Постанова

Іменем України

11 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 361/4047/17

провадження № 61-9363св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач),

Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2018 року у складі судді Сердинського В. С. та постанову Київського апеляційного суду від 02 липня 2019 року у складі колегії суддів: Приходька К. П., Таргоній Д. О., Журби С. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у спільній власності.

На обгрунтування позовних вимог зазначала, що вона є власником 3/4 часток житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , які вона набула у власність за договором дарування, укладеним між нею та ОСОБА_3 , посвідченим 15 березня 2017 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Іваненком О. В., зареєстрованим у реєстрі за № 451. 15 березня 2017 року між нею та ОСОБА_3 також укладено договір дарування 3/4 часток земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0612 га, кадастровий номер :01:057:0046, що розташована по АДРЕСА_1 .

Власником іншої 1/4 частки зазначеного нерухомого майна є ОСОБА_2 .

Посилаючись на те, що між нею та відповідачем існує спір щодо порядку користування належними їм частками, ОСОБА_1 просила провести поділ зазначеного нерухомого майна шляхом виділу їй у натурі частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами згідно з варіантом № 5 висновку експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження від 21 липня 2017 року № 21/07/17.

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання нікчемними договорів дарування частини спільного майна.

Зустрічну позовну заяву обгрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2, після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку, призначену для його обслуговування.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли спадкоємці першої черги за законом: він, як син спадкодавця, та дружина померлого ОСОБА_3 , Однак, ще до оформлення ним свідоцтва про право на спадщину за законом,

ОСОБА_3 , маючи право лише на частку у спадковому майні, одноособово ним розпорядилася.

Крім того вказував на те, що на момент вчинення договорів дарування частини житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 його мати

ОСОБА_3 не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними, оскільки понад три роки страждала на психічний розлад, унаслідок чого навіть втратила здатність сприймати його як свого сина.

Посилаючись на наведене, ОСОБА_2 просив визнати нікчемними:

- договір дарування частки житлового будинку від 15 березня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Іваненком О. В., зареєстрований у реєстрі за

№ 451;

- договір дарування частки земельної ділянки від 15 березня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Іваненком О. В., зареєстрований у реєстрі за

№ 453.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня

2018 рокупозов ОСОБА_1 задоволено.

Виділено ОСОБА_1 у натурі на праві власності 3/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з варіантом № 5 висновку експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження від 21 липня 2017 року № 21/07/17, а саме: 1-1 - сходова площею 15,6 кв. м, 1-2 - ванна площею 2,9 кв. м, 1-3 - туалет площею 1,0 кв. м, 1-4 - кладова площею 4,4 кв. м, 1-6 - кухня площею 25,7 кв. м, 1-7 - коридор площею 17,4 кв. м, 1-8 - ванна площею 4,0 кв. м, 1-9 - туалет площею 1,0 кв. м, 1-10 - кухня площею 10,7 кв. м, 1-11 - житлова кімнатаплощею

23,4 кв. м, 1-13 - житлова кімнати площею 25,7 кв. м, 1-14 - веранда площею

2,2 кв. м, 1-5 підвал площею 6,2 кв. м, а також надвірні будівлі та споруди: сарай - «Б», вбиральня-душ - «Г», 3/4 огорожі - «N», 3/4 тротуару - «Т».

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_2 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дарувальник

ОСОБА_3 на момент укладення оспорюваних договорів дарування

(15 березня 2017 року) страждала на психічне захворювання, унаслідок чого не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними, або вчинила їх під впливом обману чи тяжкої життєвої обставини, а тому відсутні передбачені законом підстави для визнання зазначених правочинів недійсними.

Крім того, оскільки житловий будинок АДРЕСА_1 , з надвірними будівлями та спорудами, та земельна ділянка, призначена для його обслуговування, були нажиті ОСОБА_4 та

ОСОБА_3 у шлюбі, тому після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина лише на 1/2 частку зазначеного нерухомого майна, іншим власником якого, в силу вимог частини 1 статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, була ОСОБА_3 , яка після смерті чоловіка отримала у порядку спадкування ще 1/4 частину домоволодіння. Наведене спростовує доводи відповідача про те, що на момент укладення оспорюваних договорів дарування на користь позивача, ОСОБА_3 не могла на власний розсуд розпорядитися 3/4 частками у вказаному майні.

Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження

від 21 липня 2017 року № 21/07/17, підтверджена можливість поділу житлового будинку на 3/4 та 1/4 частки у натурі з виділом сторонам ізольованих квартир. З огляду на зазначений висновок, та з урахуванням додаткових пояснень судового експерта ОСОБА_5 у судовому засіданні щодо технічної можливості поділу житлового будинку у натурі, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про поділ житлового будинку з виділом у натурі її частини згідно з варіантом № 5 висновку експерта.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 02 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2018 року залишено без змін.

Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та застосував норми матеріального права, рішення суду є законним та обгрунтованим, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги, відзиву на неї

У липні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 , у якій він просив скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2018 року і постанову Київського апеляційного суду

від 02 липня 2019 року, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обгрунтована посиланням на те, що суди першої та апеляційної інстанцій допустили процесуальні порушення, що призвели до неповного з'ясування обставин справи, які мають істотне значення для вирішення спору. Суди не урахували, що за змістом статей 356, 358, 367, 379, 380, 382 ЦК України поділ будинку, що перебуває у спільній власності, вважається можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у власності. Приймаючи до уваги, як належний та допустимий доказ на підтвердження можливості поділу житлового будинку у натурі висновок експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження від 21 липня 2017 року № 21/07/17, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, не надав оцінки тому, що зазначений висновок складений без урахування вимог пункту 2.4 Інструкції про проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, згідно з якою поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, які передбачені чинними будівельними нормами та за наявності на це дозволів органу місцевого самоврядування та інших компетентних органів. Крім зазначеного, у матеріалах справи відсутня необхідна дозвільна документація на переобладнання житлового будинку в ізольовані квартири відповідно до запропонованого експертом варіанту. Вирішуючи питання щодо можливості поділу житлового будинку у натурі суди також не урахували його право на отримання у розмірі, що відповідає його частці (1/4), не лише приміщень житлового будинку, а й надвірних будівель та споруд. Натомість, згідно з визначеним судами варіантом поділу житлового будинку, йому виділено лише одну жилу кімнату та частину гаража, що знаходиться у підвальному приміщенні.

Крім того, суди не вирішили позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ у натурі земельної ділянки, призначеної для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 .

У серпні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу

від ОСОБА_1 , у якому вона зазначала, що суди першої та апеляційної інстанцій повно та всебічно з`ясували обставини справи та ухвалили законні та обгрунтовані судові рішення, а тому відсутні підстави для їх скасування.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 25 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи.

Ухвалою Верховного Суду від 12 жовтня 2020 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду у частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_2 не оскаржується, а тому у касаційному порядку не переглядається.

Установлені судами фактичні обставини справи

Судами попередніх інстанцій установлено, що 15 березня 2017 року між

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладений договір дарування частки житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Іваненком О. В. та зареєстрований у реєстрі за № 451, за умовами якого ОСОБА_1 прийняла у дар 3/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Того ж дня, між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладений договір дарування частки земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Іваненком О. В., зареєстрований у реєстрі за № 453, за умовами якого ОСОБА_1 прийняла у дар 3/4 частки земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0612 га, кадастровий номер :01:057:0046, що розташована по АДРЕСА_1 .

Інша 1/4 частка зазначеного нерухомого майна належить на праві власності ОСОБА_2 .

Відповідно до експлікації внутрішніх площ до плану садибного будинку технічного паспорту від 10 червня 2009 року, виготовленого Комунальним підприємством Броварської міської ради «Броварське бюро технічної інвентаризації», будинок АДРЕСА_1 складається з приміщень, які мають такі позначення та площу: 1-1 - сходова, площею 15,6 кв. м; 1-2 - ванна, площею 2,9 кв. м; 1-3 - туалет, площею 1,0 кв. м; 1-4 - кладова, площею 4,4 кв. м, 1-5 - підвал, площею

31,4 кв. м; 1-6 - кухня, площею 22,0 кв. м; 1-7 - коридор, площею 17,4 кв. м, 1-8 - ванна, площею 4,0 кв. м; 1-9 - туалет, площею 1,0 кв. м;1-10 - кухня, площею 10,7 кв. м;1-11 - житлова кімната, жилою площею 23,4 кв. м; 1-12 - житлова кімната, жилою площею 23,5 кв. м; 1-13 - житлова кімнати, жилою площею

25,7 кв. м, І - веранда, площею 2,2 кв. м. Загальна площа будинку - 185,2 кв. м, житлова площа - 72,6 кв.м. До будинку примикають наступні надвірні будівлі і споруди: сарай - «Б», душ-вбиральня - «Г», огорожа - «Н», тротуар - «Т».

Згідно з висновком судового експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження від 21 липня 2017 року № 21/07/17 поділ домоволодіння АДРЕСА_1 на 3/4 та 1/4 частки з виділом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ізольованих квартир, можливий, оскільки ідеальні частки 138,9 кв. м та 46,3 кв. м, а мінімально необхідно 30,0 кв. м, але з урахуванням фактичного об`ємно-планувального рішення будинку даний розподіл можливий лише з відступами від ідеальних часток, за умови компенсації цих відступів, з огляду на, що експертом запропоновано 5 варіантів поділу будинку з відповідними схемами.

У висновку також зазначено, що необхідні переобладнання (влаштування входів до кожної із частин будинку з цокольного поверху тощо) та вартість витрат на ці переобладнання експерт не розглядав. Так як для розподілу будинку на дві ізольовані квартир необхідно провести ремонтно-будівельні роботи по відокремленню інженерних комунікацій (електропостачання, газопостачання) та влаштуванню ізольованих інженерних мереж для кожної квартири: газопостачання, електропостачання тощо, із зазначенням конкретних конструктивних рішень та матеріалів, які застосовуються, для цього необхідно розробляти проєктну документацію та затверджувати і погоджувати її з відповідними установами та зацікавленими особами у встановленому чинним законодавством порядку. Розробка, затвердження та погодження проектної документації не входить до компетенції судового експерта.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та відзиву, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного судудійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено його відокремлену частину, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановив, на підставі висновку експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження

від 21 липня 2017 року № 21/07/17, можливість поділу домоволодіння АДРЕСА_1 у натурі на 3/4 та 1/4 частки, вирішив питання лише про виділ у натурі частки ОСОБА_1 , тоді як

при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

Зважаючи на те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, суди також не вирішили питання про припинення спільної часткової власності сторін на вказане спільне майно.

Статтею 152 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єктав експлуатацію не потребується.

Згідно з висновком експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження від 21 липня 2017 року № 21/07/17 для влаштування двох ізольованих квартир у будинку необхідно влаштувати вхід до кожної із квартир з цокольного поверху, а також провести ремонтно-будівельні роботи з відокремлення інженерних комунікацій та влаштування ізольованих інженерних мереж для кожної квартири. Однак, суд першої інстанції не урахував, що втручання в інженерні системи, особливо системи енергопостачання, газопостачання та опалення з метою для забезпечення функціонування окремого об`єкта нерухомого майна у розумінні статті 181 ЦК України, потребує отримання відповідних дозвільних документів, та ураховуючи, що ОСОБА_2 виділяється лише одна житлова кімната та частина гаража, не вирішив питання про розподіл між сторонами витрат, пов`язаних з проведенням відповідних переобладнань та перепланувань.

Аргументованими є також доводи ОСОБА_2 про те, що суди, вирішуючи питання про поділ житлового будинку в натурі, не урахували його право на виділ у натурі надвірних будівель та споруд, якими є сарай «Б» та вбиральня-душ «Г», у розмірі, що відповідає його частці в житловому будинку.

Суд апеляційної інстанції в силу визначених процесуальним законом повноважень, мав можливість усунути неповноту з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають істотне значення для вирішення справи, однак зазначені недоліки не усунув.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з підпунктом першим частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду ураховує тривалість розгляду зазначеної справи у суді, разом з тим, оскільки до повноважень Верховного Суду не належить установлення фактичних обставин справи, надання оцінки та переоцінки доказів, зазначене унеможливлює ухвалення ним нового судового рішення.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що оскаржувані судові рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З огляду на висновок касаційного суду щодо результатів вирішення касаційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, підлягають розподілу за результатами розгляду спору по суті.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 02 липня 2019 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний

Г. І. Усик

В. В. Яремко