18.11.2020 Провадження № 2/425/659/20
Справа № 425/2500/20
місто Рубіжне Луганської області
Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді - Романовського Є.О.,
за участю секретаря - Чикунової Ю.С.,
представника позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рубіжному Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки і піклування Попасняської районної військово-цивільної адміністрації Луганської області, про позбавлення батьківських прав,
Позивач звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він з відповідачем проживали в м. Голубівка (колишній Кіровськ) Луганської області однією родиною, де ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась спільна дитина - ОСОБА_4 . Подружнє життя з відповідачем не склалося, у зв`язку з тим, що вона не приділяла достатньої уваги як йому так і дитині, а 2014 році після початку бойових дій та часткової окупації території Луганської області він разом з сином переїхав жити до с. Катеринівка Попаснянського району Луганської області, а відповідач залишилась проживати на неконтрольованій органами державної влади території України.
Позивач, у зв`язку з тим, що проживає разом з сином та своєю матір`ю, бабусею дитини - ОСОБА_5 , а відповідач проживає окремо, не приймає участі у вихованні дитини, не допомагає та не турбується про дитину, а також не цікавиться його життям та здоров`ям, матеріально не підтримує і взагалі не підтримує з ним жодних стосунків, просив суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Представник позивача в судовому засідання підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити їх та проти ухвалення заочного рішення не заперечував, на підставі 166 СК України, просив у випадку позбавлення батьківських прав стягувати аліменти на утримання сина на користь позивача.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти позовних вимог не заперечувала.
Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та третьої особи, на підставі доказів, які додані до справи, та ухвалити заочне рішення.
18.11.2020 року, згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України (а.с.6).
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_6 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про що складено відповідний актовий запис № 195, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 23.07.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції Луганської області (а.с.7).
Згідно довідки від 08.09.2020 року № 193 та характеристики Золотівської багатопрофільної гімназії Попаснянської районної ради Луганської області ОСОБА_6 , 2010 року народження, навчається в 4 класі. Зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний учень. Має добрий загальний розвиток. Вихованням хлопчика займається батько - ОСОБА_2 , який завжди цікавиться навчанням та вихованням сина. Систематично відвідує батьківські збори та бере активну участь в житті гімназії та класу (а.с. 8, 9).
У психолого-педагогічній характеристиці, наданій Золотівською багатопрофільною гімназією Попаснянської районної ради Луганської області зазначено, що що сім`я ОСОБА_6 складається з двох чоловік: батька - ОСОБА_2 та бабусі - ОСОБА_5 . Режим дня школяра дотримується, пропусків навчальних занять з неповажних причин немає. Зовнішній вигляд має охайний та доглянутий. Батько з відповідальністю відноситься до питання виховання та розвитку дитини (а.с. 10-11).
Згідно акту обстеження житлово-побутових умов служби у справах дітей Попаснянської районної державної адміністрації від 12.06.2019 року встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 , де проживають ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 - батько, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 - дитина та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 - бабуся, створено умови для виховання, розвитку та проживання дитини, є окрема кімната, яка влаштована усіма необхідними меблями (а.с.13).
Органом опіки та піклування Попаснянської районної військово-цивільної адміністрації Луганської області було складено висновок про позбавлення батьківських прав від 23.07.2019 року № 02-36-1918, згідно якого проведено перевірку та встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 2014 року по теперішній час мати дитини не мешкає разом з малолітнім сином, участі у його вихованні не приймає і місце її перебування не відоме. Вихованням та утриманням хлопчика займається батько ОСОБА_2 , а тому з метою соціального захисту малолітнього ОСОБА_6 , на підставі того, що ОСОБА_3 фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню хлопчика без поважних причин, орган опіки та піклування Попаснянської районної державної адміністрації вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 (а.с.14).
Стаття 165 СК України передбачає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини проголошує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно приписів ст. 9 Конвенції ООН про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Виходячи зі змісту принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту та навчання; ця відповідальність лежить перш за все на її батьках.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
В положеннях ч. ч. 3, 4 ст. 155 СК України закріплено, що відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
За змістом роз`яснень, викладених у п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Приймаючи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, а також висновок органу опіки та піклування Попаснянської районної військово-цивільної адміністрації Луганської області, суд вважає можливим позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки вона ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.
Стаття 166 СК України визначає правові наслідки позбавлення батьківських прав.
1. Особа, позбавлена батьківських прав:
1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання;
2) перестає бути законним представником дитини;
3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми;
4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником;
5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування);
6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.
2. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
3. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах.
Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 183 СК України аліменти на утримання однієї дитини стягуються у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.
Суд, на підставі ч. 3 ст. 166 СК України застосовуючи наслідки позбавлення батьківських прав, а також беручі до уваги заяву представника позивача про застосування таких наслідків, вважає необхідним стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку).
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
На підставі ч. 1 ст. 141 та п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 840,80 грн. у зв`язку з їх документальним підтвердженням (а.с. 5, 22).
Керуючись ст. ст. 12-13, 76-81, 141, 280-282, 289 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки і піклування Попасняської районної військово-цивільної адміністрації Луганської області, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Стягнути з ОСОБА_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) аліменти на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 вересня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному викоанню в межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, позивач не подав апеляційної скарги, а відповідач не подав письмової заяви про перегляд заочного рішення. У випадку подання позивачем апеляційної скарги, заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У випадку подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, воно набирає законної сили у випадку подання відповідачем апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана до Рубіжанського міського суду Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Луганського апеляційного суду або через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Повний текст рішення суду складено 20 листопада 2020 року.

Суддя Є.О. Романовський