Ухвала

13 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 357/14323/18

провадження № 61-11500св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - Білоцерківська міська рада,

відповідачі: ОСОБА_1 , Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, ОСОБА_2 , державний нотаріус Другої білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Приймак Альона Петрівна, приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Дуб Наталія Миколаївна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Білоцерківської міської ради на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада

2019 року у складі судді Бондаренко О.В. та постанову Київського апеляційного суду від 18 червня 2020 року у складі колегії суддів: Верланова С. М.,

Мережко М. В., Савченка С. І.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

від 11 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 18 червня 2020 року, у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що оскільки правовим наслідком реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт є виникнення у замовника права

на виконання будівельних робіт, то така декларація діяла до завершення будівництва і втратила свою чинність після його завершення та реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, тобто, 26 серпня 2016 року,

у той час як зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації

є підставою для оформлення права власності на такий об`єкт, а отже, така декларація, як акт одноразового застосування, вичерпує свою дію моментом державної реєстрації права власності на новостворене нерухоме майно.

Установивши, що декларація про готовність до експлуатації об`єкта відповідно до пункту 41 постанови Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно

та їх обтяжень» стала підставою для реєстрації за ОСОБА_1 права власності на магазин, суди дійшли висновку про відмову у задоволенні позову

у зв`язку із безпідставністю не недоведеністю позовних вимог.

У липні 2020 року Білоцерківська міська рада подала касаційну скаргу

до Верховного Суду, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду

від 20 червня 2018 року у справі № 750/3322/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України); відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

У вересні 2020 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду відзив

на касаційну скаргу, у якому просив закрити касаційне провадження. Указував, що касаційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки висновок Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі

№ 750/3322/17 стосується правовідносин, які не є подібними, а тому відповідно до пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України касаційне провадження підлягає закриттю.

У вересні 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду відзив

на касаційну скаргу, у якому просила залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення залишити без змін. Указувала, що правовідносини у справі, що є предметом розгляду і у справі № 750/3322/17 не є подібними. Крім того, у касаційній скарзі не вказано норму права щодо якої відсутній висновок Верховного Суду.

Частиною другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційних скарг викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Підстави для виклику сторін відсутні.

За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

З урахуванням категорії та складності справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

справу за позовом Білоцерківської міської ради до ОСОБА_1 , Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, ОСОБА_2 , Державного нотаріуса Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Приймак Альони Петрівни, приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Дуб Наталії Миколаївни, про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання недійсним та скасування договору купівлі-продажу та про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень

і усунення перешкод у користування комунальною власністю, за касаційною скаргою Білоцерківської міської ради на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 червня 2020 року, призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська