Справа № 758/1969/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2020 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Добривечір А.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

УСТАНОВИВ:

В провадженні Подільського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 11.06.2015 року позов задоволено. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 30.01.2018 року Заочне Рішення Подільського районного суду м. Києва від 11.06.2015 року змінено, з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 стягнуто заборгованість за кредитом та судові витрати.

23.03.2018 року до суду надійшла заява від ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

В обгрунтування своєї заяви ОСОБА_1 зазначила, що виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», крім того, державним виконавцем вчинено виконавчі дії на підставі вказаного виконавчого документа, який не відповідає вимогам законодавства, а відтак, заявник просить визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

В судові засідання, призначені 12.02.2020 р., 15.10.2020 р. заявник ОСОБА_1 не з`явилася, явку в судове засідання свого представника не забезпечила, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать відмітки на рекомендованому поштовому повідомленні, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Заявник зазначає, що виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» і просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. Водночас, ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами. Стягувач до суду із відповідною заявою не звертався, а відтак, суд критично ставиться до доводів заявника щодо підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Щодо доводів заявника про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з порушенням державним виконавцем порядку здійснення виконавчого провадження, суд звертає увагу, що Розділом VII ЦПК України встановлено порядок судового контролю за виконанням судових рішень.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Таким чином, порушення порядку виконання судового рішення не може бути підставою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, а є підставою для звернення до суду із скаргою на дії або бездіяльність державного чи приватного виконавця під час виконання судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що за змістом ст. 432 ЦПК України виконавчий документ не можуть бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки заявник не довів наявність підстав для цього, а відтак, заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 18, 81, 82, 353, 432, 447 ЦПКУкраїни, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити;

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (враховуючи положення п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України). У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали;

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.В. Гребенюк