Справа № 277/666/20
Номер рядка звіту 65
"25" листопада 2020 р. смт Ємільчине
Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Заполовського В. В.
за участю секретаря судових засідань Сороки М. М.
розглянувши, відповідно до вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить суд постановити рішення, яким визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування частиною житлового будинку АДРЕСА_1 .
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.04.2011 року ОСОБА_3 , подарував їй 45/100 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_2 . 16.06.2011 року за нею зареєстроване право власності на вищевказану частину будинку в КП «Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради. 20.11.2018 року право власності на 45/100 частин житлового будинку, що знаходяться в АДРЕСА_2 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
26.11.2018 року вона звернулась до Ємільчинської селищної ради з заявою про присвоєння нової поштової адреси, так як з колишнім власником житла ОСОБА_3 вони перебували на одній поштовій адресі і рішенням виконкому селищної ради від 28.11.2018 року її частині житлового будинку було присвоєно новий поштово-адресний номер - АДРЕСА_1 . За вказаною адресою зареєстрований також і відповідач з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі до 17.05.2018 року.
Після розірвання шлюбу відповідач виїхав з даного будинку в травні 2018 року та вже більше ніж два роки там не проживає. Крім того не сплачує комунальні платежі, в утриманні житлового будинку участі не бере (будинок потребує ремонту), особистих речей в будинку не має і взагалі будинком не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням вона не чинила і не чинить на даний час.
Враховуючи наведене, позивач вважає, що ОСОБА_2 втратив право користування житловим приміщенням АДРЕСА_1 у зв`язку з тривалою, понад один рік без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, крім того не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по його утриманню, а тому вона, як власниця житла вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідач створює їй перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження її майном.
Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує, а також просила стягнути з відповідача на її користь сплачену суму судового збору.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце слухання справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, причини неявки суду не повідомив.
Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі в яких вказали, що ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з травня 2018 року.
З-за таких обставин, враховуючи те, що у справі зібрано достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 223, 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.
Згідно ксерокопії договору дарування 45/100 частин житлового будинку від 18.04.2011 року ОСОБА_3 передав, а ОСОБА_1 прийняла у власність 45/100 (сорок п`ять сотих) частин житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_2 . (а.с. 8-9).
Відповідно до ксерокопії витягу про державну реєстрацію прав від 16.06.2011 року житловий будинок в 45/100 частин зареєстрований на праві власності за ОСОБА_1 (а.с. 11).
Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 17.05.2018 року шлюб, зареєстрований 30.07.2010 року між позивачем та відповідачем розірвано. (а.с. 14).

Як вбачається з довідки Ємільчинської селищної ради Житомирської області № 2810 від 16.07.2020 року позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Також за вказаною адресою зареєстровані її колишній чоловік ОСОБА_2 та діти: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 15).

Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Ємільчинської селищної ради Житомирської області № 154 від 28.11.2018 року присвоєно поштово-адресний номер частині будинку ОСОБА_3 : АДРЕСА_2 та присвоєно поштово-адресний номер частині будинку ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . (а.с. 17).

Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов життя ОСОБА_1 від 16.01.2020 року та 24.07.2020 року ОСОБА_2 був відсутній, особистих речей його виявлено не було, зі слів сусідів ОСОБА_2 не проживає в будинку з травня 2018 року. (а.с. 18-19).

При вирішенні спору суд керується наступними нормами права.

Стаття 317 ЦК України вказує, що право власності являє собою право користування, володіння та розпорядження майном.

Також відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. ст. 321, 387 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а захист права власності забезпечується державою.

Забезпечуючи гарант захисту права власності, законодавець надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Згідно зі ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини, розпоряджатися житлом на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відмову відповідача у добровільному порядку знятися з реєстрації суд вважає порушенням права власника - ОСОБА_1 щодо вільного розпорядження своєю власністю.

Крім того відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до положень ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, оскільки відповідач з травня 2018 року не проживає в будинку по АДРЕСА_1 , в добровільному порядку не бажає знятися з реєстрації за вказаною адресою, що є порушенням права власника квартири ОСОБА_1 вільно розпоряджатися своєю власністю, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком та задовольняє позов повністю.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 263-268 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 таким, що втратив право користування частиною житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840,80 грн. судового збору.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Ємільчинським районним судом Житомирської області за заявою відповідача протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 25.11.2020 року.

Суддя /підпис/

Копія вірна:

Суддя: В. В. Заполовський