ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Каратаєвої Л.О., Макарова М.О.,

за участю секретаря Синенка Є.А.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2020 року про відмову у задоволенні заяви про забезпеченні позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права користування житловим приміщенням (а.с. 2-6).

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення вищевказаного позову (а.с. 30-31), в якій просила накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити ОСОБА_2 надавати вказану квартиру для проживання, користування оренди тощо будь-яким особам, до набрання чинності рішення у цій справі, обгрунтовуючи свою заяву тим, що 27.07.2020 відповідач запропонував позивачу забрати речі, оскільки він звільняє кімнати в квартирі та вказана обставина свідчить про те, що він має намір продати квартиру або надати її для використання по договору оренди.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено (а.с. 32).

ОСОБА_1 не погодившись з вказаною ухвалою суду, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права ставить питання про скасування ухвали суду та ухвалення нового рішення про задоволення її заяви про забезпечення позову (а.с. 34-36).

ОСОБА_2 не скористався свої правом передбаченим ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції посилався на те, що запропоновані стороною позивача заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими позовними вимогами, заява належним чином не обгрунтована та наявність ризиків утруднення або неможливості виконання рішення в разі можливого задоволення позову не доведена, а також, такий вид забезпечення позову направлений на суттєве обмеження прав власності відповідача.

Із вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Перелік видів такого забезпечення передбачено ч. 1 ст. 150 ЦПК України, який не є вичерпним, а тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідальності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Із оскаржуваної ухвали вбачається, що вона має належне обґрунтування відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову та постановлена відповідно до норм процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки заявником не надано будь-яких належних та переконливих доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Крім того, обрані позивачем заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими позовними вимогами та можуть порушити права та інтереси відповідача, як власника, які гарантовані йому ст. 41 Конституції України.

Оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, винесеним з дотриманням норм процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди заявника із мотивами ухвали суду, які наведені в її обґрунтування. Заявником не надано доказів на спростування мотивів суду та їх необгрунтованості.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Л.О. Каратаєва

М.О. Макаров