Ухвала

17 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 448/1586/17

провадження № 61-14487ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 17 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Судововишнянської міської ради Львівської області, Виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Львівської області та ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та Відділ у Мостиському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про скасування рішень органу місцевого самоврядування,

ВСТАНОВИВ:

30 вересня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного суду від 17 серпня 2020 року у вказаній вище справі.

Ухвалою Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: подати виправлену редакцію касаційної скарги, в якій однозначно визначити обґрунтовані підстави касаційного оскарження судових рішень відповідно до вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України та роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслала уточнену касаційну скаргу, в якій зазначила: керуючись пунктом 1 частини першої, пунктом 2 частини другої статті 389 ЦПК України просила скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 17 серпня 2020 року у зв`язку із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Пунктом 2 частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставою оскарження є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України).

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що заявник не зазначила від якого саме висновку викладеного у постанові Верховного Суду, на його думку, належить відступити та не зазначила обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи викладене вище, зазначений в ухвалі Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року строк для усунення недоліків слід продовжити та повідомити про це заявника.

Керуючись статтями 127, 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі Верховного Судувід 20 жовтня 2020 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Литвиненко