Справа № 521/7779/18
Провадження № 2/521/186/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2020 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання - Коваль Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ланіна Вікторія Іванівна про визнання договору купівлі-продажу недійсним та скасування запису про державну реєстрацію права власності,

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м.Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ланіна Вікторія Іванівна про визнання договору купівлі-продажу недійсним та скасування запису про державну реєстрацію права власності, в якому вказував, що батько позивача ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя перебував на лікуванні туберкульозу в Одеській обласній клінічній лікарні. а 13.02.2018р. йому було поставлено діагноз - змішана енцефалопатія ІІІ ступеня з грубими когнітивними порушеннями. Нещодавно позивач дізнався про те, що його батько напередодні своєї смерті, а саме - 24.01.2018р. продав квартиру АДРЕСА_1 відповідачу по справі. Позивач вважає, що його батько, в силу тяжкого стану здоров`я на момент укладання спірного правочину, не мав необхідного обсягу дієздатності, абсолютно не розумів значення своїх дій, не міг ними керувати, не міг організовувати та визначати свою поведінку та дії, передбачати їх наслідки, а тому такий договір є недійсним.

Посилаючись на викладене, позивач просив визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланіною Вікторією Іванівною 24 січня 2018 року за реєстровим номером -126; скасувати запис про державну реєстрацію права власності (індексний номер: 39332477, номер запису про право власності: 24508135) ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки вважає їх безпідставними та недоведеними, про що надав відзив на позовну заяву.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ланіна Вікторія Іванівна в судове засідання не з`явилася, сповіщена належним чином, направила до суду заперечення проти позовної заяви, в яких зазначала, що при посвідченні спірного договору у неї не виникло жодних сумнівів щодо здатності ОСОБА_3 усвідомлювати значення нотаріальної дії (посвідчення договору купівлі-продажу) та її наслідків, а також вільного волевиявлення ОСОБА_3 щодо вчинення правочину.

Суд, розглянувши матеріали справи вислухавши пояснення сторін, допитавши заявлених представниками сторін свідків, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 16.05.2005р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Зезик А.В. за реєстровим номером 1276, належала квартира АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН» 08.06.2005р. в книзі: 28доп.к-76, номер запису: 323.(т.1 а.с.75,78)

Також сторонами не заперечується, що за життя ОСОБА_3 на підставі договору дарування №4-1506, посвідченого четвертою Одеською державною нотаріальною конторою 22.11.2012р. також належала квартира АДРЕСА_2 . (т.1 а.с.201-202)

Позивач є сином ОСОБА_3 , про що свідчить копія рішення Приморського районного суду м.Одеси від 11.06.2018р. у справі №522/6319/18 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіна Тетяна Олександрівна про встановлення факту. (т.1 а.с.117)

24.01.2018р. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланіною Вікторією Іванівною 24 січня 2018 року за реєстровим номером -126, згідно якому ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 купила квартиру АДРЕСА_1 . Згідно п.3 цього договору за домовленістю сторін продаж квартири здійснено за 153775грн., які продавець одержав від покупця повністю до підписання цього договору шляхом безготівкового перерахування із поточного рахунку покупця, відкритого у ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень». (т.1 а.с.66-67)

Сторонами не заперечується, що 24.01.2018р. був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланіною Вікторією Іванівною заповіт, згідно якому ОСОБА_3 заповів квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_2 .

За свого життя ОСОБА_3 перебував на лікуванні з приводу туберкульозу в Одеській обласній клінічній лікарні з 07.02.2018р. по 19.03.2018р. Поступив у важкому стані у супроводі сусіда. Під час знаходження у лікарні у стані алкогольного сп`яніння та алкогольної інтоксикації не був. 13.02.2018р. йому було діагностовано змішану енцефалопатію ІІІ ступеню з грубими когнітивними порушеннями. Ангіотрофія м`язів нижніх кінцівок. Вказане підтверджується листом комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб» Одеської міської ради» від 16.04.2018р. №678. (т.1 а.с.13)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі та копія свідоцтва про його смерть. (т.1 а.с.14,190)

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді вищезазначених квартир.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ст.ст.1258, 1261, 1297 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернуться до нотаріальної контори за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивач звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіної Т.О. із заявою про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_3 та було заведено спадкову справу за №21/2018.(т.1 а.с.15)

Скориставшись можливістю доступу до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачу стало відомо, що його батько ОСОБА_3 незадовго до своєї смерті а саме - 24.01.2018р. відчужив квартиру АДРЕСА_1 , в якій він проживав та був зареєстрований, відповідачу у справі. (т.1 а.с.12)

Статтею 627 Цивільного кодексу України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. ст. 525, 526, 629 Цивільного кодексу України).

За клопотанням представників сторін ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 25.10.2018р. було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу щодо вирішення питання, зокрема - чи міг ОСОБА_3 на момент складання та підписання 24.01.2018р. оскаржуваного договору купівлі-продажу усвідомлювати та керувати своїми діями, чи був він станом на 24.01.2018р. дієздатним, чи перебував він безумовно у стані абсолютної неспроможності 24.01.2018р. Для проведення призначеної судом експертизи експертній установі «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» департаменту охорони здоров`я та соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації було надано матеріали справи та медичну карту ОСОБА_3 .

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №272 від 22.02.2019р. ОСОБА_3 хворів туберкульозом легенів (дісіменірована) форма з 1987р., з приводу чого отримував лікування амбулаторно; з 2012р. ОСОБА_3 з приводу даної патології лікування не приймав; оскільки дане захворювання носить хронічний характер з періодичними загостреннями, його стан прогресивно погіршувався та дійшов до двосторонньої крупновогнищевої пневмонії; погіршення стану здоров`я ОСОБА_3 відмічено задовго до його госпіталізації; таким чином, безсумнівно, ОСОБА_3 страждав на вказані захворювання і на момент складання 24.01.2018р. оскаржуваного договору купівлі-продажу; з урахуванням відсутності лікування ОСОБА_3 та наростання інтоксикації різко знижується уважність, пам`ять, наступають зміни в емоційно-волевій сфері; таким чином, дані захворювання, безсумнівно, супроводжувалися психічними розладами вищезазначеного характеру, і дані психічні розлади мали місце на момент складання та підписання 24.01.2018р. оскаржуваного договору купівлі-продажу; зазначено, що виходячи з клініки захворювання, останні місяці життя такі психічні розлади носили постійний характер, тобто не супроводжувалися суттєвим поліпшенням психічного стану; з урахуванням свого стану здоров`я ОСОБА_3 не був дієздатним, не міг усвідомлювати та керувати своїми діями на момент складання та підписання 24.01.2018р. оскаржуваного договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , тобто він був у стані абсолютної неспроможності 24.01.2018р. (т.1 а.с.150-157)

Не погодившись з висновком цієї експертизи представник відповідача заявив клопотання про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи, оскільки, на його думку, зазначений висновок експертної комісії на думку представника відповідача, є необ`єктивним, поверховим, зробленим з припущенням та порушенням вимог законодавства, а саме - не містить опису проведених експертами досліджень, тобто аналізу інформації, лише містить саму інформацію.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 03.04.2019р. у справі призначено повторну посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено Державній установі «Науково-дослідний інститут психіатрії Міністерства охорони здоров`я України».

Постановою Одеського апеляційного суду від 12.06.2019р. ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 03.04.2019р. скасовано, справу направлено до суду для продовження розгляду.

Представник відповідача повторно подав клопотання про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 16.12.2019р. у справі призначено повторну посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено Комунальному некомерційному підприємству «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради.

Висновком судово-психіатричних експертів Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради №27 від 22.01.2020р. встановлено, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя та безпосередньо станом на 24.01.2018р., на момент складання та підписання оскаржуваного договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , виявляв клінічні ознаки хронічного стійкого психічного розладу у вигляді «Вираженого органічного емоційно-лабільного (астенічного) розладу, з когнітивними розладами (змішаного ґенезу, внаслідок поліорганної патології)» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F06.8» за «Міжнародною класифікацією хвороб» 10-го перегляду), який за впливом на його вольові, критичні та когнітивні функції був настільки вираженим, що абсолютно позбавляв останнього його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тобто він був абсолютно неспроможний розуміти значення своїх дій та керувати ними 24.01.2018р.(т.2 а.с.172-182)

Із зазначеним висновком представник відповідача знову не погодився і втретє просив призначити повторну посмертну судово-психіатричну експертизу.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 04.08.2020р. в задоволенні клопотання про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи відмовлено.

Свідок позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона певний період працювала з ОСОБА_3 в ЗАТ «ДХЛ Інтерненешнл Україна» до 2005р., де він працював кур`єром, вона знала його як надійного, старанного працівника. Також вона була знайома з його цивільною дружиною ОСОБА_5 та з їхнім сином ОСОБА_6 . У ОСОБА_3 були проблеми з алкогольною залежністю, у такому стані він був неадекватним, плутався в думках. Після звільнення з компанії свідок підтримувала спілкування з померлим ОСОБА_3 , однак вдома у нього вона не була, не знає де проживала його цивільна дружина та коли у них народився син - позивач у справі. Також зазначала, що ОСОБА_7 дуже чекав народження сина, в подальшому у нього з сином були гарні відносини.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 вказувала, що ОСОБА_3 вона знала з 1992р., він працював кур`єром в ЗАТ «ДХЛ Інтерненешнл Україна», де вона працювала до пенсії, тобто до 2005р., а він продовжував там працювати, інколи він зловживав алкоголем, спочатку рідко, а потім частіше. З 2005р. по 2018р. сім`я свідка дружила з сім`єю ОСОБА_3 , ходили до них у гості. Наприкінці 2017 року, коли вона бачила ОСОБА_3 зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_5 останній раз, він погано виглядав, дуже схуд і ОСОБА_5 сказала, що він хворіє. ОСОБА_7 дуже любив свого сина ОСОБА_6 , купляв йому іграшки, водив в дитячий садок, піклувався про нього. Свідку відомо, що коли син виріс вони підтримували з ОСОБА_3 відносини. Свідку ОСОБА_3 говорив, що його син не залишиться без квартири та все майно перейде до нього, однак потім свідку стало відомо, що ОСОБА_3 все своє майно відчужив чужій жінці. Свідок повідомила, що їй відомо, про те, що ОСОБА_3 хворів на легеневі хвороби, лікувався в пульмонології.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 , якого знала з 1990р., через півроку після знайомства, вони почали спільно проживати і у них в 1993р. народився син ОСОБА_6 . З ОСОБА_3 у неї були дуже теплі відносини, однак у нього були проблеми зі здоров`ям, він зловживав алкоголем, що було причиною до того, що свідок з ОСОБА_3 декілька разів припиняли свої відносини, а потім знову їх поновляли. ОСОБА_3 батьком дитини свідок не хотіла записувати із-за його проблем з алкоголем. Останній раз вони остаточно роз`їхалися коли їх син ОСОБА_6 закінчував школу, однак відносини з ним підтримували, ОСОБА_3 приходив до них, вони їздили до нього, у свідка були ключі від його квартири. Свідок зазначала, що за пару років до смерті він страждав на головні болі, сильний кашель, опухлі ноги, не міг нормально формулювати свої думки. Останні роки до смерті у ОСОБА_3 були великі проблеми зі здоров`ям, вона з сином до нього їздили, пропонували лягти в лікарню, але він відмовлявся обстежуватися та лікуватися. На початку 2018р. ОСОБА_3 перестав відповідати на телефонні дзвінки, не відчиняв двері. Свідок хотіла вже звертатися до поліції, однак ОСОБА_3 подзвонив їй і сказав, що він знаходиться у лікарні, на питання - хто тебе поклав у лікарню, останній відповів, що у лікарню його відвіз чоловік, сусід. Коли вона прийшла до нього у лікарню, в палаті знаходилося чоловік п`ятнадцять, оскільки, як їй сказали працівники лікарні, це лікарня для безхатченків. У ОСОБА_3 не було ні продуктів харчування, ні одягу, вони купляли йому ліки, їжу та провідували його при необхідності. На питання свідка ОСОБА_3 відповів, що він з чоловіком та жінкою ходили кудись і він підписував якийсь фірмовий бланк, але що він підписав він не знає. Лікар запитав свідка хто вона така ОСОБА_3 , вона відповіла і тоді лікар сказав, що до нього ще одна жінка рідко приходила. Коли ОСОБА_3 помер, вона з сином поїхали у морг і там стояла якась незнайома жінка з паспортом ОСОБА_3 , яка і отримала довідку про його смерть. Про те, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 , вони дізналися вже у поліції, коли ця жінка показала правовстановлюючі документи на цю квартиру. Свідок також зазначала, що після звільнення з ЗАТ «ДХЛ Інтерненешнл Україна» в 2010-2012р. ОСОБА_3 займався рибним господарством, однак за 2-3 роки до смерті перестав ним займатися.

Допитаний в судовому засіданні свідок відповідача ОСОБА_10 пояснювала суду про те, що з 1986р. ОСОБА_3 контактував з ОСОБА_2 , заходив до неї в гості, при цьому свідок була присутня. ОСОБА_3 свідок вперше побачила у 1987-1988р.р., коли він приходив додому до чоловіка ОСОБА_2 , після чого вона зустрічалася з ним декілька раз на рік, однак він нічого не говорив про те, що має якусь жінку та сина, якого не було навіть на його похоронах. ОСОБА_2 розказувала свідку, що у ОСОБА_3 була хвора лежача матір і свідок разом з ОСОБА_2 ходили її провідувати. Останній раз свідок бачила ОСОБА_3 коли він був вже хворий, ОСОБА_2 ходила до нього і носила їжу, а в січні 2018р. поклала його в лікарню, оскільки у нього був туберкульоз легенів і ходити сам він вже не міг. Вдома у ОСОБА_11 на АДРЕСА_1 свідок була з ОСОБА_2 один раз в січні 2018р. Зі слів ОСОБА_2 свідку відомо, що в 2018р. ОСОБА_2 відвезла його на машині до нотаріуса, з машини ОСОБА_3 допомагали вийти чоловіки, і нотаріус його тричі запитала чи згоден він оформити договір купівлі-продажу належної йому квартири, він відповів згодою, мова у нього була нормальна, він був адекватним, відповідав на питання. Які лікувальні препарати приймав ОСОБА_3 свідку невідомо, при підписанні договору свідка не було.

Свідок відповідача ОСОБА_12 пояснила суду, що знала ОСОБА_3 з 2013р., коли вони разом працювали на фабриці. Бачила вона ОСОБА_3 у квартирі ОСОБА_2 рідко, на дні її народження, близько з ним вона не спілкувалася. ОСОБА_3 іноді називав ОСОБА_2 сестрою, про дітей та жінку ніколи не згадував, також розказував, що працює на каналі, розвантажує рибу, у нього є квартира, яку він здає квартирантам. Про те, що ОСОБА_3 хворіє та ОСОБА_2 лікувала його в обласній лікарні свідку відомо зі слів ОСОБА_2 .

Свідок відповідача ОСОБА_13 , яка працює головою ЖБК «Будівельник-5», зазначала, що з ОСОБА_3 спілкувалася з 2005 року коли він придбав квартиру АДРЕСА_1 , в якій жив сам, інколи до нього приходила жінка, яку він називав своєю подругою. В 2018р. вона бачила ОСОБА_3 , він сильно захворів на хворобу легенів і схуднув. Якось до неї прийшла ОСОБА_2 і попросила, щоб свідок прийшла до ОСОБА_3 . Прийшовши до нього додому, свідок побачила, що в його квартирі чисто прибрано і ОСОБА_3 попросив свідка, щоб вона надала довідку про склад сім'ї, на питання для чого йому потрібна така довідка він відповів, що довіряє тільки ОСОБА_2 . Свідок сказала, щоб ОСОБА_2 викликала лікарів і після цього на початку січня 2018 року ОСОБА_3 забрали до лікарні. В подальшому ОСОБА_2 принесла їй договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , згідно якому вона була власником цієї квартири. Навіщо ОСОБА_3 оформив цей договір свідку невідомо. Також свідок вказувала на те, що ОСОБА_3 ніколи в свою квартиру квартирантів не пускав.

Судом також в якості свідка була допитана відповідач ОСОБА_2 , яка пояснила, що ОСОБА_3 знала з 1975р., на протязі 40 років вони спілкувалися та дружили, в певний період часу вони були сусідами по АДРЕСА_7. Останній час років п`ять ОСОБА_3 свою квартиру АДРЕСА_3 здавав квартирантам, він приніс до неї свої речі та комп`ютер, оскільки він працював в рибному господарстві і там він і проживав. 15.01.2018р. він до неї прийшов і сказав, що він більше не може працювати, у нього, крім неї, немає нікого і попросив, щоб вона його доглянула. Свідок йому запропонувала лягти в лікарню, однак він сказав, що вони спочатку повинні укласти угоду купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . 24.01.2018р. вони пішли пішки до нотаріуса на АДРЕСА_4 , яка тричі роз`яснювала ОСОБА_3 що він робить, він сказав, що все розуміє і, крім свідка, нікому не вірить, після чого вони уклали договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Після цього 07.02.2018р. ОСОБА_3 завезли до лікарні, яка знаходилася на АДРЕСА_1 в м.Одесі, а потім його направили в лікарню, яка розташована на вул..Ядова в м.Одесі і коли вони туди приїхали ОСОБА_3 допомагали вийти з машини чоловіки. Зі слів ОСОБА_3 свідку відомо, що він свою квартиру здавав квартирантам. Свідок зазначала, що саме ОСОБА_3 належала ініціатива укласти з нею договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , а на квартиру АДРЕСА_2 , яка також йому належала, він склав заповіт на її ім`я. Свідку відомо, що ОСОБА_3 хворів на легені, у нього була відкрита форма туберкульозу, він просив у неї кошти на лікування та казав, що йому залишилося жити три місяці. На думку свідка, ОСОБА_7 на момент підписання спірного договору купівлі-продажу погано себе почував, однак повністю розумів значення своїх дій та усвідомлював, що він робить. Квартиранти перестали проживати у його квартирі в 2016-2017р.р.

На питання суду чи передавалися ОСОБА_3 кошти за продаж квартири АДРЕСА_1 , свідок спочатку заявила, що кошти не передавалися, однак в подальшому змінила свої свідчення та вказувала, що нею були передані йому кошти в сумі 150 000грн., які вона назбирала за все своє життя.

Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 203, ст.204 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечить цьому Кодексу, іншим актам законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст.225 Цивільного кодексу України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.п. 7, 8,16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК.

Стаття 216 ЦК України передбачає загальні наслідки недійсності правочину, відповідно до яких недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, а згідно зі ст. 236 ЦК України правочин є недійсним з моменту його вчинення та не породжує тих юридичних наслідків, задля яких укладався, у тому числі не породжує переходу права власності до набувача.

Суд критично ставиться до показань свідків відповідача, оскільки їх покази є суперечливими один одному. Так, свідок відповідача ОСОБА_10 стверджувала, що ОСОБА_3 24.01.2018р. у день укладення спірного договору купівлі-продажу відвезли до нотаріуса на автомобілі і йому допомагали вийти з автомобіля чоловіки, оскільки він не міг самостійно цього зробити, а потім його на автомобілі відвезли додому, в той же час коли допитана в якості свідка відповідач зазначала, що 24.01.2018р. вона з ОСОБА_3 до нотаріуса пішли пішки. Також свідки відповідача стверджували, що в січні 2018р. відповідач поклала ОСОБА_3 до лікарні, однак в матеріалах справи наявна довідка, з якої вбачається, що ОСОБА_3 перебував у лікарні з 07.02.2018р. по 19.03.2018р. Крім того, свідок відповідача ОСОБА_13 , яка працює головою ЖБК «Будівельник-5», вказувала на те, що ОСОБА_3 у свою квартиру квартирантів ніколи не пускав, разом з тим відповідач та свідок ОСОБА_12 зазначали, що ОСОБА_3 здавав свою квартиру у найм і квартиранти перестали проживати у квартирі АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_3 , в 2016-2017р.р. Крім того, жоден зі свідків відповідача, крім відповідача, не був присутнім при укладення спірного правочину, а отже вони не могли бачити у якому стані перебував ОСОБА_3 24.01.2018р.

Твердження представника відповідача про те, що ОСОБА_3 був поставлений неправильний діагноз, який став підставою для висновку судово-психіатричних експертів Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради №27 від 22.01.2020р. не заслуговують на увагу, оскільки цей висновок нічим не спростований.

Що стосується посилань представника відповідача на показання свідка ОСОБА_13 щодо дієздатності ОСОБА_3 на момент його відвідування свідком ОСОБА_13 , яку запросила ОСОБА_2 за його проханням, суд зазначає, що вказаний свідок не є фахівцем в галузі медицини, а отже її спостереження за станом ОСОБА_3 не заслуговують на увагу.

Приписами ст.182 Цивільного кодексу України передбачено. що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, іх виникнення, перехід та припинення підлягають державній реєстрації. Згідно п.2 ст.9, ч.2 ст.26 Закону України «Про дердавну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Таким чином, суд враховуючи вищевикладене, прийшов до висновку про те, що позивачем доведено той факт, що ОСОБА_3 , при укладанні 24.01.2018р. договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, а отже укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланіною Вікторією Іванівною 24 січня 2018 року за реєстровим номером -126 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 є недійсним. Разом з тим також підлягають задоволенню позовні вимоги щодо скасування запису про державну реєстрацію права власності (індексний номер: 39332477, номер запису про право власності: 24508135) ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1409,60грн.

Керуючись ст.ст. 182, 203, 215, 216, 225, 1217, 1218, 1258, 1261 Цивільного кодексу України, ст.ст.76-78, 83, 141, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ланіна Вікторія Іванівна про визнання договору купівлі-продажу недійсним та скасування запису про державну реєстрацію права власності задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланіною Вікторією Іванівною 24 січня 2018 року за реєстровим номером -126.

Скасувати запис про державну реєстрацію права власності (індексний номер: 39332477, номер запису про право власності: 24508135) ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 судовий збір в сумі 1409 (одна тисяча чотириста дев`ять)грн.. 60коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А. МАЗУН