Справа № 456/4290/19 Головуючий у 1 інстанції: Шрамко Р.Т.
Провадження № 22-ц/811/2640/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Ванівського О.М., Крайник Н.П.,

без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання-

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування вимог зазначила, що є рідною дочкою ОСОБА_2 . Як відомо позивачу батько працює вишкомонтажником Шебелинського відділення бурових робіт Полтавської області. Відповідно до рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 січня 2016 року боржник, сплачував аліменти на її утримання на користь матері, адже вона перебувала та знаходиться на її утриманні. На даний час позивач продовжує проживати зі своєю матір`ю, оскільки навчається у Львівській національній академії мистецтв ( 4 рівень акредитації) на 1 курсі за спеціальністю «022 Дизайн, ступінь вищої освіти «бакалавр» денної форми навчання на платній основі з 13 серпня 2019 року і до 30 червня 2023 року. Позивач не працює та не має самостійного заробітку, матір забезпечує, зокрема купує одяг, продукти харчування, а також знаряддя, необхідні для навчання. Однак, позивач додатково потребує матеріальної допомоги, і вважає, що боржник, батько, зобов`язаний піклуватися про її виховання та її розвиток, навіть після досягнення нею повноліття та до моменту, поки не закінчить навчання.

Під час розгляду справи позивач уточнила позов та просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини від заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з червня місяця.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину задоволено.

Вирішено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на її утримання на період навчання в розмірі 1/6 частини із всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 01 червня 2020 р., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до закінчення нею навчального закладу, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-річного віку.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн. в дохід держави.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що загальна вартість навчання за весь період становить 104000 грн., а на навчальний становить 26000 грн., в зв`язку з чим потребує додаткової матеріальної допомоги. Стверджує, що ні вона, ні її представник не зверталися до суду з заявою про зміну позовних вимог та не просили стягувати з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/6 частини від заробітку.

В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 серпня 2020 року та ухвалити нове, яким стягувати з ОСОБА_2 аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 12 листопада 2020 року, є дата складення повного судового рішення 18 листопада 2020 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач є батьком повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, а батько в свою чергу має можливість надавати таку допомогу в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , щомісячно, починаючи з 01 червня 2020 року і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-річного віку.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованими висновками суду щодо задоволення позову та з визначеним судом розміром аліментів, однак, колегія суддів не погоджується з тим, що розмір аліментів повинен бути не меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з наступних обставин.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дочкою відповідача - ОСОБА_2 .

Згідно договору про надання освітніх послуг №72 від 13 серпня 2019 року, ОСОБА_1 навчається у Львівській національній академії мистецтв ( 4 рівень акредитації) на 1 курсі за спеціальністю «022 Дизайн, ступінь вищої освіти «бакалавр» денної форми навчання на платній основі з 13 серпня 2019 року і до 30 червня 2023 року.

04 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з заявою, в якій просила стягувати аліменти в розмірі 1/6 частки від заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, з червня (а.с. 58).

04 серпня 2020 року представник відповідача ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про визнання позову в частині стягнення аліментів в розмірі 1/6 частки від заробітку (а.с. 59).

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України (в редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Згідно з ст.201 Сімейного кодексу України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що повнолітня дитина сторін потребує матеріального забезпечення у зв`язку із продовженням навчання, суд правильно звернув увагу на стан здоров`я відповідача, заяву позивача в якому остання уточнила розмір аліментів та період з якого вона бажає, щоб стягувалися аліменти, а також те, що відповідач визнає позов в розмірі 1/6 частки від його доходу та прийшов до правильного висновку про необхідність стягувати з відповідача в користь позивача аліменти в розмірі 1/6 частини із всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 01 червня 2020 року і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку.

Окрім цього, враховуючи ту обставину, що представник відповідача визнав уточнений позивачем позов в частині розміру аліментів, в суду першої інстанції були відсутні підстави для визначення аліментів в розміру 1/4 частки від всіх видів доходу відповідача, оскільки суд таким чином міг вийти за межі заявленого позову, що є недопустимим.

З резолютивної частини рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 серпня 2020 року вбачається, що суд ухвалив стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/6 частини із всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 01 червня 2020 р., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Частинами 2, 3 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» передбачено, що прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, Сімейним кодексом України передбачено мінімальний гарантований розмір аліментів тільки для дітей відповідного віку і не передбачено мінімального гарантованого розміру аліментів для інших соціальних і демографічних груп, які мають право на одержання аліментів.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є повнолітньою працездатною особою, яка продовжує навчання і має право на одержання аліментів до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцятитрирічного віку законодавством України, чинним на момент подання позовної заяви не передбачено встановлення для неї мінімального гарантованого розміру аліментів, відтак колегія суддів приходить до висновку про необхідність змінити рішення суду в частині визначення розміру аліментів.

Керуючись ч.5 ст. 268, ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 серпня 2020 року змінити, виключивши з абзацу другого резолютивної частини рішення словосполучення «але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

В решті рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2020 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.П. Крайник