Дата документу 17.11.2020
Справа № 937/5543/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі головуючого судді: Ковальової Ю.В., секретар судового засідання - Левандовська О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Мелітопольської міської ради Запорізької області, за участі третіх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті батька- ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_6 . Після його смерті відкрилась спадщина на належний йому житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносини спадкування регулюються правилами ЦК України від 18.07.1963 року.

Відповідно до ст. 529 ЦК України від 18.07.1963 року після смерті ОСОБА_6 спадкоємцями першої черги за законом є: дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до ст. 549 Кодексу ніхто із спадкоємців не подав державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини. За згодою спадкоємців позивач прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , в якому вона проживала з батьком на день його смерті і після його смерті.

Відповідно до закону вона звернулася до приватного нотаріуса Рій Катерини Юріївни із заявою про прийняття спадщини. На підставі її заяви відкрита спадкова справа після смерті батька ОСОБА_6 . 20.08.2020 року вона звернулася до нотаріуса Рій К.Ю. з проханням видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий будинок. Постановою нотаріуса від 20.08.2020 року в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй відмовлено у зв`язку з ненаданням доказів про прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном відповідно до ст. 549 ЦК України від 18.07.1963 року, а також вона не може надати нотаріусу оригінал договору купівлі-продажу спадкового будинку, у зв`язку з його відсутністю.

Оскільки сестра ОСОБА_8 і брати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , мати ОСОБА_2 не вчинили жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 ЦК України від 18.07.1963 року) тому вважається, що вони відмовилися від спадщини згідно ст. 553 цього Кодексу. З урахуванням викладеного, оскільки в позасудовому порядку неможливо вирішити справу, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді від 21.08.2020 року відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче засіданні.

Ухвалою суду від 26.10.2020 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду.

Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сєрова М.І. на адресу суду надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду за його відсутності та відсутності позивачки. Позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі.

Від представника відповідача Мелітопольської міської ради Запорізької області Шостака Д.Ю. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, заперечень не надали.

Від третіх осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на адресу суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги просять задовольнити.

Третя особа ОСОБА_5 до судового засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши докази в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню за такими підставами.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Враховуючи вищезазначені положення і те, що спірні правовідносини виникли до набуття ЦК України чинності, та строк на прийняття спадщини закінчився до 1 січня 2004 року, при розгляді питання щодо успадкування майна ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 необхідно керуватись положеннями Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР).

Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

При спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. За відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, якщо всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і збоку матері (друга черга) (ст.ст.529, 530 ЦК 1963 р.).

Частина 1 ст. 548 ЦК УРСР 1963 р. встановлює, правило - для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою, або застереженням.

Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР 1963 р., який був чинний на момент відкриття спадщини внаслідок смерті спадкодавця, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, за ст. 549 ЦК УРСР 1963р., як рівнозначні в юридичному розумінні розглядалися два способи прийняття спадщини: фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини.

При цьому під фактичним вступом у володіння спадковим майном розуміються будь-які дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню й використанню цього майна, підтриманню його в належному стані.

Отже, щодо спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004р., допускається фактичний вступ у володіння нею.

Відтак, з огляду на зазначену правову норму для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, а саме вчинив певні передбачені законом дії, які свідчать про його волевиявлення на прийняття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 01.07.2020, виданим повторно Мелітопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №1182 /а.с.7/.

Після його смерті відкрилася спадщина на належний йому на праві власності житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 26.07.1977 /а.с.53/.

ОСОБА_1 є рідною донькою померлого ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого міським відділом ЗАГС м. Мелітополя /а.с.8/.

Відповідно до ст. 529 ЦК України від 18.07.1963 року після смерті ОСОБА_6 спадкоємцями першої черги за законом є: дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

За згодою спадкоємців позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після померлого батька шляхом фактичного вступу в управління спадковим житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , в якому вона проживала з батьком ОСОБА_6 на день його смерті і після його смерті.

Вказане підтверджується довідкою з місця проживання від 01.10.2020, згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала в будинку АДРЕСА_1 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 свого батька ОСОБА_6 і проживає до теперішнього часу.

Крім того, як вбачається із заяв третіх осіб, за ОСОБА_9 , ОСОБА_3 ,, ОСОБА_5 позивач прийняла спадщину після смерті батька, вступивши в управління спадковим майном (а.с.109-117).

Разом з тим, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 з 12.07.1975 перебували у шлюбі, в період якого, а саме- 26.07.1977, був придбаний житловий будинок що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно змісту ст. 22, 28 КпШС України у редакції, що діяла на час придбання вказаного майна, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю, а в разі його поділу частки подружжя визнаються рівними.

Згідно роз`яснень п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» та п.17 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини.

Відповідно до ст.1226 ЦК України, - частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Згідно ст.ст. 1216, 1218 ЦК України,- спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

При цьому умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ст. 71 цього Закону( в редакції на час звернення позивача до нотаріуса), у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається державним нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

Таким чином, в ході судового розгляду було встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 набутий за час шлюбу ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_2 , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що їх частки визнаються рівними.

Таким чином, суд вважає, що до складу спадщини після померлого ОСОБА_6 , з врахуванням рівності часток подружжя, входить тільки 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 , в той час як інша Ѕ частина будинку належить ОСОБА_2 , отже позивач прийняла спадщину після померлого батька тільки на Ѕ частину вказаного будинку.

Відповідно до закону позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Рій К.Ю. із заявою про прийняття спадщини. На підставі її заяви відкрита спадкова справа після смерті батька ОСОБА_6 .

Постановою нотаріуса від 20.08.2020 року в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй відмовлено у зв`язку з ненаданням доказів про прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном відповідно до ст. 549 ЦК України від 18.07.1963 року, а також вона не може надати нотаріусу оригінал договору купівлі-продажу спадкового будинку, у зв`язку з його відсутністю /а.с.25/.

Як передбачено ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 Цивільного Кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. № 7 роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, позивач, як спадкоємець за законом після смерті батька ОСОБА_6 не може оформити своїх спадкових справ у зв`язку з відмовою нотаріуса.

За таких обставин, враховуючи викладене вище, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, приймаючи до уваги відсутність заперечень з боку відповідачів, суд вважає, що за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності в частині 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 її батька ОСОБА_6 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.12, 13, 76, 80, 81, 95, 258, 259, 265, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Мелітопольської міської ради Запорізької області, за участі третіх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні решти вимог- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач:

Мелітопольська міська рада Запорізької області юридична адреса: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Грушевського, 5.

треті особи:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 .

СУДДЯ: Ю.В. Ковальова