Провадження 2-о/557/90/2020
Справа 557/1517/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року смт Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області у складі:

судді Оленич Ю.В.,

секретар судового засідання Гуменюк Н.П.,

номер справи 557/1517/20,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Гощанський ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Гоща в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Гощанський ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області про видачу обмежувального припису,

за участю представника заявника ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2020 року ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису, де заінтересованими особами зазначив ОСОБА_2 та Гощанський ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області.

В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_1 є особою, яка відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала від психологічного та фізичного насильства, яке вчиняється її колишнім чоловіком ОСОБА_2 .

Як зазначено у заяві, останній час від часу приходить по місцю проживання ОСОБА_1 та вчиняє сімейні сварки, дебоші, а також регулярно демонструє погрозу фізичною розправою щодо заявника, як за місцем її проживання, так і у громадських місцях, з приводу чого вона неодноразово зверталася до поліції.

Такі дії ОСОБА_2 заявник кваліфікує як домашнє насильство та, посилаючись на норми права, які містяться у ст.ст. 1, 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», просить суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 строком на 6 (шість) місяців, яким заборонити ОСОБА_2 наближатись до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 - на 500 м; заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 20 листопада 2020 року у даній цивільній справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд в порядку окремого провадження.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися.

Заявник та її представник у судовому засіданні подану заяву підтримав та просили таку задовольнити. При цьому представник заявника зазначив, що при зверненні до суду керувався лише відповіддю поліції щодо неодноразових звернень заявника з приводу вчинення щодо неї ОСОБА_2 домашнього насильства, будь-яких даних щодо притягнення останнього з приводу вчинення домашнього насильства до адміністративної чи кримінальної відповідальності він не має.

Заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися. Виклик таких осіб до суду здійснювався відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Гощанський ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області про час, місце та дату розгляду даної справи було повідомлено також шляхом направлення відповідного повідомлення на офіційну електронну адресу.

Заслухавши заявника та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судом установлено, що ОСОБА_1 проживає та є зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані обставини стверджуються даними паспорта ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданого Гощанським РС УДМС України в Рівненській області 27 лютого 2014 року (арк. спр. 3). Про це у судовому засіданні ствердила також і сама заявник.

Згідно даних витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, житловий будинок АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_4 (арк. спр. 5).

З повідомлення Гощанського ВП ГУНП в Рівненській області від 08 вересня 2020 року за №3963/203/01-2020 убачається, що 12 лютого 2015 року, 06 серпня 2015 року, 29 червня 2016 року, 01 вересня 2020 року та 07 вересня 2020 року ОСОБА_1 зверталася до Гощанського ВП ГУНП в Рівненській області щодо вчинення відносно неї домашнього насильста ОСОБА_2 (арк. спр. 4).

Звертаючись із заявою про видачу обмежувального припису, заявник вказує, що ОСОБА_2 щодо неї вчиняє як психологічне, так і фізичне домашнє насильство, у зв`язку з чим остання потребує захисту у порядку передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Главою 13 розділу IV Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником - у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Даний Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів - осіб, які постраждали від такого насильства.

Як визначено п.п. 3, 6, 7, 8, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Отже, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

У ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - колишнє подружжя.

Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Виходячи з аналізу зазначених норм закону, а також встановивши, що докази, надані заявником в обґрунтування заявлених вимог, не вказують безумовно на те, що ОСОБА_2 є колишнім чоловіком заявника та на вчинення навмисного домашнього насильства, не визначають ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства та чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а свідчать лише про наявність тривалого конфлікту між сторонами, суд не вбачає підстав для застосування положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

При цьому суд зауважує, що надане заявником повідомлення Гощанського ВП ГУНП в Рівненській області від 08 вересня 2020 року за №3963/203/01-2020 лише вказує на те, що ОСОБА_1 неодноразово зверталась до Гощанського ВП ГУНП в Рівненській області з приводу конфліктів з ОСОБА_2 та його неправомірних дій протягом 2015-2020 років.

Проте, з наданого доказу не вбачається, що ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за вказаними фактами.

Крім того, будь-яких доказів скоєння ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявника протягом 2015-2020 років, щодо внесення хоча б одного випадку домашнього насильства до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі, матерали справи не містять.

Згідно п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» уповноважені підрозділи органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству у разі виявлення насильства в сім`ї уповноважені винести терміновий заборонний припис стосовно кривдника, взяти на профілактичний облік кривдника та провести з ним профілактичну роботу в порядку, визначеному законодавством.

Доказів того, що ОСОБА_2 поставлений на профілактичний облік Гощанським ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області, як кривдник - особа, яка вчинила психологічне та фізичне насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 суду не надано.

Згідно з правовими позиціями викладеними Верховним Судом, зокрема, в Постановах від 27 листопада 2019 року у справі №753/23624/18, від 09 грудня 2019 року у справі №756/11732/18, від 18 грудня 2019 року у справі №754/9263/19, від 14 січня 2019 року у справі №754/6995/19, від 06 лютого 2020 року у справі №753/8626/19, від 09 вересня 2020 року у справі №711/3280/20 під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Також у цих постановах Верховний суд виходив з того, що звернення заявника до органів поліції самі по собі, не підтверджують факт вчинення насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на те, що стороною заявника не надано суду належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо ОСОБА_1 , зокрема відсутні судові рішення, які набрали законної сили про визнання винуватим ОСОБА_2 у вчиненні означених заявником дій, суд приходить висновку про недоведеність останньою належними засобами доказування, що заінтересована особа ОСОБА_2 є кривдником щодо заявника.

Твердження заявника про те, що ОСОБА_2 чинить домашнє насильства щодо неї, суд не може покласти в основу рішення, оскільки такі не підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 76-79 ЦПК України, які у своїй сукупності є достатніми та дають змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування.

Не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні і ризики, які можуть настати у разі незастосування відносно заінтересованої особи обмежувального припису.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 350-4 ЦПК України у разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування.

Приймаючи до уваги скорочені строки розгляду справи та не подання заявником клопотання про витребування доказів, суд позбавлений можливості отримати та дослідити інші докази, ніж ті, що надані заявником.

Оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих заявником доказів, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд приходить висновку про відсутність належних, допустимих та достатніх доказів вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства, що є підставою для відмови у задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 294, 350-5 - 350-8 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Гощанський ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області про видачу обмежувального припису - відмовити повністю.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Рівненського апеляційного суду або через Гощанський районний суд Рівненської області (відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заявник ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Заінтересовані особи: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; Гощанський ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області, місцезнаходження: 35400, Рівненська область, смт Гоща, вул. Застав`я, 11.

Повне судове рішення складено 23 листопада 2020 року.

Суддя Ю.В. Оленич