Провадження № 2/947/4154/20
Київський районний суд м. Одеси
У складі судді Калашнікової О.І.
При секретарі Якубовській О.В.
За участю представника позивача адвоката Яковенка О.В.
Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
Встановив,
01.10.2020 року до Київського райсуду м. Одеса від ОСОБА_1 надійшов позов до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів. У відповідності до положень ст.33 ЦПК України позов розподілено судді Калашніковій О.І. Ухвалою Київського райсуду м. Одеси від 26.10.2020 року позов ОСОБА_1 прийнято до провадження, відкрите спрощене позовне провадження і справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін про дату, час і місце розгляду справи.
В судовому засіданні позивач, підтримуючи позов, вимагає стягнути з відповідача 5000 доларів США, 3% річних від простроченої суми, що складає 284 дол. США, та судові витрати, стверджуючи, що відповідач не виконала свої зобов`язання за договором позики.
Відповідач відзив на позов не надала, до суду не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи сповіщалась судом неодноразово. Як зазначено у повідомленні кур`єрської служби доставки (ТОВ «Двадцять чотири години») відповідач 20.11.2020 року «двері кур`єру не відчинив. Залишено повідомлення»).
За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд вислухав позивача, вивчив матеріали по справі і встановив наступне:
27 жовтня 2018 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 уклали договір позики, за умовами якого ОСОБА_1 надав, а ОСОБА_2 отримала в борг грошові кошти в сумі 5000дол.США. ОСОБА_2 зобов`язалась у термін до 07 листопада 2018 року повернути зазначену грошову суму. Відповідач свої зобов`язання за цим договором не виконала і не повернула позивачу позику у строк, визначений договором. Досудову вимогу ОСОБА_1 від 03.02.2020 року про повернення грошових коштів в сумі 5000 дол.США відповідач залишила без уваги.
Позивач пояснив, що з ОСОБА_2 разом працювали на протязі декількох років і раніше відповідач брала у нього ОСОБА_1 - грошові кошти в борг і своєчасно повертала, тому, коли у жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернулась в черговий раз з проханням позичити їй 5000 дол.США, він ОСОБА_1 - запозичив вказану грошову суму. 07.11.2018 року ОСОБА_2 повідомила про відсутність у неї грошових коштів, посилалась на тяжке матеріальне становище і обіцяла виконати свої зобов`язання з повернення запозичених грошових коштів через місяць. Надалі відповідач ухиляється як від спілкування так і від виконання зобов`язань за договором позики з повернення грошових коштів.
На підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 посилався на розписку від 27.10.2018 року (а.с. 6), рукописний текст в якій про отримання грошових коштів виконано ОСОБА_2 , досудову вимогу про повернення грошових коштів (а.с.7-9).
Суд дослідив надані позивачем докази і наведені доводи і дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення боргу за договором позики з таких підстав:
27 жовтня 2018 ОСОБА_1 і ОСОБА_2 уклали договір позики. При укладанні договору сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов: суми позики і строку повернення позики. Договори сторони оформили у письмовій формі у вигляді розписки. На укладання договору сторони мали вільне волевиявлення і необхідний обсяг цивільної дієздатності. Договір підлягає виконанню обома сторонами. Ст.611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. ОСОБА_1 - позикодавець свої зобов`язання за договором виконав, коли передав 27.10.2018 року ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 5000 дол.США. Виконання позичальником зобов`язань за договором підтверджується текстом розписки . Обов`язок позичальника повернути позику передбачено умовами договору (розписки) і положеннями ст.1049 ЦК України.
Суд встановив, що ОСОБА_2 свої зобов`язання за договором позики не виконала і не повернула позичені на певний строк грошові кошти.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Нотаріальна форма договору позики не вимагається незалежно від суми договору; однак за згодою сторін договору, договір позики може бути укладений в нотаріальній формі. У даному випадку договір позики сторони оформили в письмовій формі, але не посвідчували у нотаріуса. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою з моменту фактичного передання речей, визначених родовими ознаками, позикодавцеві (із рук в руки) або з моменту зарахування грошових коштів, що позичалися, на банківський рахунок позикодавця.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процентирічних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договоромабо законом.
Оскільки ОСОБА_2 у строк встановлений договором не повернула грошові кошти, то за період з 8 листопада 2018 року по 1 жовтня 2020 року підлягають стягненню 3% річних від простроченої суми, що складає 284,89 дол.США . Суд перевірив розрахунок, наведений позивачем у позові і погодився з ним. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг за договором позики в сумі 5284,89 грн.
Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Сторона відповідача не надала до суду належних і допустимих доказів виконання (частково або повністю) зобов`язань за договором позики.
З огляду на викладене вимоги позивача є обґрунтованими і доведеними. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1496 грн. 18 коп.
Частина 1 ст.137 ЦПК України визначає, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини 2 цієї статті «за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Як убачається з матеріалів справи, 26.09.2020 року ОСОБА_1 і адвокат Яковенко О.В. уклали договір №16/20 про надання правової допомоги. На підтвердження того, що він адвокат Яковенко О.В. виконав умови договору і надав позивачу правничу допомогу по даній справі, в сьогоднішньому судовому адвокат надав Акти приймання-передачі наданої правової допомоги, в яких вартість роботи визначена в суму 4500 грн. Належних доказів того, що позивач поніс ці витрати суду не надано.
В Постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16.04.2020р. по справі № 727/4597/19 колегією суддів зроблено висновок, що «належним доказом на підтвердження витрат учасника справи на професійну правничу допомогу є видана адвокатом квитанція, довідка або інший документ, складений у довільній формі на підтвердження отримання від клієнта готівкових коштів за надання правової допомоги разом із договором про надання правової допомоги (актами виконаних робіт тощо)». З огляду на викладене вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 борг за договором позики в сумі 5284 доларів США 89 центів.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 1496 грн. 18 коп.
Вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Київський райсуд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за заявою відповідача, наданою протягом 30 днів з дня проголошення суду.

Суддя Калашнікова О. І.