ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1670/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Журбіцького В.О.,

учасники справи: представник апелянта ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 серпня 2020 року (суддя Приступа Д.І.) за позовом ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії, визнання незаконним та скасування пункту наказу командира військової частини, зобов`язання поновити на квартирному обліку,

в с т а н о в и в :
У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії, визнання незаконним та скасування пункту наказу командира військової частини, зобов`язання поновити на квартирному обліку.

Позов мотивував тим, що він з 1993 року по 26 червня 2019 року проходив військову службу в Збройних Силах України за контрактом. На час звільнення з військової служби він разом з членами сім`ї у складі 5 осіб перебував на квартирному обліку.

Наказом командира в/ч НОМЕР_2 від 26.06.2019 року за №143 ОСОБА_2 було звільнено з військової служби у запас, у зв`язку із закінченням строку контракту, та виключено зі списків особового складу частини.

Станом на момент звільнення його вислуга в Збройних Силах України складала 26 календарних років.

Рішенням житлової комісії військової частини № НОМЕР_3 від 22 липня 2019 року, яке оформлено протоколом №17, ОСОБА_2 разом із членами сім`ї було знято з квартирного обліку в зв`язку із звільненням з військової служби за контрактом в запас, на підставі пункту 29 постанови Кабінету Міністрів України №1081 від 03.08.2006 року. Дане рішення затверджене наказом командира військової частини НОМЕР_2 .

На думку позивача таке рішення житлової комісії військової частини та наказ командира військової частини щодо його затвердження є незаконним та підлягають скасуванню, оскільки він звільнений з військової служби в запас і потребує поліпшення житлових умов, а тому він має право залишатися на квартирному обліку до одержання житлового приміщення з державного житлового фонду.

За таких обставин, ОСОБА_2 просив суд визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_2 , оформлене протоколом №17 від 22 липня 2019 року, в частині зняття військовослужбовця запасу ОСОБА_2 зі складом сім`ї п`ять осіб, в тому числі він, з квартирного обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на обліку у військовій частині НОМЕР_2 ; визнати незаконним та скасувати пункт 3.1 наказу командира військової частини НОМЕР_2 №1011 від 26 липня 2019 року «Про затвердження рішення житлової комісії про взяття на квартирний облік та зняття з квартирного обліку» в частині затвердження рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 22 липня 2019 року та внесеного до протоколу №17 щодо зняття військовослужбовця запасу старшого прапорщика ОСОБА_2 зі складом сім`ї п`ять осіб, в тому числі він, з квартирного обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на обліку у військовій частині НОМЕР_2 ; зобов`язати військову частину НОМЕР_2 в особі її житлової комісії поновити ОСОБА_2 зі складом сім`ї п`ять осіб на квартирному обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби та членів їх сімей, для позачергового отримання житла за рахунок житлового фонду при військовій частині НОМЕР_2 - з 20.04.2006 року.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 серпня 2020 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 , оформлене протоколом №17 від 22 липня 2019 року, в частині зняття військовослужбовця запасу ОСОБА_2 зі складом сім`ї п`ять осіб, в тому числі він, з квартирного обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на обліку у Військовій частині НОМЕР_2 . Визнано незаконним та скасовано пункт 3.1 наказу командира Військової частини НОМЕР_2 №1011 від 26 липня 2019 року «Про затвердження рішення житлової комісії про взяття на квартирний облік та зняття з квартирного обліку» в частині затвердження рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 22 липня 2019 року та внесеного до протоколу №17 щодо зняття військовослужбовця запасу старшого прапорщика ОСОБА_2 зі складом сім`ї п`ять осіб, в тому числі він, з квартирного обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на обліку у Військовій частині НОМЕР_2 . Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 в особі її житлової комісії поновити ОСОБА_2 зі складом сім`ї п`ять осіб на квартирному обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби та членів їх сімей, для позачергового отримання житла за рахунок житлового фонду при Військовій частині НОМЕР_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_2 має вислугу років на військовій службі понад 20 років, яка дає йому право на пенсійне забезпечення та отримання житла з державного житлового фонду. Після звільнення з військової служби у запас за закінченням контракту ОСОБА_2 вправі був залишатися на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у зв`язку з чим рішення житлової та п.3.1 наказу командира військової частини про зняття його з квартирного обліку є незаконним, а порушене право позивача підлягає поновленню.
В апеляційній скарзі військова частина НОМЕР_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, не надано мотивованої оцінки наведених відповідачем аргументів щодо відсутності підстав для задоволення позову, висновки викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи. На думку апелянта, оскільки ОСОБА_2 звільнено з військової служби в запас у зв`язку з закінченням строку контракту, ця підстава звільнення з військової служби позбавляє звільненого військовослужбовця права залишатися на квартирному обліку.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, проти апеляційної скарги заперечує.
В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.
ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 1993 року по 26 червня 2019 року проходив військову службу в Збройних Силах України за контрактом.
З 20 квітня 2006 року позивача ОСОБА_2 з членами сім`ї прийнято на квартирний облік. На час звільнення з військової служби позивач разом із членами сім`ї перебував на квартирному обліку у в/ч НОМЕР_2 зі складом сім`ї - 5 осіб.
Наказом командира в/ч НОМЕР_2 від 26.06.2019 року №143 позивача було звільнено з військової служби у запас на підставі підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 26 (у зв`язку із закінченням строку контракту) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та виключено зі списків особового складу частини.
На момент звільнення позивача його вислуга років у Збройних Силах України становила 26 календарних років.
Позивач з 27.06.2019 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Хмельницькій області і отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсійна справа Міністерства оборони України №.
Рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_2 від 22 липня 2019 року, яке оформлено протоколом №17, старшого прапорщика ОСОБА_2 разом із членами сім`ї було знято з квартирного обліку в зв`язку зі звільненням з військової служби за контрактом в запас (у зв`язку із закінченням строку контракту) та відсутністю підстав залишення на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду,зазначених пунктом 29 постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 №1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями».
Календарна вислуга 26 років.
Вказане вище рішення житлової комісії затверджено наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 26.07.2019 року №1011.
Відповідно до вимог спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України від 03.07.2019 року №322/1/4 дск, наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 04.07.19 №252 дск з 31 грудня 2019 року анульоване умовне найменування «військової частини НОМЕР_2 » та присвоєне умовне найменування «військова частина НОМЕР_1 » (а.с.32).
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
Нормами статті 37 Житлового кодексу передбачено, що громадяни, які потребують поліпшення житлових умов та залишили роботу на підприємствах, в установах та організаціях у зв`язку з виходом на пенсію беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов нарівні з працюючими на цих підприємствах, в установах, організаціях громадянами.
Порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, згідно ст. 38 ЖК України встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.
Відповідно до статті 40 Житлового кодексу громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов поряд з іншим і у випадку припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.
На підставі пункту 10 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Радою Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року №470, які є чинними, встановлено, що громадяни, які залишили роботу на підприємствах, в установах, організаціях, що здійснюють квартирний облік, у зв`язку з виходом на пенсію, беруться на облік нарівні з робітниками і службовцями даного підприємства, установи, організації.
Крім того, пунктом 3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03 серпня 2006 року в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.
Разом з тим, пунктом 30 Порядку визначено вичерпний перелік підстав зняття військовослужбовців з обліку, а саме: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; 2) засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; 3) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; 4) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; 5) в інших випадках, передбачених законодавством.
Системний аналіз зазначених норм Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Житлового кодексу, Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР свідчить про те, що військовослужбовці, які звільнились з військової служби та мають право на пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та члени їх сімей мають право на отримання житла і після звільнення з військової служби, на залишення на обліку до отримання ними житла за останнім місцем проходження військової служби, крім випадків, передбачених п.30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03 серпня 2006 року

Відповідно до п.19 розділу VI «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380, чинної на момент виникнення спірних правовідносин, на обліку залишаються військовослужбовці, у тому числі, які виключені зі списків особового складу військової частини, та члени їх сімей у разі: відрядження до державних органів, підприємств, організацій, установ (у тому числі до військових прокуратур), а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі; направленням до інших держав для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки у складі національних контингентів або національного персоналу, а також закордонних дипломатичних установ України; направлення на навчання до військових навчальних закладів (на весь період навчання); направлення військовослужбовця на лікування (реабілітацію) внаслідок поранень (контузії) або через хворобу; захоплення в полон або заручником; визнання особи безвісти відсутнім (до визнання її померлою).
Однак, проаналізувавши зазначені норми піднормативного правового акта наказу Міністра Оборони України від 31 липня 2018 року №380, слід дійти висновку, що вказані норми наказу Міністра Оборони України суперечать положенням Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Житлового кодексу, Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 1081 від 03 серпня 2006 року в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, нормативним актам виданим на виконання даних норм Закону (Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР), які мають вищу юридичну силу, ніж наказ Міністра Оборони України, а тому вказані положення Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями не підлягають застосуванню при вирішенні даного спору та житловою комісією при прийнятті рішення щодо перебування на квартирному обліку позивача.
При цьому, слід звернути увагу, що на відміну від норм Кодексу Законів про працю, де передбачено звільнення особи з роботи в зв`язку з виходом на пенсію, нормами ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції на час звільнення позивача з військової служби, якою визначено виключні підстави звільнення військовослужбовців, які проходить військову службу за контрактом, з військової служби, такої підстави звільнення не передбачено.
В той же час, ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що пенсія за даним законом за вислугу років призначається військовослужбовцям військової служби за контрактом незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше, незалежно від причин звільнення, крім звільнення з військової служби у зв`язку із засудженням за умисне кримінальне правопорушення, вчинене з використанням свого посадового становища, або притягненням до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, та членам їх сімей, яким пенсія призначається на підставах, установлених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
ОСОБА_2 має вислугу на військовій службі 26 календарних років, звільнений з військової служби по закінченню строку дії контракту, що дає йому право на пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України у Хмельницькій області і отримує пенсію за вислугу років, під час проходження військової служби до звільнення перебував на квартирному обліку для осіб, які потребують поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_2 , що дає йому право на залишення на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 після звільнення з військової служби.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 22 липня 2019 року, пункту 3.1 наказу командира військової частини від 26 липня 2019 року «Про затвердження рішення житлової комісії про взяття на квартирний облік та зняття з квартирного обліку», а також поновлення позивача зі складом сім`ї на квартирному обліку є законними та обґрунтованими.
Доводи апеляційної скарги щодо того, що судом не прийнято до уваги те, що позивач звільнений з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту, а тому ця підстава звільнення позбавляє його права залишатися на квартирному обліку слід відхилити, оскільки такі доводи апелянта спростовуються мотивуванням судового рішення.
Посилання військової частини НОМЕР_2 на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, спростовуються матеріалами справи.
Аналіз підстав з яких апеляційний суд не приймає до уваги такі доводи апелянта наведено в мотивувальній частині постанови апеляційного суду, в якій обґрунтовуються висновки суду щодо правомірності задоволення позовних вимог.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення підстав для розподілу судових витрат не вбачається.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 23 листопада 2020 року.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк