Справа № 308/6276/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

28 жовтня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Придачук О.А.

за участю секретаря судового засідання - Бомбушкар В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник по договору про надання правової допомоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа служба у справах дітей Ужгородської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник по договору про надання правової допомоги ОСОБА_2 , звернулась до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_3 , третя особа служба у справах дітей Ужгородської міської ради, про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги мотивує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який було розірвано на підставі рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 29 листопада 2010 року.

У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька - ОСОБА_4 , яка проживає разом із матір`ю і знаходиться на повному її утриманні .

Починаючи з 2010 року ОСОБА_3 дитину взагалі не бачив та не навідував, вихованням дитини не займається, не піклується про її стан здоров`я, не дбає про фізичний і духовний розвиток, матеріально не утримує, має заборгованість по сплаті аліментів, що свідчить про ухилення від батьківських обов`язків.

Вказує, що 08.11.2012 року вона уклала шлюб із ОСОБА_5 , та від цього шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_6 .

Вся сім`я разом проживає у будинку, має хороші житлово-побутові умови з дотриманням санітарно-гігієнічного стану, є в наявності всі необхідні комунікації.

Також, донька - ОСОБА_4 має всі умови для нормального розвитку, їй виділено окрему кімнату, обладнану сучасними меблями, телевізором, комп`ютером, шкільним приладдям та ін.

Теперішній чоловік позивачки - ОСОБА_5 , піклується про ОСОБА_4 , цікавиться її навчанням та здоров`ям.

Позивачка матеріально утримує ОСОБА_4 , дбає про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Крім того, останні роки мати мала можливість відвезти дочку на відпочинок за кордон. Однак, у неї, постійно, виникають проблеми із дозволом біологічного батька відносно тимчасового перебування ОСОБА_7 за кордоном.

З метою захисту інтересів малолітньої 26.06.2018 р., 13.08.2018 р., 10.10.2018 р. позивач зверталась до органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому щодо сприяння у вирішенні питання позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо його малолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак їй рекомендовано знайти взаєморозуміння в стосунках з колишнім чоловіком. Стосовно доньки - питання не розглядалось.

На заяви від 13.08.2018, 10.10.2018 позивачу надіслано висновок органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому від 27.09.2018 року, який вона отримала 19.10.2018 р., відповідно до якого Виконавчий комітет, як орган опіки та піклування Ужгородської міської ради, вважає за недоцільне: позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не наводячи жодного аргументу - участі батька у вихованні дитини.

З таким висновком позивачка не погоджується, вважає його не обгрунтованим та упередженим. Він не містить відомостей щодо умов проживання дитини, матері. Відсутні відомості про батька, ставлення його до доньки, її відвідування, його участь у вихованні та інші обставини, що мають істотне значення. Розмови з батьком, взагалі, не було, у наявності тільки його пояснювальна записка. Мати не була повідомлена про дату засідання комісії і тому не змогла надати пояснення.

А тому на підставі наведеного просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 , відносно малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник позивача та позивачка в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. У заяві зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують.

Відповідач у судове засідання не з`явився повторно , хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву у визначений судом строк відповідач не надіслав, а тому суд уважає, що у відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, просив відмовити в задоволенні позову та врахувати висновок органу опіки та піклування №447 /34-34 від 27.09.2018 року.

Враховуючи вищенаведене, суд у відповідності до ст. ст.211,223 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів. Крім того судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно статтей 9,18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 р., Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який було розірвано на підставі рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 29 листопада 2010 року, справа №2- 1525/2010.

У шлюбі народилася донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 07 серпня 2006 року, серія НОМЕР_1 , що видане міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області.

08.11.2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 уклали шлюб, про що 08.11.2012 складено відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгород Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області відповідний актовий запис №431. Від шлюбу у них народилася донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Також судом встановлено , що члени сім`ї, яка складається з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , зареєстровані та проживають будинку АДРЕСА_2 .

Наведене підтверджується актом обстеження умов проживання малолітньої ОСОБА_4 , складеним комісією 13.06.2018 р., з якого також вбачається, що житлово-побутові умови проживання сім`ї хороші, санітарно-гігієнічний стан приміщення відповідає всім нормам, є в наявності газ, електроенергія, холодна і гаряча вода, наявні всі умови для нормального розвитку та виховання, створено умови для виховання і розвитку дитини, зокрема їй виділено окрему кімнату, обладнану сучасними меблями, телевізором, комп`ютером, шкільним приладдям та ін., а також актом обстеження житлово-побутових і матеріальних умов позивачки, посвідченим 08.08.2018 депутатом Хустської міської ради Чепка М.А.

Разом з тим, судом встановлено, що уже тривалий час , а саме з 2010 року ОСОБА_3 , як батько, вихованням дитини, Доньки ОСОБА_4 взагалі не займається, не піклується про її стан здоров`я, не дбає про фізичний і духовний розвиток, матеріально не утримує, жодного разу не відвідував, не вітає зі святами та ін.

Наведене також підтверджується актом обстеження умов проживання малолітньої ОСОБА_4 , складеним 13.06.2018 р. комісією за участю служби у справах дітей виконкому Хустської міської ради та Хустського міського центру соціальних служб для дітей, молоді та сім"ї, в якому викладено результат бесіди і ставлення членів сім`ї до виховання дитини і з якого видно, що зі слів дитини з`ясовано, що вона свого біологічного батька не бачила, не впізнає, він до неї не навідується, близько 8-ми років вони не спілкуються, він нею не цікавиться.

Відповідно до характеристик, наданих гімназією - інтернат м.Хуста Закарпатської області відносно ОСОБА_4 № 107 від 04.07.2018 року та №621 від 28.10.2020 року , батько ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , за період 2016-2020 рр. школу не навідував та не цікавився навчанням дочки.

Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів № 4-27812923/20 від 27.10.2020 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на 01.10.2020 року згідно виконавчого листа №2-1525 від 09.03.2011 року має заборгованість 65707,34 гривень.

Зі змісту наданої суду, представником позивачки, заяви ОСОБА_8 від 26.10.2020 убачається, що він є сусідом ОСОБА_1 та своєю заявою засвідчує, що під час розмов з ОСОБА_7 - донькою позивачки, вона про батька ніколи не згадує, більше восьми років його не бачила та не впізнає. Доньку відповідач не навідує, має велику заборгованість по сплаті аліментів.

Зі змісту наданої суду, представником позивачки, заяви ОСОБА_9 від 26.10.2020 убачається, що він є сусідом ОСОБА_1 та своєю заявою засвідчує, що батько ОСОБА_4 її не навідує, не бере участі у її матеріальному забезпеченні та фізичному розвитку.

Всі наведені обставини свідчать про те, що батько малолітньої ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , взагалі ухиляється від її виховання, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться її навчанням, як батько не здійснює підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, матеріально її не забезпечує.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитинита/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно з ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

За приписами ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач ОСОБА_3 жодних заперечень та доказів на спростування доводів позивача суду не надав та у судове засідання для розгляду справи по суті не з`явився.

Таким чином, суд уважає доведеним , що відповідач протягом тривалого часу повністю ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своєї доньки ОСОБА_4 , не піклується про її фізичний та духовний розвиток, матеріально не забезпечує, не займається її вихованням, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не забезпечує необхідним харчуванням, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, а тому, для захисту прав та інтересів дитини, позов слід задовольнити.

Що стосується заперечень третьої особи - служби у справах дітей проти заявленого ОСОБА_1 позову, суд уважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст.. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Служба у справах дітей, заперечуючи у своїй письмовій заяві проти позову, надала суду письмовий висновок органу опіки та піклування №447 /34-34 від 27.09.2018 року за наслідками розгляду заяви позивачки , щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо його малолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дитини.

В суді встановлено , що з метою захисту інтересів малолітньої 26.06.2018 року, 13.08.2018 року та 10.10.2018 року позивач неодноразово зверталась до органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому щодо сприяння у вирішенні питання позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо його малолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Однак, відповідно до наявного у матеріалах справи повідомлення від 23.07.2018 року №331/34-34, служба у справах дітей виконкому Ужгородської міської ради повідомила позивачку, що батько дитини ОСОБА_7 , ОСОБА_3 заперечив щодо позбавлення його батьківських прав та заявив про відсутність у нього заборгованості по сплаті аліментів, має намір звернутись з заявою про встановлення графіку побачень з дитиною. Тому, Служба у справах дітей не вбачає підстав для підготовки та надання позитивного висновку стосовно доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно його доньки, та рекомендовано знайти взаємопорозуміння в стосунках з колишнім чоловіком для подальшого нормального розвитку спільної дитини.

На заяву ОСОБА_1 , їй також надіслано висновок органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому від 27.09.2018 року №447/34-34. Згідно вказаного висновку Виконавчий комітет, як орган опіки та піклування Ужгородської міської ради, вважає за недоцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Разом із тим, судом встановлено, що такий висновок органу опіки і піклування є необгрунтованим, не аргументованим та з точки зору питання яке ставилося на вирішення органу опіки та піклування взагалі не дослідженим, оскільки взагалі не містить відомостей щодо участі батька у житті та вихованні дитини, не з"ясовано чи батько піклується про фізичний і духовний розвиток дитини та її навчання, не з"ясовано ставлення батька до доньки і навпаки відношення дитини до батька, також не з"ясовувалося чи забезпечує батько дитину матеріально, чи бере участь у забезпеченні дитини необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, а також взагалі не досліджувалися інші обставини, що мають істотне значення для вирішення поставленого позивачкою питання. Крім того мати дитини не була повідомлена про дату засідання комісії і тому не змогла надати свої пояснення і аргументувати підстави свого звернення .

Окрім того, суд звертає увагу, що інформація надана батьком щодо відсутності у нього заборгованості по сплаті аліментів, не перевірена органом опіки та піклування, не відповідає дійсності та спростована в ході судового розгляду справи, а саме наданим державним виконавцем розрахунком заборгованості по сплаті аліментів № 4-27812923/20 від 27.10.2020 року. З якого убачається , що заборгованість по сплаті аліментів існувала кожного року починаючи з часу призначення таких судом, а саме з 2010 року і загалом станом на 01.10.2020 р. становить 65707,34 гривень при тому , що сплачено аліментів з 2010 року лише 9693,16 грн.

Також, суду не надано будь-яких доказів на підтвердження здійснення перешкод відповідачу у реалізації батьківських прав та обов`язків щодо дитини, а за наявності таких перешкод , спроб батька врегулювати це питання , зокрема шляхом звернення до служби у справах дітей чи до суду.

Натомість орган опіки та піклування підійшов поверхнево до вирішення поставленого позивачкою питання щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , обмежившись лише вивченням житлово -побутових умов за місцем проживання відповідача та взагалі не взявши до уваги інтереси дитини.

Оскільки, у висновку органу опіки і піклування Ужгородського міськвиконкому від 27.09.2018 року №447/34-34 відсутні обгрунтування такого, висновок не відповідає інтересам дитини, тому суд не погоджується з наданим висновком та при прийняті рішення не бере його до уваги.

Враховуючи інтереси малолітньої дитини, суд приходить до переконання , що позовні вимоги слід задовольнити та позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо його неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Керуючись п. 2 ч.1 ст. 164 СК України, ст. ст. 10,12,13,18,81,258,259,263-265, 280-282, 284, 289, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 , відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешканки АДРЕСА_2 , суму в розмірі 768,40 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.А. Придачук