КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання - Войтенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 11 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про стягнення штрафних санкцій,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Першого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області (далі - Перший ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області), Державної казначейської служби України (далі - ДКС України), Міністерства юстиції України (далі - Мін`юст України), в якому просив стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України на його користь суму індексу інфляції у розмірі 2 089,39 грн за весь час прострочення заборгованості у розмірі 35 931,03 грн Першого ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області та трьох процентів річних у розмірі 747,17 грн від зазначеної простроченої суми, а всього - 2 836,56 грн шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку ДКС України та стягнути з Першого ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області на його користь понесенні судові витрати у загальному розмірі 7 768,40 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11 березня 2020 року провадження у справі закрито в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Першого ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області про стягнення штрафних санкцій.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження, суд першої інстанції виходив з того, що є судове рішення, що набрало законної сили, ухвалене з приводу спору між цими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач через свого представника - адвоката Топора А.І. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати, з мотивів невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи та порушення норм процесуального права.

Як на підставу своїх вимог посилається на те, що постанова Чернівецького апеляційного суду від 12 вересня 2019 року у справі № 711/1465/19, якою було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Першого ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області про стягнення суми встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних та на яку послався суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, була прийнята з процесуальних підстав, а саме внаслідок незалучення до участі в справі усіх належних відповідачів, а не по суті норм матеріального права, тому він не позбавлений права на звернення до суду з цими ж вимогами після усунення недоліків позовної заяви.

Закриваючи провадження у справі, суд не врахував, що у справах різняться між собою предмети позовів, а відповідно і підстави, а не лише сторони, зокрема у справі № 711/1465/19 позивач просив стягнути кошти з Першого ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області, а у даній справі № 757/57849/19-ц - за рахунок Державного бюджету України.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) за довіреністю - старший державний виконавець Осух В.О. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також відзиву на неї, колегія суддів вважає, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з таких підстав.

За правилом частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що у лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Першого ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області про стягнення встановленого індексу інфляції за весь час прострочення заборгованості - 35 931,03 грн у розмірі 2 089, 39 грн та 3 % річних від простроченої суму боргу - 35 931,03 грн у розмірі 747,17 грн починаючи з 6 лютого 2018 року, тобто від дня набрання рішенням законної сили, по 16 жовтня 2018 року.

За наслідком вирішення таких вимог 30 липня 2019 року Першотравневий районний суд м. Чернівців у справі № 711/1465/19 ухвалив рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Першого ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області про стягнення суми встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми в порядку статті 625 ЦК України відмовив у повному обсязі.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 12 вересня 2019 року рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 30 липня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у позові ОСОБА_1 до Першого ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області про стягнення суми встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних відмовлено з інших підстав, а саме у зв`язку з тим, що позов пред`явлено не до усіх осіб, прав, свобод, інтересів та обов`язків яких стосується спір.

При цьому апеляційний суд роз`яснив, що позивач не позбавлений права на звернення до суду першої інстанції з такими ж вимогами із зазначенням сторін, які повинні брати участі у розгляді справи.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, вважав, що спір між ОСОБА_1 та Першим ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області про той самий предмет і з тих самих підстав уже вирішено постановою Чернівецького апеляційного суду від 12 вересня 2019 року у справі № 711/1465/19 а тому провадження у справі в цій частині позовних вимог підлягає закриттю.

Однак із таким висновком суд колегія суддів погодитися не може.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Підстави для закриття провадження у справі є вичерпними та визначені у статті 255 ЦПК України.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Отже, за змістом зазначеної норми процесуального права закриття провадження у справі можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто повністю збігаються за складом учасників справи, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав для закриття провадження у справі.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

При визначенні підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року (справа № 6-79цс15).

Так, у справі, яка переглядається, та у справі, судове рішення в якій набрало законної сили, предметом позову стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суму боргу у розмірі 35 931,03 грнзгідно положень статті 625 ЦК України за аналогічний період та в розмірах 2 089,39 грн і 747,17 грн відповідно.

Обставиною, якою позивач обґрунтовує свої вимоги в обох справах, є посилання на несвоєчасне виконання Першим ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій областіобов`язку, покладеного на нього рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 вересня 2017 року щодо повернення йому грошових коштів, сплачених за автомобіль.

Сторонами спору у справі № 711/1465/19 були позивач ОСОБА_1 та відповідач Перший ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області.

У даній справі сторонами є позивач ОСОБА_1 та відповідачі Перший ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області, ДКС України, Мін`юст України.

З наведеного слідує, що спірні правовідносини в даній справі є аналогічними правовідносинам у справі, в якій ухвалене судове рішення про відмову в позові, але вони не є тотожними у зв`язку з відсутністю двох складових, необхідних для застосування пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України, а саме: тотожних підстав, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, та сторін спору.

Закриваючи провадження у справі, суд не врахував, що справі № 711/1465/19 позивач просив стягнути інфляційні втрати та три відсотки річних від простроченої суму боргу з Першого ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області, а у даній справі № 757/57849/19-ц - за рахунок коштів Державного бюджету України.

Позивач, скориставшись своїм правом на доступ до правосуддя, проголошеним статтею 55 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, пред`явив позов про стягнення суми встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми в порядку статті 625 ЦК України з усуненням недоліків попереднього позову, які апеляційний суд не вправі був розглядати (заміна або залучення учасників справи), що не заборонено чинним процесуальним законом та встановлено у постанові Чернівецького апеляційного суду від 12 вересня 2019 року.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, не дослідив зміст ухвалених судових рішень та пред`явленого ОСОБА_1 позову, не перевірив правові підстави, з яких його було заявлено та суб`єктний склад учасників справи, з огляду на принцип забезпеченості доступу до правосуддя належним чином не визначився чи допустимо здійснювати провадження у справі за наявності наведених вище обставин, а тому оскаржувана ухвала про закриття провадження у справі є такою, що не відповідає обставинам справи та постановлена з порушенням норм процесуального права.

Статтею 379 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, а висновок суду щодо закриття провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Першого ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області про стягнення штрафних санкційє помилковим та не відповідає нормам діючого законодавства, тому у відповідності до статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи в цій частині для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Оскільки справа передається для продовження розгляду до суду першої інстанції, то відсутні підстави для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в апеляційному суді відповідно до положень статей 141, 382 ЦПК України.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 11 березня 2020 року скасувати, справу в частині розгляду позовних вимог ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про стягнення штрафних санкцій направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: С.А. Голуб

Д.О. Таргоній