Справа № 953/6176/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2020 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Зуб Г.А.
за участю секретаря Черниш О.М.,
за участю представників Курінного Б.М., Любивець П.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео-конференції цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору, відшкодування завданих збитків та моральної шкоди, -
Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить розірвати договір №03/02 від 17.02.2017 року про монтаж геотермальної системи опалення за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між позивачем та відповідачем, та стягнути з відповідача збитки, завдані неналежним виконанням договору у сумі 339026 грн., та моральну шкоду в розмірі 150000 грн.
02.09.2020 року на адресу суду надійшли відзиви на позовну заяву від представника відповідача адвоката Любивець П.В. та відповідача ФОП ОСОБА_2 , в яких вони просять відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач користувався тепловим насосом більше ніж три роки, а потім вирішив його повернути, що є неприпустимим, позивачем не вірно обрано спосіб захисту свого права, а заявлені вимоги є недоведеними, висновком експерта не підтверджуються, розмір матеріального збитку також не підтверджений, а наданий висновок ТОВ «Екотермиінжиніринг» є недопустимим доказом. Доказів завдання позивачу моральної шкоди матеріали справи також не містять. Крім того, на даний час в Україні виникли форс-мажорні обставини, якими є поширення на території України коронавірусу COVID-19, а тому на час її дії звільняє відповідача від обов`язків за недотримання виконання договору (навіть якщо б таке і було). Відзив від відповідача суд вважає необхідним прийняти як пояснення по справі у зв`язку з пропущенням строку його подання, оскільки відповідачу було відомо про вказану справу ще 24.05.2020 року, та він спрямовував до суду двічі клопотання про відкладення судових засідань, та 20.07.2020 року на електронну адресу відповідача було повторно спрямовано позовну заяву з додатками, клопотань про поновлення пропущеного строку від відповідача до 06.08.2020 року не надходило, а тому підстав вважати, що він ознайомився з ухвалою про відкриття провадження лише 25.08.2020 року у суду не має, та вказане не доведено самим відповідачем.
Представником позивача адвокатом Курінним Б.М. подано відповідь на відзив, в якому він зазначив, що тягар доказування відсутності істотного недоліку товару покладений саме на відповідача, а останній вказане не довів, та відповідач ухилився від проведення експертизи. Наявність істотних недоліків підтверджується неможливістю проведення ремонту насосу протягом 14 днів та неодноразовим виникненням потреби у ремонті насосу, неможливістю використання насосу на опалення та підігрів гарячої води. Відомості про вартість аналогічного насосу та його монтажу взяті з сайту виробника ТОВ «Ентеос», факт споживання електроенергією підтверджується довідкою, та відшкодування моральної шкоди відповідає правовій позиції викладеній у постанові ВП ВС від 01.09.2020 року за №216/3521/16-ц.
Позивач та його представник адвокат Курінний Б.М. в судовому засіданні, яке відбувалось в режимі відео-конференції, заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та просили їх задовольнити.
Відповідач та його представник адвокат Любивець П.В. в судовому засіданні, яке відбувалось в режимі відео-конференції, просили відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його недоведеність, та просили застосувати строки позовної давності.
16.04.2020 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, яка розподілена судді Зуб Г.А.
24.04.2020 року судом здійснено електронний запит до Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування позивача, відповідь на який надано 24.04.2020 року.
Ухвалою судді від 27.04.2020 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 02.09.2020 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про участь у судових засіданнях в режимі відео-конференції, та доручено Подільському районному суду м. Києва організувати проведення судових засідань в режимі відео-конференції.
20.10.2020 року в судовому засіданні задоволено клопотання представника відповідача про виклик свідків в судове засідання.
23.10.2020 року в судовому засіданні відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про ознайомлення з документами, що додані позивачем до відповіді на відзив у зв`язку з чим, що позивачем відповідачу вказаний відзив спрямовувався поштою, однак він його не отримував, та судом повторно спрямовано його разом з доданими до нього документами на електронну адресу відповідача.
Судом встановлено, що 17 лютого 2017 року між позивачем та відповідачем укладено договір №03/02 монтажу геотермальної системи опалення, предметом якого є монтаж геотермальної системи опалення житлового будинку тепловою потужністю 12 Квт, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна сума договору становить 176000 грн. (п. 2.1 Договору).
На всі роботи і змонтоване обладнання виконавець надає гарантію, яка діє протягом 36 місяців з моменту підписання Акту прийому-здачі виконаних робіт. У випадку виявлення поломок обладнання та недоліків в роботі Обладнання на період дії гарантійного терміну, постачальник зобов`язується надіслати свого представника для ремонту або усунення таких недоліків протягом 24 годин з моменту повідомлення покупцем про виявлення останніх, яке покупець направляє постачальнику в письмовому вигляді, по телефону або електронній пошті. Виявлені недоліки поломки або недоліки повинні бути усунені постачальником у мінімально можливий термін, але не більше ніж 3 календарних днів від дати повідомлення покупцем про виявлення останніх, не враховуючи дату повідомлення. Строк заміни деталей обладнання, ремонт якщо неможливий узгоджується сторонами окремо (п.п. 4.1, 4.2 Договору).
Акт прийому-здачі виконаних робіт відповідно до п. 4.1 укладеного договору сторонами підписано не було. Матеріали справи містять копію акту №9 прийому-здачі виконаних робіт, відповідно до якого роботи виконані повністю, сторони претензій один до одного не мають (а.с. 163). Однак, вказаний акт не містить підпису як і позивача, так і відповідача, лише печатку останнього. Посилання в судовому засіданні відповідача, що позивач не хотів його підписувати також спростовуються матеріалами справи, оскільки його і не підписав сам відповідач. Доказів того, що відповідач спрямовував додатково вказаний акт на підпис позивачу, та він відмовлявся від вказаного підпису матеріали справи не містять, в спрямованому листі від 17.04.2020 відповідач лише просить вказати адресу на яку спрямувати вказані документи (а.с. 60). А тому, за вказаних підстав, гарантія на встановлене обладнання на даний час дійсна.
Так, судом встановлено, що в грудні 2017 року даний тепловий нанос вже виходив з ладу, та був відремонтований відповідачем 07.01.2018 року.
19.01.2020 року в межах гарантійного строку вказана система опалення повторно вийшла з ладу, у зв`язку з чим позивач повідомив про це відповідача. 11.02.2020 року приїхали працівники відповідача здійснити відповідний ремонт, однак станом на цей час ремонт обладнання відповідачем не проведено.
25.02.2020 року позивач звернувся до відповідача з листом претензією, посилаючись на норми Закону України «Про захист прав споживачів», та просив розірвати договір і повернути сплачену за товар суму разом з пенею, електроенергією. 13.04.2020 року позивач спрямував електронного листа відповідачу, в якому просив провести експертизу втрати якості теплового насосу (а.с. 60, зворотній бік), який був залишений без задоволення.
На замовлення позивача, ТОВ «Екотермоінжиніринг» виготовлено консультативний висновок щодо «Оцінки системи теплопостачання на основі теплового насосу «Entheos GW-12» від 18.03.2020 року, відповідно до якого встановлено при установці, та експлуатації системи теплопостачання на основі теплового насосу «Entheos GW-12» не виконані вимоги нормативної документації згідно ДСТУ Б В.2.5-44:2010, та вказані порушення ставлять під сумнів можливість забезпечення стабільного функціонування системи теплопостачання на основі вказаного теплового насосу. (9-10). За виготовлення вказаного висновку позивачем сплачені кошти в розмірі 2400 грн. з ПДВ (а.с. 158).
Також позивач звертався з численними скаргами на відповідача щодо проведення відповідних перевірок.
Відповідно до статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.
Закон України «Про захист прав споживачів» (Далі-Закон) регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.
Відповідно до частини третьої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 цього Закону, гарантійний строк - це строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов`язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв`язку з введенням її в обіг.
У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця) або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; заміни товару на такий же товар або аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.
Підставою для задоволення вимоги про розірвання договору та повернення сплаченої суми за товар, є істотний недолік цього товару, який робить неможливим його використання в цілому.
Істотним недоліком Закон називає такий недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з таких ознак, а саме: він взагалі не може бути усунутий, його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів, він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором (пункт 12 частини першої статті 1 Закону).
Зібраними у справі доказами підтверджено факт продажу відповідачем позивачу теплового насосу та його монтаж з недоліком, що суттєво впливає на роботу та якість товару, вказані обставини не спростовані відповідачем належними та допустимими доказами.
Ремонт вказаного насосу відповідачем на даний час проведено не було, що суперечить п. 4.2 Договору. Посилання відповідача на форс-мажорну обставину, а саме коронавірусну хворобу щодо неможливості виконання ремонту є необгрунтованою, та такою, що суперечить п. 5.2 Договору, оскільки напротязі 3 днів позивача повідомлено в письмовій формі не було.
Згідно статті 17 Закону України «Про захист прав споживачів» за умови виникнення необхідності у визначенні причин втрати якості товару під час гарантійного строку продавець зобов`язаний провести експертизу продукції; при цьому на споживача покладається обов`язок лише довести наявність істотного дефекту продукції, тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця.
А тому, помилковим є твердження сторони відповідача, що саме позивач повинен був довести наявність недоліку товару, а не відповідач, оскільки такий висновок спростовується змістом частини чотирнадцятої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню лише у тому випадку, коли продавець доведе, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання.
За вказаних обставин, тягар доказування відсутності істотного недоліку товару покладений саме на відповідача, а останній не довів належну якість товару, відсутності в ньому істотних недоліків та існування інших обставин, які звільняли б його від відповідальності, клопотання про призначення відповідної судової експертизи для встановлення
існування недоліку товару відповідач не заявляв.
Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.07.2020 року по справі №751/7892/17.
Стороною відповідача на спростування заявлених позовних вимог надано лише до суду консультативний висновок від 04.08.2020 року к.т.н. профессора кафедри машин і апаратів харчових та фармацевтичних виробництв Київського НУХТ ОСОБА_4 (а.с. 118), відповідно до якого останній прийшов до висновку, що недоліки системи викладені у висновку спеціалістами компанії «Екотермоінжиніринг», навіть за умови, якщо вони відповідають дійсності, не є істотними, тобто такими, що роблять систему роботи в цілому неможливою, або після їх усунення виникають знову. Оцінюючи вказаний консультативний висновок на предмет належності та допустимості доказів, він викликає сумнів у суду, та не може бути застосований, оскільки вказаний висновок надано на консультативний висновок ТОВ «Екотермоінжиніринг» без відповідного огляду теплового насосу, та носить лише рекомендаційний характер.
Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зі сторони відповідача в судовому засіданні вказали, що вони проводили перевірку вказаного теплового насосу, він є якісним, там була поломка в теплообміннику, та в них є сумніви щодо якості рідини. Чи є вказані недоліки саме істотними свідки не зазначили.
Що стосується клопотання сторони відповідача про застосування строків позовної давності, то слід зазначити наступне.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог - у зв`язку з недоліками проданого товару (ст. 681 цього Кодексу) тривалістю в один рік (пункт 4 частини другої статті 258 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 680 ЦК України, покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо на товар встановлено гарантійний строк, покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару, які були виявлені протягом цього строку.
Відповідно до ст. 681 ЦК України, до вимог у зв`язку з недоліками проданого товару застосовується позовна давність в один рік, яка обчислюється від дня виявлення недоліків у межах строків, встановлених статтею 680 цього Кодексу, а якщо на товар встановлено гарантійний строк (строк придатності), - від дня виявлення недоліків у межах гарантійного строку (строку придатності).
Недоліки товару в даному випадку виявлені позивачем у межах гарантійного строку, а саме в січні 2020 року, а тому підстав для застосування строків позовної давності у суду не існує.
Враховуючи викладені обставини та те, що стороною відповідача не доведено належними та допустимими доказами, що виявлений недолік в тепловому насосі (геотермальній системі опалення) не є істотним, та його ремонт на даний час проведено не було, а тому суд задовольняє вимогу позивача про розірвання договору №03/02 монтажу геотермальної системи опалення від 17 лютого 2017 року, що був укладений між сторонами, та повернення саме сплаченої суми за товар в сумі 176000 грн., що відповідає п. 1 ч.1 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів», а не в розмірі 236426 грн. за комерційною пропозицією з сайту відповідача.
Спірні правовідносини виникли з договірних відносин щодо надання послуг з придбання та монтажу геотермальної системи опалення.
Статтею 611 ЦК України визначені правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (пункт 3, 4).
Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
У свою чергу, Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Тобто у сфері дії вказаного Закону перебувають у тому числі відносини між споживачами та надавачами будь-яких послуг.
За змістом пункту 5 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.
Відповідно до частини другої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
01 вересня 2020 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) прийняла постанову, якій сформувала правовий висновок про те, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.
Статті 4 та 22 Закону про захист прав споживачів у чинній редакції прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.
Вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону про захист прав споживачів навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.
В пункті 9 Постанови визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.
В обґрунтування наявності підстав для відшкодування моральної шкоди, позивач посилається на зіпсовані сімейні свята, зміні ритму життя, втрати відчуттів задоволення від володіння домоволодінням, його екологічними системами життєзабезпечення, від належності до екологічного руху. До негативних наслідків відносить відчуття розпачу та глибокої фрустрації. Для відновлення нормального душевного стану позивачу потрібен тривалий час.
Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності стосовно завданої позивачу моральної шкоди, ураховуючи душевні страждання та стрес, яких позивач зазнав у зв`язку із пошкодженням системи опалення у будинку, вимушеність змін у повсякденному житті, зважаючи на вимоги розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що вимогам розумності та справедливості відповідає відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн.
Витрати позивача на виготовлення звіту у сумі 2400 грн. не є матеріальним збитком, за своєю природою є витратами пов`язаними із розглядом справи, п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, які відшкодовуються йому відповідно до ч. 6 ст. 139, ст. 141 ЦПК України за рахунок відповідача.
Експертиза по справі не проводилась, а тому підстав для стягнення з відповідача вказаних витрат в розмірі 9000 грн. не існує, тому в цій частині суд відмовляє.
На підтвердження витрат на правову допомогу позивач надав договір про надання юридичних послуг від 03.06.2020 року з адвокатом Курінним Б.М., його копію ордеру, та свідоцтва про право на заняття адвокатської діяльності, та розрахунок виконаних робіт (наданих послуг), відповідно до якого витрати на правову допомогу складають 7400 грн. Доказів, що позивач сплатив вказані кошти адвокату Курінному Б.М. матеріали справи не містять.
Отже немає правових підстав для задоволення вимоги позивача про відшкодування йому повністю або частково за рахунок відповідача витрат на правничу допомогу, оскільки документального підтвердження понесення ним цих витрат, як того вимагає процесуальний закон, в матеріалах справи немає.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 2674,80 грн. (за вимогу немайнового характеру + 1% від суми задоволених позовних вимог).
Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76, 104, 134, 141, 206,263-265 ЦПК України, ст. ст. 999, 1166, 1187, 1188 ЦК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору, відшкодування завданих збитків та моральної шкоди задовольнити частково.
Договір №03/02 монтажу геотермальної системи опалення від 17 лютого 2017 року укладений між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвати.
Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кошти в розмірі 176 000 (сто сімдесят шість тисяч) гривень 00 коп.
Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати пов`язані з розглядом справи в розмірі 2400 (дві тисячі чотириста) гривень 00 коп.
Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп.
Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , на користь держави витрати по оплаті судового збору в розмірі 2674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) гривень 80 коп.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , місцеперебування: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. або серія та номер паспорта не відомі.

Відповідач фізична особа підприємець ОСОБА_2 , місцеперебування: АДРЕСА_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 .

Повний текст рішення виготовлено 19 листопада 2020 року.

Суддя Г.А. ЗУБ