Провадження № 2/750/2326/20
У Х В А Л А

18 листопада 2020 року м. Чернігів

Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Супрун О.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області Ананка Костянтина Вікторовича про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Чернігівська районна державна адміністрація Чернігівської області,

в с т а н о в и в :

16 листопада 2020 року позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до д ержавного реєстратора прав на нерухоме майно Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області Ананка Костянтина Вікторовича, в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області Ананка К.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44299516 від 28.11.2018 15:07:27, яким проведено державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення (пральні): реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 214, адреса розташування: АДРЕСА_1 , за Товариством з обмеженою відповідальністю «Лібра-М»;

- скасувати державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Лібра-М» на об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлове приміщення (пральню), адреса розташування: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 214, номер запису про право власності: 29154688 від 26.11.2018 15:24:55.

Частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом ГПК України) юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Положеннями статті 20 ГПК України визначено справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів.

Так, згідно з пунктом шостим частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Як убачається з позовної заяви, позивачем у даній справі є ОСОБА_1 , який є фізичною особою-підприємцем з 17.11.2009, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії ВОЗ № 105096, та звертається з позовом як фізична особа-підприємець.

Також, з позовної заяви убачається, що спір виник між ОСОБА_1 , який є фізичною особою-підприємцем, та посадовою особою юридичної особи органу державної влади Державним реєстратором прав на нерухоме майно Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області Ананком Костянтином Вікторовичем щодо речових прав на нерухоме майно нежитлове приміщення (пральню), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке було передано у власність юридичній особі Товариству з обмеженою відповідальністю «Лібра-М» на підставі рішення вказаного державного реєстратора індексний номер: 44299516 від 28.11.2018 15:07:27

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області Ананка Костянтина Вікторовича про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а підвідомчі господарським судам, згідно суб`єктного складу правовідносин. Відповідно позивач має право на вирішення заявленого спору в порядку господарського судочинства.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» (див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства (див. рішення у справі «Коем та інші проти Бельгії» (Coeme and Others v. Belgium), № № 32492/96, 32547/96, 32548/96, 33209/96 та 33210/96, п. 98, ECHR 2000-VII). Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії», що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)».

Згідно з пунктом першим частиною другою статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, що дана позовна заява підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а не цивільного, у відкритті провадження належить відмовити.

Керуючись статтями, 186, 258-261, 353, 354 ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області Ананка Костянтина Вікторовича про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно відмовити.

Роз`яснити позивачу його право звернутися до суду зі своїми вимогами в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили негайно після підписання суддею та може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя