (способу) виконання судового рішення або роз`яснення постанови суду від 14 травня 2018 року про поновлення на роботі.

З урахуванням викладеного, враховуючи наявність об`єктивно непереборних перешкод (згідно встановлених фактичних обставин), незалежних від волевиявлення відповідача, пов`язаних зі складнощами своєчасного вчинення дій, направлених на виконання рішення суду про поновлення на роботі ОСОБА_1 , суд дійшов до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача про зобов`язання Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області, як правонаступника роботодавця, виплатити позивачу середній заробіток за час затримки виконання судового рішення щодо поновлення позивача на роботі на посаді завідувача жіночою консультацією Перинатального центру ІІ рівня у складі Покровської центральної районної лікарні.

Однак, з рішенням суду першої інстанції щодо відмови у стягненні середнього заробітку за час затримки виконання постанови Апеляційного суду Донецької області від 14 травня 2018 року про поновлення на роботі не можна погодитись, з огляду на наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України, судові рішення є обов`язковими для виконання на всій території України

Згідно з частинами першою, п`ятою статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником наказу про це, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків (пункт 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»).

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає в тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (частина друга статті 18 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 65 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видання відповідного наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача.

Статтею 236 КЗпП України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Враховуючи лексичне значення (тлумачення) поняття «затримка» як «зволікання», затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення. У разі невиконання цього обов`язку добровільно рішення суду підлягає виконанню у примусовому порядку.

Такий правовий висновок сформульований у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-435цс15.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат, працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку).

Крім того, положеннями розділу III Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають врахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу.

Такий правовий висновок наведений Верховним Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 523/18850/14-ц.

Отже, для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Постановою Апеляційного суду Донецької області від 14 травня 2018 року, яку залишено без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 вересня 2019 року у справі № 235/3148/17-ц, визнано незаконним наказ в.о. головного лікаря Покровської центральної районної лікарні № 01-05/195 від 03 липня 2017 року про звільнення з посади з 03 липня 2017 року завідувача жіночою консультацією Перинатального центру II рівня у складі Покровської центральної районної лікарні ОСОБА_1 , його поновлено на вказаній посаді з 04 липня 2017 року. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 9 737,60 грн.

Рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на роботі не виконано, що не заперечує відповідач.

Висновок суду про неможливість поновлення працівника ОСОБА_1 на роботі через скорочення його посади в структурному підрозділі лікарні - є помилковим, а мотиви суду про об`єктивні перешкоди в поновленні працівника на роботі є безпідставні.

Як роз`яснено в п. 34 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9, що стосовно правил ст. 24 КЗпП рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

У випадках ліквідації підприємства, установи, організації на час виконання рішення про поновлення на роботі суд, який постановив рішення, за поданням судового виконавця або заявою позивача в порядку заміни способу виконання рішення відповідно до ст. 366 ЦПК може визнати працівника звільненим за п. 1 ст. 40 КЗпП у зв`язку з ліквідацією підприємства, установи, організації і своєю ухвалою стягнути з власника ліквідованого підприємства, установи, організації (органу, уповноваженого управляти їх майном, а у відповідних випадках - з правонаступника) суми заробітної плати за вимушений прогул (абзац другий пункту 34 із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 26.10.95 р. N 18).

За приписами ст. 240-1 КЗпП України, у разі, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника), виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу. Одночасно орган, який розглядає трудовий спір, визнає працівника таким, якого було звільнено за пунктом 1 статті 40 цього Кодексу. На такого працівника поширюються пільги і компенсації, передбачені статтею 49-3 цього Кодексу для вивільнюваних працівників, а його зайнятість забезпечується відповідно до Закону України "Про зайнятість населення". (Доповнено статтею 240 1 згідно із законом України від 19.01.95 р. № 6/95-ВР)

У разі скорочення посади, на якій працював незаконно звільнений працівник, для виконання рішення суду роботодавець повинен був поновити працівника на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розпису - ввести скорочену посаду, чого не здійснили ні Покровська центральна районна лікарня, ні Комунальне некомерційне підприємство «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області, як правонаступник Покровської ЦРЛ.

Якщо підприємство реорганізовано, рішення про поновлення працівника на роботі має бути виконано правонаступником.

Так, рішенням Покровської міської ради «Про реорганізацію Покровської центральної районної лікарні в Комунальне некомерційне підприємство «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області» від 15 лютого 2019 року № 7163-12, Покровська центральна районна лікарня була реорганізована шляхом перетворення в Комунальне некомерційне підприємство «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємств та громадських формувань, Статуту Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області, Покровська центральна районна лікарня, як юридична особа, припинена 02 липня 2019 року, правонаступником усього майна, всіх прав та обов`язків комунального закладу охорони здоров`я є Комунальне некомерційне підприємство «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, Покровська центральна районна лікарня не була ліквідована, а в 2019 році її реорганізовано шляхом перетворення в Комунальне некомерційне підприємство «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області, а тому підстави для будь-якої зміни способу виконання рішення відсутні.

Більше того, згідно вимог наведеного вище законодавства і постанови Апеляційного суду Донецької області від 14 травня 2018 року, судове рішення про поновлення працівника ОСОБА_1 на роботі мало бути виконано негайно, після прийняття вказаної постанови апеляційного суду.

Оскільки судове рішення про поновлення ОСОБА_1 на роботі не виконано на протязі тривалого часу, та підстави для його невиконання відсутні, то рішення суду про відмову у стягненні середнього заробітку за час затримки поновлення на роботі підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову в цій частині вимог.

Відповідно до вимог ст. 236 КЗпП України, з відповідача - Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки поновлення на роботі працівника.

Період затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі ОСОБА_1 за період з 15 травня 2018 року по 14 квітня 2020 року, складає 481 робочий день.

Виходячи із заробітної плати за останні два місяці перед звільненням (травень-червень 2917 року), середньоденна заробітна плата позивача, згідно розрахункових листів за травень та червень 2017 року та довідки відповідача від 24 квітня 2018 року № 01-17/1403 складає 486,88 грн., що визнали сторони при розгляді цивільної справи і це встановлено постановою Апеляційного суду Донецької області від 14 травня 2018 року у справі № 235/3148/17, яка набрала законної сили.

Позивач перед звільненням працював за п`ятиденним робочим тижнем з двома вихідними днями - субота та неділя.

(т.1. а.с. 153 - 154, 159 - 171; т. 2 а.с. 19 - 22)

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з наведеного, середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновленні на роботі ОСОБА_1 складає 234 189,28 грн., виходячи з розрахунку: 486,68 грн. х 481 робочий день, та підлягає стягненню з відповідача - Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області (правонаступника Покровської центральної районної лікарні) на користь позивача - ОСОБА_1 .

Отже, оскільки рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, то рішення суду в частині відмови в задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, на користь позивача слід стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 15 травня 2018 року по 14 квітня 2020 року в сумі 234 189,28 грн., задовольнивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 382 ЦПК України, апеляційний суд в постанові розподіляє судові витрати, понесені в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у справі, що розглядається, позов про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі задоволено, то в порядку частини першої статті 141, підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за перегляд справи в апеляційному суді в сумі 3 513 грн., що складає 150 % відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, від оплати якої позивач звільнений на підставі п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 січня 2020 року в частині відмови в задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі задовольнити.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області (, юридична адреса: 85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. Руднєва,73) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 15 травня 2018 року по 14 квітня 2020 року в сумі 234 189 (двісті тридцять чотири тисячі сто вісімдесят дев`ять) гривень 28 копійок.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області (, юридична адреса: 85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. Руднєва,73) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у зв`язку з розглядом справи в сумі 3 513 (три тисячі п`ятсот тринадцять) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений та долучений до матеріалів справи 14 квітня 2020 року.

Судді: М.С. Будулуца

О.М. Біляєва

В.В. Папоян