Ухвала

18 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 753/23526/17

провадження № 61-16394ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Литвиненко І. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року

та постанову Київського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувя до суду з позовом до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» (далі - ПрАТ «Європейський Страховий Союз») про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

Позовна заява мотивована тим, що 21 серпня 2017 року при виїзді з двору на вулиці Ревуцького у місті Києві сталася ДТП, внаслідок якої відбулося зіткнення автомобілів марки Renault, державний номерний знак

НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , Асura, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , що в подальшому призвело до зіткнення з автомобілем марки Toyota, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 02 жовтня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Європейський Страховий Союз» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку

від 19 вересня 2017 року вартість відновлювального ремонту КТС становить 265 385 83 грн, а вартість матеріального збитку - 117 751,70 грн.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_2 , з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд, стягнути з ОСОБА_1 134 965,49 грн,

з яких: вартість ремонту - 133 555,49 грн; витрати на складання

звіту - 1 000 грн; послуги евакуатора - 410 грн; моральна

шкода - 5 000 грн; з ПрАТ «Європейський Страховий Союз» 100 000 грн страхового відшкодування.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року (у складі судді Мицик Ю. С.) позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 133 555,49 грн; витрати на складання звіту з визначення матеріального збитку - 1 000 грн; моральну шкоду - 3 000 грн.

Стягнуто з ПрАТ «Європейський Страховий Союз» вартість матеріального збиток у сумі 100 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року

(у складі колегії суддів: Кирилюк Г. М., Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.) рішення Дарницького районного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року залишено без змін.

02 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду

з касаційною скаргою на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду

від 24 вересня 2020 року, в якій заявник просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині стягнення

з ОСОБА_1 матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 8 частини статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та

у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій даній справі є відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, при цьому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі. Тобто ціна позову у загальному розмірі становить 284 965,49 грн (134 965,49 грн + 50 000 грн + 100 000 грн), яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 250 = 525 500 грн).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином

(рішення у справі «Зубац проти Хорватії», заява № 40160/1, від 05 квітня 2018 року).

Отже, дана справа не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,

є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Разом з тим, Верховний Суд дослідив та взяв до уваги ціну та предмет позову у справі, складність справи, а також її значення для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії, та дійшов висновку, що винятків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження у малозначній справі, не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду

від 24 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В. С. Висоцька

І. В. Литвиненко