ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 215/6648/15-ц

провадження № 61-2519св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Кузнєцова В. О.,

суддів: Жданової В. С., Зайцева А. Ю., Карпенко С. О. (судді-доповідача), Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом - ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним позовом - ОСОБА_2 ,

особа, яка подавала апеляційну скаргу, - ОСОБА_3 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпровського апеляційного суду

від 27 грудня 2018 року, прийняту колегією у складі суддів: Бондар Я. М., Барильської А. П., Зубакової В. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог за первісним та зустрічними позовами

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин.

В обґрунтування позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Кривому Розі Дніпропетровської області померла ОСОБА_4 , яка була її рідною тіткою. Отримати свідоцтво про смерть ОСОБА_4 позивач не має можливості, оскільки відсутні всі необхідні документи для підтвердження родинних відносин.

Вказувала, що для отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_4 та звернення

до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини їй необхідно встановити факт родинних відносин.

За таких обставин просила встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , яка померла

ІНФОРМАЦІЯ_2 , були рідними сестрами, а ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є племінницею ОСОБА_4 .

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин.

В обґрунтування зустрічного позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Кривому Розі Дніпропетровської області померла ОСОБА_4 , яка була його рідною тіткою.

Підтвердити родинні зв`язки із ОСОБА_4 не має можливості, оскільки у нього відсутні необхідні документи.

Зазначав, що, крім нього, спадкоємцем ОСОБА_4 є ОСОБА_1 .

За таких обставин просив встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були рідними сестрами, а ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є племінником ОСОБА_4 .

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 лютого 2016 року, ухваленим у складі судді Тарасенка О. В., первісний та зустрічний позови задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та

ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , були рідними сестрами, а ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_4 , є племінниками ОСОБА_4 .

Задовольняючи первісний та зустрічний позови, суд першої інстанції виходив з того, що факт родинних відносин підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтвердили, що ОСОБА_4 та

ОСОБА_5 були рідними сестрами, тому діти останньої - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - є племінниками ОСОБА_4 , про що вона неодноразово розповідала їм особисто.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року задоволено апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, -

ОСОБА_3 , скасовано рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 лютого 2016 року і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні первісного та зустрічного позовів.

Апеляційний суд не погодився із рішенням суду першої інстанції зазначивши, що його ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а викладені у рішенні висновки не відповідають обставинам справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що

ОСОБА_4 не може бути тіткою сторін у цій справі, оскільки вона не є сестрою їх матері ОСОБА_8 . Апеляційний суд зазначив про доведення ОСОБА_3 належними і допустимими доказами того, що батько ОСОБА_9 - ОСОБА_10 після смерті дружини ОСОБА_11 одружився із жінкою на ім`я ОСОБА_12 , яка вже мала доньку від першого шлюбу ОСОБА_4 і яку мати після реєстрації шлюбу з ОСОБА_10 записала на прізвище чоловіка ОСОБА_13 , залишивши дочці по батькові - ОСОБА_14 .

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення процесуального права, просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року і залишити в силі рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 лютого 2016 року.

Касаційна скарга мотивована порушенням судом апеляційної інстанції

статті 352 ЦПК України.

Заявник вказує, що ОСОБА_3 , за апеляційною скаргою якої переглянуто рішення суду першої інстанції, не брала участі у справі, проте, у порушення процесуального права, апеляційний суд не з`ясував, чи вирішив суд першої інстанції питання про права, свободи, інтереси чи обов`язки ОСОБА_3 , і не вказав у судовому рішенні мотивів, за яких він дійшов висновків, що остання має право оскаржити вказане рішення суду в апеляційному порядку.

На думку заявника, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про недоведення факту родинних відносин матері позивачів із ОСОБА_15 , оскільки згідно з посвідкою про її народження батьком останньої зазначено « ОСОБА_13 », що вказує на те, що ОСОБА_16 та ОСОБА_17 є дочками ОСОБА_10 та рідними сестрами.

Позиція інших учасників справи

У жовтні 2019 року ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_18 подали відзив на касаційну скаргу ОСОБА_2 , у якому послалися на безпідставність її доводів та відповідність висновків суду апеляційної інстанції обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права.

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 27 травня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі і ухвалою цього ж суду від 19 жовтня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Встановлені судами першої і апеляційної інстанцій обставини справи

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження матері ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_9 вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 у селі Сергіївка Софіївського району Дніпропетровської області, її батьками записані: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

З копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 суди встановили, що

ОСОБА_9 29 січня 1951 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_19 , внаслідок чого змінила прізвище на « ОСОБА_20 ».

Свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 та НОМЕР_3 встановлено, що у ОСОБА_19 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася дочка ОСОБА_2 і ІНФОРМАЦІЯ_7 - син ОСОБА_2 .

З копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 суди встановили, що

ОСОБА_2 19 січня 1977 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_21 та змінила прізвище на ОСОБА_22 .

Апеляційний суд з копії посвідки про народження ОСОБА_23 серії НОМЕР_5 встановив, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 , у графі батько зазначено тільки прізвище ОСОБА_13 , у графі мати вказана ОСОБА_13 , ім`я неможливо встановити, по-батькові зазначено як ОСОБА_24 .

Позиція Верховного Суду, мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

8 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_2 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону

від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 8 лютого 2020 року.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України у редакції, чинній на час подання касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України у тій же редакції під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги і відзиву на неї, суд дійшов таких висновків.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини). За правилами частини першої статті 292 ЦПК України 2004 року сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно з частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Системний аналіз наведених процесуальних норм дає підстави для висновку, що суд апеляційної інстанції в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи невирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердилися, апеляційне провадження підлягає закриттю.

У справі, яка переглядається, із апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції звернулася особа, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції, вважаючи, що рішенням суду вирішено питання про її права.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, виходив з порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права по суті позовних вимог, проте не встановив наявність у особи, яка подала апеляційну скаргу, права на оскарження рішення та не перевірив, чи вирішив суд першої інстанції питання про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи у суді першої інстанції.

Вирішення такого питання є першочерговим завданням для апеляційного суду та виключно у разі встановлення, що рішенням суду першої інстанції вирішено питання про права та інтереси особи, яка подала апеляційну скаргу, апеляційний суд наділений повноваженнями здійснювати перегляд по суті рішення суду першої інстанції у апеляційному порядку. Натомість у разі, якщо апеляційний суд встановить, що рішенням суду першої інстанції не вирішено питання про права та інтереси особи, яка звернулася із апеляційною скаргою, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 127/4368/18 (провадження № 61-1258св19).

У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції не дослідив питання, чи стосується прав та інтересів ОСОБА_3 оскаржуване нею рішення суду першої інстанції, не надав оцінки доводам та доказам особи, яка подала апеляційну скаргу, не мотивував свого рішення про порушення прав та інтересів особи, яка подала апеляційну скаргу, тому висновки про скасування рішення суду першої інстанції є передчасними.

Враховуючи те, що апеляційний суд не дослідив наявні у матеріалах справи докази, якими ОСОБА_3 обґрунтовувала право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а також не здійснив перевірки, чи порушені права ОСОБА_3 рішенням суду першої інстанції, суд апеляційної інстанцій дійшов передчасного висновку про наявність підстав для розгляду апеляційної скарги особи, яка її подала, та скасування рішення суду першої інстанції.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для перегляду рішення суду першої інстанції за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у розгляді справи у суді першої інстанції, апеляційний суд зобов`язаний був виконати вимоги частини першої статті 352 та пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України, тому відсутність правильних та обґрунтованих висновків про порушення прав та інтересів особи, яка подала апеляційну скаргу, ухваленим рішенням суду першої інстанції виключає можливість залишення оскаржуваної постанови апеляційного суду без змін.

Касаційний суд, з урахуванням встановлених статтею 400 ЦПК України меж розгляду справи у суді касаційної інстанції, процесуальної можливості усунути допущені апеляційним судом недоліки не має, так як не може переоцінювати докази, встановлювати та вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, або необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, або встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

За таких обставин прийнята судом апеляційної інстанції постанова в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин не може вважатися законною і обґрунтованою, тому відповідно до статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, з урахуванням статті 400 ЦПК України, справа касаційним судом не переглядається, оскільки ОСОБА_1 , реалізуючи свої процесуальні права на власний розсуд, постанову апеляційного суду у касаційному порядку не оскаржувала, а ОСОБА_2 не надав документів на представництво в суді її інтересів.

Під час нового розгляду справи суд має врахувати викладене, надати належну оцінку доказам і запереченням, поданим сторонами, встановити, чи вирішено рішенням суду першої інстанції питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_3 , та у випадку існування таких обставин переглянути рішення суду відповідно до встановлених обставин та вимог закону.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, суд не здійснює розподіл судових витрат.

Керуючись статтею 411 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, статтями 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 грудня 2017 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В. О. Кузнєцов В. С. Жданова А. Ю. Зайцев С. О. Карпенко М. Ю. Тітов