21.10.2020 Єдиний унікальний номер 205/4410/20
Номер провадження 2о/205/99/20
РІШЕННЯ

іменем України

21 жовтня 2020 року

Ленінський районний суд м.Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Зибалової П.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу № 205/4410/20 за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про встановлення факту проживання за однією адресою-

встановив:

ОСОБА_1 18 червня 2020 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту проживання за однією адресою, зацікавлена особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області.

В обґрунтування заяви зазначила, що 01 липня 1978 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб. З 1992 року заявник була прописана за адресою: АДРЕСА_1 ., а її чоловік, ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 ., однак вони, разом із донькою ОСОБА_3 постійно проживали за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Після смерті чоловіка вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області з заявою про перерахування пенсії у зв`язку з втратою годувальника, однак їй було відмовлено, оскільки відсутня довідка про сумісне проживання з померлим чоловіком на момент смерті.

Таким чином виникла необхідність встановити факт проживання заявника та її чоловіка, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за однією адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2020 року заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі.

Від представника заінтересованої особи: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Литвин Ю.Ю. надійшов відзив на заяву, у якому просила у задоволенні заяви про встановлення факту проживання за однією адресою відмовити, справу розглядати без участі представника.

У судовому засідання заявник ОСОБА_1 заяву підтримала та просила задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення заявника, свідків, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

В ході судового розгляду встановлено, що 01 липня 1978 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрували шлюб (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 (а.с. 12).

Після смерті чоловіка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахування пенсії у зв`язку із втратою годувальника, однак їй було відмовлено (а.с. 13).

Факт проживання заявниці та її чоловіка за однією адресою на час смерті останнього підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 115, у якому місцем смерті зазначено адресу: АДРЕСА_1 (а.с. 11).

У судовому засіданні вказаний факт також підтвердили свідки.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 статті 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, а також показання свідків, суд вважає за можливе встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на день його смерті року за однією адресою, а саме: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Заявником при поданні заяви до суду було сплачено судовий збір у розмірі 420 гривень 40 коп., який відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України відшкодуванню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 76, 89, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про встановлення факту проживання за однією адресою-задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляціцна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Г.Остапенко