Постанова

Іменем України

11 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 761/3855/18

провадження № 61-9442св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Національний музей історії України,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного суду у складі судді Шахової О. В. від 26 березня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Національного музею історії України (далі - НМІУ), третя особа -

ОСОБА_2 , про визнання її звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення від 24 листопада 2017 року № 342, поновлення її на посаді завідувача господарського відділу НМІУ, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що згідно Наказу Генерального директора НМІУ від 24 листопада 2017 року № 342 ОСОБА_1 було звільнено з посади завідувача господарського відділу Національного музею історії України за пунктом 3 статті 40 КЗпП України.

Відповідач, зазначаючи в наказі від 24 листопада 2017 року № 342 про те, що однією з підстав для звільнення є правила внутрішнього трудового розпорядку музею, не вказує які саме правила були нею порушені.

Акт про відсутність її на роботі від 23 листопада 2017 року містить виключно суб`єктивні думки генерального директора НМІУ ОСОБА_2 та членів комісії, які підписували даний акт, адже 23 листопада 2017 року вона була присутня на робочому місці та виконувала службові обов`язки, про що, серед іншого, свідчить службова записка позивача з відміткою НМІУ, на якій міститься дата та час реєстрації позивачкою документів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня

2018 року позов задоволено. Визнано звільнення ОСОБА_1 на підставі наказу Генерального директора НМІУ ОСОБА_2 від 24 листопада 2017 року № 342 неправомірним та скасовано його.Поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача господарського відділу Національного музею історії України з 25 листопада 2017 року. Стягнуто з Національного музею історії України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 186 842,34 грн без вирахування податків, зборів та обов`язкових платежів. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що звільнення позивача із займаної посади є незаконним та таким, що відбулося із порушенням вимог чинного трудового законодавства.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 березня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Генерального директора НМІУ ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року.

Апеляційним судом відмовлено у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України, оскільки є ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї ж особи на це ж саме судове рішення.

Аргументи учасників справи

Узагальнені вимоги касаційної скарги

У травні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 , в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 26 березня 2019 року та направити справу на новий розгляд до Київського апеляційного суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження, чим порушив право позивача на доступ до суду. Унаслідок невірного визначення Київським апеляційним судом ОСОБА_2 статусу, як особи, що звернулась із апеляційною скаргою, - 06 березня 2019 року судом апеляційної інстанції безпідставно застосовано положення пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України та помилково відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу

У червні 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду заперечення на касаційну скаргу, у якому, посилаючись на безпідставність доводів касаційної скарги та законність і обґрунтованість ухвали апеляційного суду, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 30 травня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано справу № 761/3855/18 з суду першої інстанції.

13 червня 2019 року матеріали цивільної справи № 761/3855/18 надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду

від 21 вересня 2020 року вказану справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що 25 вересня 2018 року ухвалено рішення Шевченківського районного суду міста Києва.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 січня 2019 року у задоволенні клопотання Національного музею історії України про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року відмовлено. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Національного музею історії України на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року з підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що апеляційну скаргу подано Національним музеєм історії України з пропуском строку, а наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення не є поважними.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Національного музею історії України на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 358 ЦПК України.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що є ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження Національного музею історії України на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року в цій же справі.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, 18 березня 2019 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 березня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Генерального директора НМІУ ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року.

Апеляційним судом відмовлено у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України, оскільки є ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї ж особи на це ж саме судове рішення.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного суду від 26 березня 2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право на ефективний судовий захист передбачає, що сторони цивільного судочинства повинні мати змогу реалізувати право подати апеляцію з того моменту, коли вони фактично поінформовані про самі судові рішення, що можуть порушувати їх законні права чи інтереси (RYAZANTSEV v. RUSSIA, N 21774/06, § 53, від 10 березня 2011 року).

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

З матеріалів справи вбачається, що 18 березня 2019 року ОСОБА_2 як третя особа у справі звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року.

Постановляючи ухвалу від 26 березня 2019 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Генерального директора Національного музею історії ОСОБА_2 на підставі пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України, апеляційний суд виходив з того, що ухвалами Київського апеляційного суду від 04 січня 2019 року та 06 березня 2019 року судом відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Генерального директора НМІУ ОСОБА_2 на це саме судове рішення.

Апеляційне провадження є важливою процесуальною гарантією захисту прав і охоронюваних законом інтересів осіб, які брали участь у розгляді справи у випадках та порядку, встановлених ЦПК України та закріплених у статті 17 цього Кодексу.

Судом касаційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ухвалами Київського апеляційного суду від 04 січня 2019 року та 06 березня 2019 року судом відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача саме Національного музею історії України на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року, який є самостійною стороною у справі та має статус відповідача, при цьому жодних рішень про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , як третьої особи у справі, суд не постановляв.

Європейський суд з прав людини вказує, що відповідно до пункту 1

статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Отже, з вищевикладеного вбачається, що судові процедури повинні бути справедливими, а тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи.

Суд апеляційної інстанції вказані обставини до уваги не прийняв, відмовивши у відкритті апеляційної скарги без належних правових підстав, порушив право позивача на апеляційне оскарження судового рішення як складової частини права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 353 ЦПК України.

Висновки за результатом розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

У частинах третій, четвертій статті 406 ЦПК України зазначено, що касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Відповідно до частини четвертої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За умови обмеження реалізації права ОСОБА_2 на апеляційне оскарження судового рішення, оскаржувана ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України, постановлена з порушенням норм процесуального права, що в силу частини четвертої статті 406 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею справи на розгляд до відповідного суду апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржувана ухвала апеляційного суду - скасуванню, а справа - передачі до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Під час продовження розгляду справи апеляційний суд має врахувати викладене вище, повторно вирішити питання про відкриття апеляційного провадження із викладенням обґрунтованих мотивів відкриття апеляційного провадження чи відмови у відкритті апеляційного провадження.

У такому випадку розподіл судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України не проводиться.

Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 26 березня 2019 року скасувати, справу передати до Київського апеляційного суду для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:С. Ю. Бурлаков
А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. А. Стрільчук