КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Сліпченка О.І.(суддя-доповідач), Сушко Л.П., Іванової І.В.

за участю секретаря: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою керівника Київської місцевої прокуратури №10 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 15 липня 2020 року у справі за позовом керівника Київської місцевої прокуратури №10 в інтересах Київської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору іпотеки.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2020 року керівник Київської місцевої прокуратури №10 звернувся з вищевказаним позовом в інтересах держави, а саме Київської міської ради.

Просив суд визнати недійсним договір іпотеки, серія та номер: 6505 від 07 серпня 2019 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О.А.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 15 липня 2020 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись з такими висновками суду, керівник Київської місцевої прокуратури №10 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити на продовження розгляду.

Вказує, що Київська міська рада, попри те, що її права було порушено, із відповідним позовом не зверталась.

Зауважує, що місцевою прокуратурою проінформовано міську раду про необхідність вжиття заходів цивільно-правового характеру, як це передбачено Законом України «Про прокуратуру», а відтак підстав для залишення позову без розгляду не вбачає.

Представник ОСОБА_2 направив відзив на апеляційну скаргу, в якому просив її залишити без задоволення, посилаючись на те, що прокурором не надано належного підтвердження, що ним повідомлялась Київська міська рада про її представництво у справі, яка перебуває на розгляді.

Крім того, вважає, що відсутні обставини, які б вказували на те, що відповідний орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, щодо захисту інтересів держави.

У судовому засіданні представники прокуратури підтримали позицію апеляційної скарги.

Представник Київської міської ради направив клопотання, щодо розгляду справи в його відсутність та просив апеляційну скаргу задовольнити.

Інші належним чином повідомлені учасники не з`явились.

У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Залишаючи позов без розгляду, місцевий суд виходив з того, що прокурор не обґрунтував підстави здійснення представництва інтересів Київської міської ради.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно з п.1 ч.2 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд може постановити ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 3 вказаної статті Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором в суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.

У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи його законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України "Про прокуратуру" право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам.

Згідно з ч. 7 ст. 24 Закону України "Про прокуратуру" повноваження прокурорів, передбачені цією статтею, здійснюються виключно на підставах та в межах, передбачених процесуальним законодавством.

Так як «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

З огляду на викладене, керівник Київської місцевої прокуратури №10 звернувся до суду з цим позовом в інтересах держави, так як спір стосується інтересів держави.

Згідно ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Згідно з ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором в суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.

Прокурором подано позов в інтересах держави в особі Київської міської ради, в матеріалах справи міститься лист, адресований Київській міській раді від 09 квітня 2020 року №41-2118-вих-20 щодо повідомлення про представництво інтересів держави в особі Київської міської ради.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який відсутній або всупереч вимог закону не здійснює захисту чи робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду.

З матеріалів справи вбачається, що прокурор звернувся із позовом про визнання недійсним договору іпотеки, предметом якої є квартира АДРЕСА_1 .

В провадженні Шевченківського районного суду міста Києва перебуває справа за позовом прокурора в інтересах Київської міської ради про витребування від ОСОБА_2 вищевказаної спірної квартири - справа №761/22556/18.

Зауважував, що Київській міській раді відомо про обставини зазначені в позовній заяві, з огляду на наявність справи про витребування спірної квартири та наявність кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , де встановлено, що останній набув право власності на спірну квартиру на підставі підроблених документів.

Зазначав, що Київською міською радою не забезпечено представництво у судових засідання по вищевказаній справі та наявне самоусунення від виконання покладених обов`язків захисту інтересів територіальної громади міста Києва.

Таким чином, Київською міською радою, як органом що уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних відносинах та розпорядником майна територіальної громади м. Києва не вжито заходів реагування спрямованих на повернення у власність територіальної громади міста спірного майна.

Крім того, колегія суддів враховує, що 03 листопада 2020 року Київською міською радою направлено на адресу апеляційного суду клопотання про розгляд справи без участі представника та зазначено, що апеляційну скаргу Київська міська рада підтримує та просить її задовольнити, а відтак погоджується з представництвом її інтересів Київською місцевою прокуратурою.

Таким чином, суд першої інстанції, навів формальні підстави для залишення позову без розгляду та не звернув уваги на вищевказані обставини.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зокрема є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської місцевої прокуратури №10 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 15 липня 2020 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «17» листопада 2020 року.

Головуючий

Судді: