Справа № 161/4724/20
Провадження № 2/161/2027/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2020 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Камінського Ю.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №10 м. Луцьк цивільну справу № 161/4724/20 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ариванюк Тетяни Олексіївни щодо скасування державної реєстрації права власності на майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом. Просить суд скасувати рішення приватного нотаріуса Луцького нотаріального округу Ариванюк Т.О. - про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 35511595 від 02 червня 2017 року, щодо реєстрації на праві приватної власності об`єкта нерухомого майна - 3-х кімнатної квартири площею 91,7 кв. м. АДРЕСА_1 за власником - відповідачем1 ОСОБА_4 . Виселити з трикімнатної квартири площею 91,7 кв. м. АДРЕСА_1 відповідача ОСОБА_4 з усіма приватними речами без надання іншого житлового приміщення з підстав, викладених в позовній заяві.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином, подала заяву про розгляд справи у його відсутності,.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову. Суду пояснив, що позивачем подано завідомо безпідставний позов. Просив відмовити в задоволенні позову.

Відповідач приватний нотаріус Луцького МНО Волинської області Ариванюк Т.О. в судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суду пояснив, що позивачем подано завідомо безпідставний позов, приховано факт що ОСОБА_3 не є власником всього будівництва. Просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в судовому засіданні, дслідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом при розгляді справи встановлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Щодо позовної вимоги про скасування рішення приватного нотаріуса Луцького нотаріального округу Ариванюк Т.О. - про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 35511595 від 02 червня 2017 року, щодо реєстрації на праві приватної власності об`єкта нерухомого майна - 3-х кімнатної квартири площею 91,7 кв. м. АДРЕСА_1 за власником - відповідачем1 ОСОБА_4 , то вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Під оспорюванням права слід розуміти такий стан цивільних правовідносин, за якого між учасниками існує спір з приводу наявності чи відсутності суб`єктивного права у сторін, а також належності такого права певній особі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підстави для відмови в державній реєстрації прав:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

9) документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса;

10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав;

12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці.

29 травня 2017 року приватним нотаріусом Луцького МНО Волинської області Ариванюк Т.О. здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_4 (а.с. 6, 24). При цьому, в приватного нотаріуса Луцького МНО Волинської області Ариванюк Т.О. не було жодної з підстав, передбачених ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для відмови в державній реєстрації прав ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 . Перелік підстав для відмови в державній реєстрації прав у відповідності до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є вичерпним.

29 травня 2017 року ОСОБА_4 були подані наступні документи для реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 :

-Договір оренди земельної ділянки від 06 вересня 2002 року;

-Декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 17 квітня 2012 року № ВЛ;

-Договір підряду від 02 листопада 2002 року № 1;

-Договір про пайову участь в будівництві від 24 вересня 2003 року № 3;

-Договір відступлення права вимоги нерухомого майна від 02 листопада 2015 року № 2;

-Акт приймання-передачі права вимоги нерухомого майна від 02 листопада 2015 року;

-Акт приймання-передачі від 05 січня 2017 року;

-Виписка з довідки переліку осіб, які брали участь в інвестуванні будівництва багатоповерхового житлового будинку в АДРЕСА_2 від 05 січня 2017 року;

-Довідка МП «Турія» від 05 січня 2017 року;

-Довідка управління містобудування та архітектури Луцької міської ради від 02 березня 2017 року № 189-342;

-Технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 .

Надані ОСОБА_4 документи, у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затверджених Постановою КМУ від 25 грудня 2017 року були достатніми для прийняття державним реєстратором-нотаріусом відповідного рішення.

Відповідно до інформації, що випливає з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, станом на 02 листопада 2017 року відносно квартири АДРЕСА_1 , не було відомостей про наявні зареєстровані обтяження речових прав, відомостей про заборону і вчинення реєстраційних дій та утримання від вчинення реєстраційних дій. Внаслідок чого, у державного реєстратора-нотаріуса не було законних підстав для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_4 .

При цьому, суд звертає особливу увагу, що приватним нотаріусом Луцького МНО Волинської області Ариванюк Т.О. як державним реєстратором не вчинялось жодних дій на користь ОСОБА_3 , та не відмовлялось у вчиненні таких дій, в межах предмету заявленого позивачем позову.

А тому за таких обставин, взагалі відсутнє порушення прав позивача ОСОБА_3 саме з боку приватного нотаріуса Луцького МНО Волинської області Ариванюк Т.О.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_3 , яка є позивачем по справі, та ОСОБА_5 являються замовником будівництва житлового будинку АДРЕСА_2 .

Судом достовірно встановлено, що позивачем ОСОБА_3 до позовної заяви не додано жодних доказів, які будь-яким чином могли б підтвердити обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог.

Позивачем не надано суду копії договору підряду № 1, укладеного 02 листопада 2002 року між ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та МП «Турія», із змісту якого вбачалося, або спростувалося б право власності ОСОБА_3 як замовника на весь без виключення об`єкт нерухомого майна, а саме - житловий будинок АДРЕСА_2 .

Оскільки відповідачами та їх представниками із посиланням на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 22 вересня 2017 року, яка набрала законної сили, заперечується право ОСОБА_3 як замовника на весь об`єкт будівництва, а саме - житловий будинок АДРЕСА_2 .

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У рішенні Європейського Суду від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони вживають заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Однак, позивач ОСОБА_3 ухиляється від явки в судові засідання та участі в розгляді справи, при цьому, неявка в судове засідання позивача перешкоджає розгляду цивільної справи. ОСОБА_3 не була позбавлена можливості скористатися послугами професійної правничої допомоги, однак, небажання надавати суду вичерпні та достовірні пояснення надає суду право обмежитись при винесенні рішення виключно наявними матеріалами справи.

А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Щодо позовної вимоги про виселення з трикімнатної квартири площею 91,7 кв. м. АДРЕСА_1 відповідача ОСОБА_4 з усіма приватними речами без надання іншого житлового приміщення, то вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 116 Житлового Кодексу Української РСР якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов`язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною.

Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Таким чином, підстави для виселення особи без надання іншого жилого приміщення передбачені та регулюються положеннями статті 116 Житлового Кодексу Української РСР. Однак, позовна заява ОСОБА_3 взагалі не містить будь-якого обґрунтування позовних вимог в цій частині. Підстави виселення ОСОБА_4 з трикімнатної квартири площею 91,7 кв. м. АДРЕСА_1 не зазначені та суду невідомі.

А тому за таких обставин, за повної відсутності будь-яких належних та достовірних доказів, які б підтвержили обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог в частині виселення ОСОБА_4 з трикімнатної квартири площею 91,7 кв. м. АДРЕСА_1 . А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Керуючись ст. ст. 16 ЦК України, ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 116 ЖК Української РСР ст. ст. 10-18, 81, 263-268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні її позову до ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ариванюк Тетяни Олексіївни щодо скасування державної реєстрації права власності на майно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення в повному об`ємі складено

28 жовтня 2020 року.

Суддя В.В. Ковтуненко