КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 382/1934/16-ц
головуючий у суді І інстанції Карпович В.Д.
У Х В А Л А

17 листопада 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Писана Т.О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 27 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 27 грудня 2016 року встановлено, що ОСОБА_4 , прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_6 , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_4 право на земельну частку (пай), розміром 11,77 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на землях ВАТ «Атманай» Атманайської сільської ради Якимівського району Запорізької області, та яка належала ОСОБА_6 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗП №0210198від 1 вересня 1999 року, виданого згідно рішення Якимівської райдержадміністрації від 21 серпня 1999 року за №455, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №746.

Не погоджуючись із указаним рішенням ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , 27 жовтня 2020 року звернулись до суду із апеляційною скаргою.

Скаржники в своїй апеляційній скарзі зазначають, що про наявність оскаржуваного рішення дізналися лише 12 жовтня 2020 року. Також вказують на те, що вони не брали участі у розгляді справи в суді першої інстанції, копії позовної заяви та додатків до неї не отримували. Зазначають, що відповідачами на прохання позивача було направлено заяви про розгляд справи без їх участі, проте, вони не розуміли наслідків підписання та направлення цих заяв.

Посилаючись на зазначені обставини, просили поновити строк на апеляційне оскарження рішення Яготинського районного суду Київської області від 27 грудня 2016 року.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що підстави для відкриття апеляційного провадження у справі відсутні, виходячи з наступного.

У відповідності до частини 2 статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Виходячи з наведеної норми слід дійти висновку, що сплив річного строку з дня складення повного тексту рішення є підставою для відмови у відкритті провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Рішенням у справі "Желтяков проти України" (Заява N 4994/04) від 9 червня 2011 року (остаточне 09 вересня 2011 року) Європейський Суд з прав людини зокрема зазначив, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, interalia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі "Брумареску проти Румунії" [ВП], N 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).(п. 42 Рішення)

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі "Рябих проти Росії", N52854/99, п. 52, ECHR 2003-X).(п. 43 Рішення).

Європейський Суд з прав людини у своїй практиці зазначає, що обов`язок заявника полягає у тому, щоб проявляти особливу сумлінність у захисті своїх інтересів та вживати необхідних дій для ознайомлення з ходом провадження (рішення у справі «Сухорубченко проти Росії» (Sukhorubchenko v. Russia), заява № 69315/01, пункт 48, від 10 лютого 2005 року; ухвала щодо прийнятності у справі «Гуржий проти України» (Gurzhyy v. Ukraine), заява № 326/03, від 01 квітня 2008 року).

Практикою Європейського суду з прав людини встановлено, що якщо сторони у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду справи, їх права на доступ до правосуддя не є порушеними (рішення у справі «Каракуця проти України» (Karakutsya v. Ukraine), заява № 18986/06, пункт 57, від 16 лютого 2017 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

В обґрунтування підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 указують обставини стосовно їх необізнаності про наявність оскаржуваного рішення.

Однак, відповідно до частини 2 статті 358 ЦПК України у разі звернення із апеляційною скаргою після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, суд має право відкрити апеляційне провадження лише у випадку, якщо апеляційну скаргу подано особою, не повідомленою про розгляд справи взагалі або не залученої до участі в ній, або строк на апеляційне оскарження був пропущений в наслідок виникнення обставин непереборної сили.

Посилання скаржників на те, що вони не були повідомлені про розгляд справи, спростовується заявами про розгляд справи за їх відсутності, які вони самі підписали та направили до суду першої інстанції, отже відповідачі знали про розгляд справи та повинні були цікавитись рухом справи.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що скаржники не були повідомлені про розгляд справи у суді першої інстанції.

Оскільки, з дня складання повного тексту рішення районного суду минуло більше одного року, про розгляд справи районним судом відповідачам було відомо, доказів на підтвердження виникнення обставин непереборної сили, що стали перешкодою для подання апеляційної скарги, апелянтами не надано, тому наявні передбачені ч. 2 ст. 358 ЦПК України підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження.

За таких умов відповідно до положень частини 2 статті 358 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження за даною скаргою має бути відмовлено.

Враховуючи викладене, керуючись положеннями статті 358 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 27 грудня 2016 року по справі за позовом за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя Т.О. Писана