Справа № 342/1148/20
Провадження № 2/342/683/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.

з участю: секретаря судового засідання Козаченко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городенка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 14.06.2018 року відбулася державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування Позивача з ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (скорочена ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 29.04.2015 року, якою підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, та Тарифи з обслуговування кредитних карт (далі - Тарифи), які викладені на банківському сайті http//privatbank.ua, складають між ним та Банком Договір. Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли на момент підписання анкети-заяви, що підтверджено його підписом, та його поінформованою про умови кредитування, які були надані їй для ознайомлення у письмовій формі.

На підставі договору відповідачу встановлено початковий кредитний ліміт на платіжну картку, розмір якого в подальшому збільшено до 3000 гривень.

Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначив, що при укладенні договору відповідач надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку, що відповідає п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору.

За користування кредитом клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та які викладені на банківському сайті http//privatbank.ua, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 договору. Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 договору передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Пунктом 2.1.1.5.5 договору позичальник зобов`язався погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, за перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 договору, а у разі невиконання зобов`язань за договором у відповідності до п. 2.1.1.5.6 на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 року згідно до п. 2.1.1.2.12. Сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна»; 84,0% - для картки «Універсальна голд».

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором та урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач на 14.09.2020 року має заборгованість 17222, 92 гривень, яка складається з наступного: 3227, 61 гривень заборгованість за тілом кредиту, в тому числі : 0,00 гривень заборгованість за поточним тілом кредиту; 3227, 61 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0, 00 гривень заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 гривень заборгованість за простроченими відсотками; 1160, 08 гривень заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 12835,23 гривень нарахована пеня; 0, 00 гривень нарахована комісія.

У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором б/н від 29.04.2015 року у розмірі 17222, 92 гривень та понесені судові витрати у розмірі 2102,00 гривень.

Згідно повідомлення Олієво-Королівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області №02.2-13/290 від 20.10.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 21.10.2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

У судове засідання представник позивача подав клопотання про слухання справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав, в судове засідання, яке було призначено для розгляду даної справи не з`явився.

18.11.2020 року відповідач ОСОБА_1 на адресу суду подав клопотання про розгляд справи про стягнення заборгованості у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Згідно вимог ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що визнання відповідачем позову суперечить закону, суд продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 29.04.2015 року між АТ Комерційний Банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н, на підставі якого відповідачу встановлено початковий кредитний ліміт ( в подальшому збільшувався) на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним 29.04.2015 року заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складає між ним і Банком Договір, про що свідчить його підпис у заяві.

На підставі вказаної заяви відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок на умовах, що зазначені в описаній Довідці.

На підтвердження надання кредиту відповідачу та порушення зобов`язання останнім позивач надав суду такі документи: анкету-заяву ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг; Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, що діяли на момент підписання заяви, копію наказу банку щодо затвердження Умов та правил надання банківських послуг (у редакції, що діяла на момент підписання заяви); довідку про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н), згідно з якою: 29.04.2015 року встановлений кредитний ліміт в розмірі 0,00 гривень, з 27.09.2016року кредитний ліміт збільшено і становить 3000 гривень, з 23.03.2017 року кредитний ліміт зменшено і становить 2776,54 гривень, з 12.08.2018 року кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн.; довідку з інформацією про надані ОСОБА_1 кредитні картки, зокрема про їх номер, дату відкриття та термін дії, виписку за договором б/н станом на 15.09.2020 року та розрахунок заборгованості за договором №б/н від 29.04.2015 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 31.05.2015 та станом на 14.09.2020 року.

При цьому суд звертає увагу, що надані на підтвердження умов кредитування Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг відповідачем не підписаний, а Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт, на що посилається позивач у позовній заяві,у матеріалах справи немає.

З виписки про рух коштів встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами з 27.09.2016 року, непогашав кредитні кошти, у зв`язку з чим виникла заборгованість, розмір якої станом на 14.09.2020 року становить 17222, 92 гривень, яка складається з наступного: 3227, 61 гривень заборгованість за тілом кредиту, в тому числі : 0,00 гривень заборгованість за поточним тілом кредиту; 3227, 61 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0, 00 гривень заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 гривень заборгованість за простроченими відсотками; 1160, 08 гривень заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 12835,23 гривень нарахована пеня; 0, 00 гривень нарахована комісія.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Умови і правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.

За змістом статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У заяві позичальника від 29.04.2015 року процентна ставка за користування кредитними коштами не зазначена.

Банк, пред`являючи вимогу про погашення кредиту, просив крім суми, яку фактично отримав в борг позичальник (тіло кредиту), стягнути заборгованість за пенею та підтвердив своє право вимоги, крім розрахунку кредитної заборгованості за договором від 29.04.2015 року тільки витягом з Умов та правил надання банківських послуг.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку,а також те, що вказаний витяг на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови щодо сплати пені та порядку її нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Як вже зазначено вище, Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт, якими обґрунтовує позовні вимоги позивач, до позовної заяви не долучено.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Суд зазначає, що у заяві-анкеті, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки, зокрема, пені за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (29.04.2015 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (07.10.2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з Умов та правил не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

А тому суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені є безпідставними через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 29.04.2015 року, оскільки Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанкуне може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору, а Тарифи про умови кредитування взагалі не додано до матеріалів справи.

Наведене узгоджується з висновком Верховного Суду у справі № 365/159/19 від 12 лютого 2020 року.

Таким чином, нарахування позивачем пені як відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка погоджена сторонами при укладенні договору, нічим не підтверджено та сама тільки заява-анкета позичальника, у якій не зазначено про відповідальність за невиконання зобов`язання та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника, не можуть бути належним доказом погодження сторонами умов кредитного договору в частині стягнення пені.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, наданий Банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин, а тому в цій частині позов до задоволення не підлягає.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі№ 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19.

Щодо пред`явленої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вимоги про сплату заборгованості за тілом та простроченим тілом кредиту у розмірі 3227,61 гривень, суд враховує, що відповідач ОСОБА_1 фактично отримав та використовував надані позичальником кошти, що підтверджено випискою про рух коштів, та те, що у добровільному порядку кошти АТ КБ «ПриватБанк`не повернув, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення.

Згідно вимог частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а також враховуючи, що факт отримання кредиту та його розмір відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом виконання боржником зобов`язання з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Також у даній справі позивач, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, просив, крім заборгованості за тілом кредиту, простроченим тілом кредиту та пенею, стягнути з відповідача заборгованість за процентами, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, зазначено відсоткову ставку 86,4% річних для картки «Універсальна» та 84,0% річних для картки «Універсальна голд», позивач у своїй позовній заяві посилався на п.2.1.1.2.12 в редакції Умов та Правил надання банківських послуг, що почала діяти з 01.03.2019 року.

З розрахунку заборгованості встановлено, що сума 1160, 08 гривень, що становить заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, нарахована за відсотковою ставкою 86,4% річних (з 01.08.2020 року 60 % річних).

Суд вважає за необхідне зазначити, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, які розміщені на сайті www.privatbank.ua, не підписані відповідачем, а отже, як вже встановлено судом вище, не є складовою частиною укладеного між сторонами Договору б/н від 29.04.2015 року, то і посилання представника позивача на нарахування таких відсотків Банком у порядку, визначеному Умовами та Правилами надання банківських послуг, що почали діяти з 01 березня 2019 року, згідно п. 2.1.1.2.12 Договору, є безпідставними.

Крім цього, позивач зазначає, що ці Умови та Правила надання банківських послуг почали діяти з 01 березня 2019 року, тоді як правовідносини між сторонами виникли у квітні 2015 року, та в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 ознайомився та погодився із зміненою відсотковою ставкою щодо розміру і порядку нарахування вказаних відсотків.

Проте, частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних правовідносин, але й з інших підстав, зокрема, з прострочення виконання грошового зобов`язання, яке виникло з невиконання судового рішення про стягнення грошових коштів. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження№ 14-16цс18).

Оскільки у матеріалах справи немає даних погодження відповідачем про сплату процентів за відсотковою ставкою 86,4% річних згідно ст. 625 ЦК України (чи з 01.08.2020 року 60% річних), а тому відсутні підстави стягувати з відповідача проценти, нараховані на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у зазначеному позивачем розмірі 1160,08 гривень.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Отже, суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок.

Згідно розрахунку заборгованості по відсотках згідно ст.625 ЦК України, відсотки нараховувалися позивачем за період з 01.10.2019 року по 14.09.2020 року, тобто за 350днів, отже, Банк має право на стягнення з відповідача трьох процентів річних від простроченої суми, як визначено в ч.2 ст.625 ЦК України.

Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за формулою: сума боргу х 3% : 365 х кількість днів.

Таким чином, три проценти річних відповідно до заявлених позовних вимог за період з 01.10.2019 року по 14.09.2020 року становить суму 92,85 гривень (3227,61 х 3% : 365 х 350) та саме така сума підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача за ч.2 ст. 625 ЦК України.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача тіла кредиту (простроченого тіла кредиту) в розмірі 3227,61 гривень та процентів, нарахованих на прострочений кредит згідно ч.2 ст.625 ЦК України у розмірі 92,85 гривень, що разом становить 3320,46 гривень, а в решті вимог позову слід відмовити.

Щодо наданого позивачем клопотання про огляд веб-сайту, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 85 ЦПК України письмові, речові та електронні докази, які не можна доставити до суду, оглядаються за їх місцезнаходженням. У порядку, передбаченому цією статтею, суд за заявою учасника справи чи з власної ініціативи може оглянути веб-сайт (сторінку), інші місця збереження даних в мережі Інтернет з метою встановлення та фіксування їх змісту. У разі необхідності для проведення такого огляду суд може залучити спеціаліста.

Виходячи з вищевикладеного, суд не знайшов підстав для задоволення вказаного клопотання про огляд веб-сайту, оскільки представником позивача не наведено достатніх підстав, вважати, що Умови та правила надання банківських послуг, які діяли на день приєднання відповідачем до відповідних умов, які просить оглянути на власному веб-сайті представник позивача, неможливо надати суду.

До того ж, огляд веб-сайту по своїй суті є способом забезпечення доказів, передбаченим законодавством, підстави для застосування якого в суду відсутні, оскільки дане клопотання не відповідає вимогам статті 117 Цивільного процесуального кодексу України, яка регламентує вимоги щодо змісту заяви про забезпечення доказів.

Згідно п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову і стягнення з відповідача3320,46гривень заборгованості, то на користь позивача з відповідача необхідно стягнути 405 гривень (3320,46 х 2102,00 / 17222,92) сплаченого судового збору.

На підставі ст.ст. 1, 3, 207, 509, 526, 527, 530, 549, 610, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 19, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 279, 280-282, 289, 352, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.04.2015року в розмірі 3227,61 гривень (три тисячі двісті двадцять сім гривень 61 копійка) заборгованості за тілом кредиту та простроченим тілом кредиту та 92,85 гривень (дев`яносто дві гривні 85 копійок) процентів, нарахованих на прострочений кредит згідно ч.2 ст.625 ЦК України, а всього 3320,46 (три тисячі триста двадцять гривень 46 копійок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 405 (чотириста п`ятьгривень) сплаченого судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», юридична адреса: вул. Грушевського, 1Д , м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 .

Судове рішення складено 18 листопада 2020 року.

Суддя: Федів Л. М.