У Х В А Л А

16 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 233/4192/19

провадження № 61-16237ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Байгушем Олексієм Юрійовичем, на постанову Донецького апеляційного суду від 12 жовтня 2020 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , про визнання права оренди,

В С Т А Н О В И В :

01 липня 2019 року Приватне акціонерне товариство «АПК-Інвест» (далі - ПрАТ «АПК-Інвест») звернулось до суду з позовом про визнання права оренди.

Позов обгрунтований тим, що 22 березня 2012 року між ПрАТ «АПК-Інвест» та ОСОБА_2 укладений договір оренди земельної частки (паю), зареєстрований 30 березня 2012 року у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради № 996, згідно із яким в оренду зі строком на 20 років передається земельна частка (пай) (рілля) розміром 4,86 умовних кадастрових гектарів. ПрАТ «АПК-Інвест» прийняв у володіння та користування (оренду) цю земельну частку (пай) (рілля) відповідно до акта приймання-передачі від 22 березня 2012 року та сумлінно виконував свої обов`язки згідно із договором, зокрема зі сплати орендної плати. Позивачу стало відомо про факт виділення в натурі земельної ділянки площею 4,8352 га, кадастровий номер :25:000:0042, яку на момент подання позову використовує позивач на підставі укладеного договору оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року.

14 листопада 2018 року позивач дізнався про зміну власника земельної ділянки, кадастровий номер :25:000:0042, з відповідача на ОСОБА_1

ПрАТ «АПК-Інвест» просило визнати право оренди земельної ділянки, кадастровий номер :25:000:0042, площа 4,8352 га, за орендарем ПрАТ «АПК-Інвест» на підставі договору оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області 30 квітня 2020 року в позові відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що право оренди є похідним від права власності. Тому на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , до якого перейшло право власності на спірну земельну ділянку від відповідача ОСОБА_2 , не можуть були покладені матеріально-правові наслідки ухваленого судового рішення у цій справі.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 12 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ПрАТ «АПК-Інвест» задоволено.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 квітня 2020 року скасовано, позов задоволено.

Визнано право оренди земельної ділянки, кадастровий номер :25:000:0042, площа 4,8352 га за орендарем ПрАТ «АПК-Інвест» на підставі договору оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року, укладеним між ОСОБА_2 та ПрАТ «АПК-Інвест», зареєстрований у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради від 30 березня 2012 року №996.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки договір оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року між ПрАТ «АПК-Інвест» та ОСОБА_2 укладений строком на 20 років, вказаний договір оренди автоматично не припинив своєї дії у зв`язку з тим, що з 14 листопада 2018 року власником земельної ділянки, кадастровий номер :25:000:0042 став ОСОБА_1 . Укладення договору оренди паю на 20 років, очевидно, свідчить про намір сторін на момент його укладення забезпечити тривалу стабільність свого становища в цих правовідносинах і в такому випадку відмова орендодавця від переукладення та намагання розірвати договір через 5 років від початку строку оренди не можна вважати добросовісним.

Зміна статусу земельної ділянки чи її власника не припиняє строку дії договору, крім випадків, коли це передбачено самим договором.

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 через адвоката Байгуша О. Ю. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Донецького апеляційного суду від 12 жовтня 2020 року.

Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, судовий збір сплачено.

Згідно з частиною другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Як на підставу касаційного оскарження, заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 01 вересня 2020 року у справі № 233/3676/19, від 22 вересня 2020 року у справі № 127/18934/18, у постановах Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 233/1650/19, від 21 жовтня 2020 року у справі № 233/2210/19, від 09 червня 2020 року у справі № 912/1860/19.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття провадження.

Касаційну скаргу подано з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

Відкрити касаційне провадження у справі.

Витребувати із Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу № 233/4192/19 за позовом Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , про визнання права оренди.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 16 грудня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко