Справа № 473/4688/19
РІШЕННЯ

іменем України

"16" листопада 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді Ротар М.М., при секретарі Гавриловій І.С.

За участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Рехлецького Р.В., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача - адвоката Давидової О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Миколаївській міській відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області оспорювання батьківства

встановив

в листопаді 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про оспорювання батьківства, в якому просив виключити з актового запису про народження дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Вознесенського района Миколаївської області за р. № 3 відомості про нього як батька дитини.

В обґрунтування позову зазначає, що з 20.04.2007 року по 05.02.2018 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

Шлюб між ними було розірвано рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.02.2018 року.

Від шлюбу вони мають дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На сьогоднішній день йому стало відомо, що дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 була народжена відповідачем від іншого чоловіка.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить виключити відомості про його батьківство з актового запису, зробленого виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про народження ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 22 листопада 2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Також було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Миколаївській міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у миколаївській області.

10 грудня 2019 року відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позов. Зазначає, що позивач знав, що не є біологічним батьком дитини, проте з метою збереження кімнати в гуртожитку погодився на реєстрацію батьком дитини. З огляду на вищевикладене, позивач позбавив себе права на оспорювання батьківства у відповідності до ч.5 ст. 136 СК України. Вважає, що підставою для звернення з вказаним позовом до суду послугувало звернення відповідача з заявою про видачу судового наказу про стягнення з позивача аліментів на утримання дітей.

19 грудня 2019 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив від позивача ОСОБА_1 , в якому він зазначає, що оскільки вони на момент народження дитини перебували у шлюбі, то батьком дитини ОСОБА_3 він був зазначений автоматично, однак він не був присутній при реєстрації народження дитини, згоди на це не надавав

Ухвалою суду від 27 січня 2020 року було відмовлено представнику позивача в задоволенні клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи.

Ухвалою суду від 02 квітня 2020 року справа була прийнята до провадження судді Ротар М.М. та призначено підготовче провадження.

Ухвалою суду від 14 травня 2020 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Рехлецький Р.В. позов підтримали та просили його задовольнити. Зазначають, що з огляду на надані докази, відсутні докази з боку відповідача, що позивач достовірно знав, що він не є біологічним батьком ОСОБА_3 . Крім того він не був присутній під час реєстрації народження дитини.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Давидова О.Ю. просили відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві. Наголошує, що позивачу на момент реєстрації народження дитини було достовірно відомо, що він не є біологічним батьком дитини.

Представник третьої особи Миколаївській міській відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області у судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява, в якій представник просить розглянути справу без їх участі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 20.04.2007 року до 05.02.2018 рік перебували в зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.02.2018 року по справі №487/166/18 шлюб між ним було розірвано.

Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судовим наказом, що був виданий суддею Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.12.20128 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.12.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Оскільки сторони по справі вказують на те, що позивач не є біологічним батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , цей факт не підлягає доказуванню.

Порядок та підстави оспорювання батьківства особою, яка записана батьком дитини визначені ст. 136 СК України.

Так, відповідно до положень частин 1-4 цієї статті особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини.

Таким чином, за загальним правилом, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини, а предметом доказування при вирішенні такого спору є доведення відсутності кровного споріднення з дитиною, батьком якої зазначено позивача.

Однак, в силу ч. 5 ст. 136 СК України не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до ч. 1 ст. 123 цього Кодексу.

Законодавець обмежив право особи, яка записана батьком дитини, на оспорювання свого батьківства, зокрема, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком.

Згідно статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Отже, при вирішенні справ про оспорювання батьківства суди повинні керуватися найкращими інтересами дитини, забезпечуючи баланс між інтересами дитини та сторін по справі.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

З урахуванням характеру та змісту спірних правовідносин, норми права, яка регулює підстави оспорювання батьківства (ст. 136 СК України), у предмет доказування по даній справі входить факт обізнаності особи, яка записана батьком дитини, в момент реєстрації її батьком дитини про батьківство, оскільки такий факт виключає оспорювання батьківства.

Як зазначає позивач у позовній заяві, реєстрацію дитини у виконавчому комітеті Дмитрівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області проводили без його участі. При цьому позивач був обізнаний про вагітність своєї дружини ОСОБА_2 , а також про те, що він не є біологічним батьком дитини ОСОБА_3 .

Не заперечуються позивачем ті обставини, що подружні стосунки були між ними припинені в 2009 році. Щодо його обізнаності про вагітність дружини, то вданому випадку вказані обставини підтверджуються показами свідка ОСОБА_6 , твердження позивача, що йому не було відомо про те, що він не є біологічним батьком дитини належними доказами не доведені та спростовуються матеріалами справи.

Крім того, суд враховує, що з позовом про оспорювання батьківства позивач в перший раз звернувся до суду 25.03.2019 року, після подачі відповідачем заяви про стягнення аліментів на утримання дітей, і саме вказана обставина слугувала підставою звернення ОСОБА_1 з вказаним позовом, що також не заперечується позивачем.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги те, що позивач на момент державної реєстрації батьком дитини, знав що він не є біологічним батьком дитини, керуючись найкращими інтересами дитини, суд не вбачає підстав для виключення відомостей про батьківство позивача з актового запису про народження дитини.

Судові витрати необхідно віднести на рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 136 СК України, ст. ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Миколаївській міській відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області оспорювання батьківства - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвалу суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення виготовлено 23 листопада 2020 року.

Суддя М.М. Ротар