ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №522/12054/18

Апеляційне провадження № 22-ц/813/5260/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів-Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

учасники справи:

позивач- ОСОБА_1 ,

представник позивача-адвокат Колесник О.В.,

відповідач 1-товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»,

відповідач 2-Притикін С.А.,

представник відповідача 2-адвокат Пілюк Р.В.,

розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 12 грудня 2019 року, постановленого під головуванням судді Дармакуки Т.П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з уточненим в подальшому позовом до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі- ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант»,страховик), ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі-ДТП).

Позов обґрунтовано тим, що 28 жовтня 2017 року на 445 км-600 м автодороги Київ-Одеса, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Фольцваген, р.н. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції , в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Geely CK-2», р.н. НОМЕР_2 , яким вона керувала, внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження.

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 23 листопада 2017 року ОСОБА_2 визнано винним за ст.124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант».

Зазначала, що власник автомобіля «Geely CK-2», р.н. НОМЕР_2 , її чоловік ОСОБА_3 , звернувся до ТОВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування, у зв`язку із чим 30 березня 2018 року отримав страхове відшкодування в розмірі 9 694,84 грн., а 07 травня 2018 року він помер.

Позивач не згодна із сумою відшкодування та вказує на те, що вона має право вимагати відшкодування шкоди , як особа , яка керувала транспортним засобом, а тому зверталася до ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» із заявою про надання розрахунку виплаченого страхового відшкодування , але відповіді не отримала.

Відповідно до висновку судової експертизи, вартість збитку складає 49 745,49 грн., а тому ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» із врахуванням виплаченої суми та франшизи, повинно виплатити суму недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 36 911,72 грн. Крім того, обґрунтовуючи тим, що страхова компанія не виконала зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль в термін не пізніше 90 днів , позивач вказувала, що вона має право вимагати пеню відповідно до п.36.5 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір якої за розрахунком позивача склав 13 089,75 грн. Також позивач, вказувала на те, у зв`язку із порушенням грошового зобов`язання у спорі , що виникає із договору страхування, вона має право інфляційні збитки в розмірі 3 569,29 грн. та 3 % за користування грошовими коштами в сумі 1 668,58 грн.

В той же час, позивач вказуючи на те, що вона нею були понесені витрати на запчастини в розмірі 28 672 грн. та понесені витрати по відновлювальному ремонту автомобіля в розмірі 39 970 грн., , а всього на суму 68 642 грн. та оскільки розмір цих витрат не покриває страхова виплата ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» , то обов`язок по виплаті різниці між страховим відшкодуванням відшкодуванням та фактичним розміром шкоди складає 19 896,51 грн. та має бути покладена на відповідача ОСОБА_2 .

Посилаючись на зазначені обставини позивачка просила стягнути на її користь з:

- ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» матеріальну шкоду в розмірі 36 911,72 грн., пеню за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 13 089,75 грн. та збитки від інфляції в розмірі 3 569,29 грн., а також 3 відсотки річних у розмірі 1 668,58 грн.;

- ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 19 896,51 грн.

Відповідач ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» надало відзив та заперечення на заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якого не заперечувало щодо доплати до страхового відшкодування в розмірі 36 911,72 грн., однак лише після надання документів, що підтверджують її право на отримання страхового відшкодування, оскільки позивачем не надано доказ про прийняття у спадок від ОСОБА_3 автомобіля «Geely CK-2». Позовні вимоги щодо штрафних санкцій вважало безпідставними, оскільки страхова компанія не перебувала у договірних відносинах із ОСОБА_1 (т.1а.с.49-56,т.2 а.с.77).

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав вказуючи на те, що вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки відповідно до судової експертизи розмір заподіяної шкоди складає 49 745,49 грн., а відповідно до полісу страхова сума складає 100 000 грн., а отже страхова сума є достатньою для повного відшкодування завданої шкоди. Відповідач визнає позовну вимогу в розмірі 1 000 грн. франшизи.

Короткий зміст судового рішення першої інстанції

Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 12 грудня 2019 року, позов задоволено повністю.

Стягнуто з ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 36 911,72 грн., пеню в розмірі 13 089,75 грн., інфляційні втрати в розмірі 3 569,29 грн., а також 3 відсотки річних у розмірі 1 668,58 грн., судовий збір у розмірі 518,16 грн., а всього загальну суму в розмірі 55 757,50 грн.

Стягнуто ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 19 896,51 грн. та судовий збір в розмірі 186,64 грн.(т.2а.с.155-159).

Короткий зміст доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду в частині стягнення з нього матеріальної шкоди та судового збору скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові у вказаній частині.

Неправильність рішення суду мотивована порушенням матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт, зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що ліміт страхового відшкодування за договором складає 100 000 грн., що в повній мірі покриває шкоду, яка завдана позивачці. При цьому відповідач вказав, що згідно висновку товарознавчої експертизи вартість відновлюваного ремонту складає 57 946 грн., а матеріальний збиток склав 49 745 грн., тобто різниця між експертно доведеною вартістю ремонту і розміром збитків з урахуванням зносу складає 8 201 грн., а тому жодних підстав для стягнення з нього 19 896,51 грн. на користь позивачки у суду першої інстанції не було (т.2а.с.163-165).

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування, пені,інфляційних втрат, 3 відсотків річних та судового збору страховиком не оскаржено, а тому відповідно до ч.1ст.367 ЦПК України не переглядається.

Згідно ч.2 ст.282 ЦПК України розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження.

З урахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів палати з розгляду цивільних справ зменшилась з 48 до 15 суддів), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню не підлягає з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частиністягнення з відповідача ОСОБА_2 матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості відновлювального ремонту і вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, складеного ФОП ОСОБА_4 15 липня 2019 року вартість:

-відновлювального ремонту автомобіля становить 57 946, 97 грн.;

-матеріального збитку, завданого власнику автомобіля - 49 745,49 грн.

Крім того, суд взяв до уваги, що на придбання автозапчастин позивачка витратила 28 672 грн. та за виконання ремонтних робіт пошкодженого автомобіля позивачка сплатила ФОП ОСОБА_5 39 970 грн., а всього 68 642 грн.

Враховуючи те, що інший відповідач ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» добровільно сплатив страхове відшкодування в розмірі 11 833,87 грн., а 36 911,72 грн. стягнуто зі страховика зазначеним рішенням (всього 48 745,49 грн.матеріального збитку, завданого власнику автомобіля), суд стягнув з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки19 896,51 грн. (різницю між сумами 68 642 та 48 745,49).

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду виходячи з наступного.

Фактичні обставини, встановлені судом

Встановлено, що 28 жовтня 2017 року на 445 км-600 м автодороги Київ-Одеса, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Фольцваген, р.н. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Geely CK-2», р.н. НОМЕР_2 , яким керувалаОСОБА_1 , внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження.

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 23 листопада 2017 року ОСОБА_2 визнано винним за ст.124 КУпАП (т.1а.с.13).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів СЕРІЇ ак № 2420884 від 03 лютого 2017 р., страхова сума за шкоду заподіяну майну 100 000 грн., франшиза 1 000 грн. (а.с.57).

На підставі заяви ОСОБА_3 , власника автомобіля «Geely CK-2», р.н. НОМЕР_2 ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» перерахувало йому в рахунок страхового відшкодування 30 березня 2018 року 9 694 грн. 82 коп. , а також 07 червня 2018 року в розмірі 2138 грн. 95 коп., (всього - 11 833 грн.) та пеню за несвоєчасне виплачене страхове відшкодування в розмірі 137 грн. 48 коп. (т.1а.с.96-98).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (т.1а.с.15).

Згідно довідки приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Рубінчик Л.О. спадкоємцем померлого ОСОБА_3 є ОСОБА_1 (т.1а.с.16).

Із висновку №19-2316/1960 судової автотоварознавчої експертизи по визначенню ринкової вартості КТЗ, вартості відновлювального ремонту і вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, складеного ФОП ОСОБА_4 15 липня 2019 року видно , що ринкова вартість автомобіля «Geely CK-2», р.н. НОМЕР_2 , в непошкодженому внаслідок ДТП стані, станом на дату настання ДТП 28 жовтня 2017 року, визначається рівною 91 848 грн., авартість:

-відновлювального ремонту автомобіля становить 57 946, 97 грн.;

-матеріального збитку, завданого власнику автомобіля - 49 745,49 грн.(т.1а.с.248-253).

За виконання ремонтних робіт пошкодженого автомобіля позивач сплатила на користь ФОП ОСОБА_5 34 840 грн. та на придбання автозапчастин витратила 28 672 грн., а всього - 68 642 грн. , що підтверджено актом виконаних робіт від 30 травня 2018 року, товарним чеком та квитанцією (т.1а.с.21-23).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч.2ст.1192 ЦК України розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно вимог ч.1ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Таким чином, отримавши від страхової компанії лише 11 833грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди позивачка вправі була звернутися до суду з вимогою до відповідачів:

-ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» - про стягнення, зокрема, 36 911,72 грн., для страхового відшкодування 49 745,49 грн. (11 833,87+36 911,72), тобто матеріального збитку,завданого її автомобілю з урахуванням зносу, який встановлений висновком наведеної вище судової автотоварознавчої експертизи;

-Притикіна С.А. - про стягнення різниці між фактично фактично понесеними матеріальними збитками та виплатами, які підлягають відшкодованню страховою компанією, тобто 19 896,51 грн. (68 642 - 48 745,49).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що внаслідок ДТП з вини ОСОБА_2 позивачці ОСОБА_1 заподіяно майнову шкоду в розмірі 68 642 грн. та є наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, що становить 19 896,51 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Любашівського районного суду Одеської області від 12 грудня 2019 року, частині задоволення вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, судових витрат, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання судового рішення.

Головуючий

Судді: