ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8794/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2020 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Мицик Ю.С., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, перевіривши виконання вимог ст.ст.175, 176, 177 ЦПК України за позовною заявою ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування України, Правління Фонду соціального страхування України, треті особи без самостійних вимог: Кабінет Міністрів України, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Фонду соціального страхування України, Правління Фонду соціального страхування України, треті особи без самостійних вимог: Кабінет Міністрів України, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням.

Згідно з ч. 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суддя приходить до висновку, що позов слід залишити без руху виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач при зверненні з вимогами до суду посилалася на те, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Проте, з таким твердженням позивача суддя не погоджується з огляду на наступне.

Як встановлено Законом України "Про судовий збір", позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду України від 30.11.2016 року у справі № 226/168/15ц.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про оплату праці» структура заробітної плати складається з основної заробітної плати. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках гранті, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно ст. 117 КЗпП України, відповідальність за затримку розрахунку при звільненні в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Так, позовна заява містить чотири вимоги:

- визнати незаконними та такими, що не відповідають дійсності факти та результати, зазначені в інформації тимчасової комісії Фонду соціального страхування України з вивчення питання щодо дотримання директором виконавчої дирекції Фонду ОСОБА_1 законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 31.01.2020 по 22.04.2020;

- визнати незаконним та скасувати наказ Фонду соціального страхування України за № 40-к від 10.09.2020 "Про виплату сум належних при звільненні ОСОБА_1 ";

- поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України з 15.05.2020;

- стягнути з Фонду соціального страхування України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 336726,36 грн.

Таким чином, виходячи з вищезазначеного позивач звільнена від сплати судового збору лише за вимогу про поновлення на роботі. Щодо сплати судового збору за інші три вимоги позову слід зазначити наступне.

Згідно із пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору встановлюється в розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору встановлюється в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 статті 6 вказаного Закону визначено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

А тому, у зв`язку із викладеними обставинами, позивачу необхідно сплатити судовий збір за заявлені дві вимоги, щодо визнання незаконним та скасування наказу та визнання незаконними та такими, що не відповідають дійсності факти та результати, зазначені в інформації тимчасової комісії Фонду соціального страхування України з вивчення питання щодо дотримання директором виконавчої дирекції Фонду ОСОБА_1 законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 31.01.2020 по 22.04.2020 у розмірі 1681,60 (по 840,80 грн. за кожну) та за вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 3367,26 грн. за реквізитами, які містяться на офіційному сайті Дарницького районного суду м. Києва.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачем до позовної заяви не додано доказів на обгрунтування вимог позову.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного та керуючись ст. 185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування України, Правління Фонду соціального страхування України, треті особи без самостійних вимог: Кабінет Міністрів України, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням - залишити без руху, надавши позивачу строк у п`ять днів з дня отримання нею копії ухвали, для усунення зазначених недоліків.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків у встановлені строки, заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю.С. Мицик