Справа № 206/1322/20
Провадження № 2/201/2946/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

03 листопада 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Мілової Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

21.08.2020р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю з Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла цивільна справа за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 1-2)

Ухвалою судді Наумової О.С. від 25.08.2020р. відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 37).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 09.08.2007р. між АТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 укладений кредитний договір № DNU0GL00000232, відповідно до якого АТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 87 630,00 доларів США зі строком повернення до 09.08.2037р. ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 01.10.2019р. становить 516 669,78 доларів США, з яких: заборгованість за тілом кредиту 71 840,06 доларів США; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 129 331,10 доларів США; заборгованість по комісії за користуванням кредитом 2 949,07 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 312 549,55 доларів США. Також позивач зазначив, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 24 988,11 доларів США, що є заборгованістю по відсоткам за користування кредитом за період з 21.01.2018р. по 01.10.2019р.

Зазначену суму заборгованості позивач просив суд стягнути з відповідача, а також понесені ним судові витрати.

В судові засідання, призначені на 22.09.2020р. і на 03.11.2020р. представник позивача не з`явився, про дати повідомлявся належним чином, шляхом направлення повідомлення про виклик до суду на поштову адресу для листування зазначену у позові про що в матеріалах справи наявні відповідні докази (а.с. 39, 52). При поданні позову, представник позивача адвокат Єрмолов Є.М. (діє на підставі ордеру № 2412/001 від 01.09.2018р. - а.с. 14) зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 2 зворот).

Представник позивача адвокат Резніченко Д.М. (діє на підставі ордеру серії № АЕ 1019413 від 25.03.2020р. а.с. 57) надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі на їх задоволенні наполягає (а.с. 56).

Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання, призначені на 22.09.2020р. і на 03.11.2020р., не з`явився, про дату та час слухання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Конверти, якими були направлені судові повістки повернуті до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання»(а.с. 53-54, 55). Крім того, про дату та час розгляду справи на 03.11.2020р. відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада» (а.с. 46).

Отже, належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відповідач в судові засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання заперечень проти позову.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень ч. 8, ч. 11ст. 128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно зі ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 09.08.2007р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») і ОСОБА_1 укладений кредитний договір DNU0GL00000232, відповідно до якого ЗАТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 87 630,00 доларів США зі строком повернення до 09.08.2037р. ОСОБА_1 (а.с. 9-11).

ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 01.10.2019р. становить 516 669,78 доларів США, з яких: заборгованість за тілом кредиту 71 840,06 доларів США; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 129 331,10 доларів США; заборгованість по комісії за користуванням кредитом 2 949,07 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 312 549,55 доларів США.

Про несвоєчасність виконання договору свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с. 3-6).

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до ч. 1 ст. 549, ч. 1 ст. 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Позивач, зважаючи на те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості і кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом, просив стягнути з відповідача 24 988,11 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у період з 21.01.2018р. по 01.10.2019р.

Можливість стягувати заборгованість в іноземній валюті за договором, укладеним в іноземній валюті, висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18). Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч. 2, 3 ст. 274, ч. 5 ст. 279, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» () заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 21.01.2018р. по 01.10.2019р. в сумі 24 988,11 доларів США (двадцять чотири тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім доларів 11 центів).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 9 066,94 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 289 ЦПК України, а саме, заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення складений 13 листопада 2020 року.

Суддя Наумова О.С.