Справа № 640/737/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 листопада 2020 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Попрас В.О.,
при секретарі - Томіної І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів,-
Позивач Харківська міська рада звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 238091,47 грн. та сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01.02.2016 за відповідачем ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нежитлову будівлю літ. «Б-1» загальною площею 262,9 кв.м. по АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 01.02.2016 № 268. 11.10.2018 за відповідачем було припинено право власності. Речові права відповідача на земельну ділянку по АДРЕСА_1 не були зареєстровані. Відповідач з 01.12.2015 по 30.09.2018 використовував земельну ділянку площею 0,1674 га по АДРЕСА_1 без виникнення права власності або користування та без державної реєстрації цих прав відповідно до ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України. Отже, враховуючи відсутність зареєстрованих за будь-якими юридичними або фізичними особами прав та з урахуванням ст. ст. 12, 80, 83 Земельного кодексу України земельна ділянка по АДРЕСА_1 перебувала у власності територіальної громади міста Харкова. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. Відповідач у період з 01.12.2015 та по 30.09.2018 не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберіг у себе майно - грошові кошти. Розмір безпідставно збережених ОСОБА_1 коштів за період з 01.02.2016 по 30.09.2018 складає 238091,47 грн., які позивач просить стягнути з відповідача.
В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлений у встановленому порядку. Враховуючи, що у справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, представник позивача не заперечує проти ухваленні заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу у відсутність відповідача ОСОБА_1 відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 04.12.2018 № 147888266 право власності на нежитлову будівлю літ. «Б-1» загальною площею 262,9 кв.м. по АДРЕСА_1 з 01.02.2016 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору дарування нежитлової будівлі від 01.02.2016 № 268.
З 11.10.2018р. право власності на нежитлову будівлю літ. «Б-1» загальною площею 262,9 кв.м. по АДРЕСА_1 з 01.02.2016 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 11.10.2018 №1046.
Згідно листа Відділу у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 08.11.2017 № 19-20-0.23, 08-2613/116-17 та листа Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 10.11.2017 № 7097/0/225-17 речові права відповідача ОСОБА_1 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 зареєстровані не були.
Таким чином, відповідач ОСОБА_1 з 01.12.2015 по 30.09.2018 використовував земельну ділянку площею 0,1674 га по АДРЕСА_1 без виникнення права власності або користування та без державної реєстрації цих прав відповідно до ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України.
Тобто, враховуючи відсутність зареєстрованих за будь-якими юридичними або фізичними особами прав та з урахуванням ст. ст. 12, 80, 83 Земельного кодексу України земельна ділянка по АДРЕСА_1 перебувала у власності територіальної громади міста Харкова.
Згідно акту обстеження від 04.12.2018, складеного Департаментом територіального контролю Харківської міської ради, під час обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_1 використовував вказану земельну ділянку для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «Б-1», право власності на яку з 01.02.2016 по 11.10.2018 було за ним зареєстроване.
ОСОБА_1 , набувши право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці комунальної форми власності, належним чином у встановленому законодавством порядку не оформив правовідносини щодо користування земельною ділянкою.
Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення статті 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Тобто, зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (кондикційне зобов`язання) виникає за одночасної наявності трьох умов: 1) відбувається набуття чи збереження майна; 2) правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні; 3) набуття чи збереження здійснюється за рахунок іншої особи.
Відповідач ОСОБА_1 зберіг майно (грошові кошти) у розмірі орендної плати, яка нараховується за володіння і користування земельною ділянкою комунальної власності по АДРЕСА_1 .
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 року (справа №922/3412/17) зазначено, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.
Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що позовні вимоги Харківської міської ради підлягають задоволенню, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 238091 грн. 47 коп.
У відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263 265, 280, 281 ЦПК України, ст. ст. 1212,1214 ЦК України, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», суд
Позов Харківської міської ради задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради сплачений судовий збір у розмірі 3892 грн. 14 коп. /три тисячі вісімсот дев`яносто дві грн. 14 коп./
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Повний текст рішення складений 19.11.2020року.
СУДДЯ