Справа № 161/3369/20
Провадження № 2/161/1808/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

з участю секретаря судового засідання Фурман Ю.В.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, -

В С Т А Н О В И В:

02.03.2020 року ОСОБА_3 звернулася до суду до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що їй та відповідачці на праві спільної часткової власності (по 1/2 частці кожній) належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вона та ОСОБА_4 , як співвласники даного будинку, користуються приміщеннями, господарськими будівлями та спорудами, що фактично складають два окремі ізольовані один від одного житлові приміщення з окремими входами. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.02.2018 року № 104, їй належить право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :21:126:0057, площею 0,05 га., яка використовується для обслуговування належної 1/2 частини будинку, що фактично складає відокремлене житлове приміщення з самостійним виходом. Інша 1/2 частина вказаної земельної ділянки належить відповідачці. Через неприязні стосунки, що склалися між нею та ОСОБА_4 , добровільно вирішити питання виділу у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, а саме: відокремлених житлових приміщень з самостійними виходами у житловому будинку АДРЕСА_1 не виявляється можливим, оскільки ОСОБА_4 відмовляється звертатися до нотаріуса для укладення договору про поділ нерухомого майна, що є у їх спільній частковій власності. Технічна можливість поділу спірного будинковолодіння відповідно до часток співвласників встановлена висновком будівельно-технічної експертизи № 11/5, складеним 24.01.2019 року на її замовлення. Зазначає, що згідно висновку будівельно-технічної експертизи № 11/5, складеного 24.01.2019 року, фактичні долі при здійсненні виділення майна в натурі, не відповідають ідеальним часткам, так ідеальні частки у праві власності складають по 1/2, а розрахунок фактичних долей становить 55/100 та 45/100 частин відповідно. Отже є відхилення від розміру ідеальних часток співвласників при виділенні майна в натурі, у зв`язку із чим поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась, тобто їй. Враховуючи наведене, просить суд припинити режим спільної часткової власності на спірний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, виділити їй в натурі 1/2 його частку та визнати за нею право власності на відокремлене житлове приміщення з самостійним виходом (житловий будинок), загальною площею 45,8 кв.м, житловою площею 32,7 кв.м, у даному житловому будинку, стягнувши з ОСОБА_4 на її користь грошову компенсацію за відхилення від вартості, яка приходиться на ідеальну частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в сумі 39 878,12 грн., а також стягнути з відповідачки понесені судові витрати по даній справі витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11200,00 грн. та витрати, пов`язані із проведенням будівельно-технічної експертизи, у розмірі 3200,00 грн.

13.04.2020 року від ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву у якому остання зазначила, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.10.2008 року у справі № 2-432/2008, їй було виділено у будинковолодінні АДРЕСА_1 приміщення квартири АДРЕСА_2 , з ґанком та частиною огорожі, що становить 55,2 % від всього будинковолодіння, та ОСОБА_5 виділено у вказаному будинковолодінні приміщення квартири АДРЕСА_3 , з ґанком, сарай, частину огорожі з хвірткою, що становить 44,7 % від всього будинковолодіння. Для проведення вказаного розподілу ОСОБА_5 зобов`язано замурувати фактично існуючий дверний проріз в перегородці та влаштувати зовнішні сходи на дах. Обох співвласників зобов`язано влаштувати автономні системи опалення, електропостачання та газопостачання за погодженням з відповідними інстанціями. Також, їй та ОСОБА_5 виділено господарські будівлі по АДРЕСА_1 : у співвідношенні 45,9 % та 54,1 % відповідно, з урахуванням компенсації за відступ від ідеальної частки. Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 16.12.2008 року, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.10.2008 року залишено без змін. За період з 27.05.2009 року по 30.09.2010 року нею на виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.10.2008 року у справі № 2-432/2008 сплачено 14 000,00 грн. За усною домовленістю її зобов`язання перед ОСОБА_5 на суму 1596,51 грн. згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.10.2008 року у справі № 2-432/2008, припинене в порядку ч. 1 ст. 601 ЦК України, зарахуванням зустрічних однорідних вимог. Внаслідок зазначеного, вона та ОСОБА_5 претензій до один одного не мали. Враховуючи рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.10.2008 року право спільної часткової власності на спірний житловий будинок припинено. Співвласники набули право власності на виділене майно, у зв`язку з чим, ОСОБА_6 спадкоємець ОСОБА_5 , 20.02.2018 року уклала із позивачем Договір купівлі-продажу №104. За таких обставин, вважаю позивачем обрано помилковий спосіб захисту своїх прав. На підставі викладеного, в задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

22.06.2020 року представником позивача було подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої він просить прийняти до розгляду прохальну частину позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності в наступній редакції: припинити режим спільної часткової власності ОСОБА_3 на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 ; виділити в натурі 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 та визнати право власності ОСОБА_3 на відокремлене житлове приміщення з самостійним виходом (житловий будинок), загальною площею 45,8 кв.м, житловою площею 32,7 кв.м, у житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , до складу якого входить: коридор 2- 1 площею 4,8 кв.м, кухня 2-2 площею 8,3 кв.м, кімната 2-3 площею 18,3 кв.м, кімната 2-4 площею 14,4 кв.м, ганок (а3), сарай (Б-1), вбиральня (В), 51/100 частина огорожі (1); стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за відхилення від вартості, яка приходиться на ідеальну частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в сумі 39 878,12 грн.; вирішення питання розподілу судового збору. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 грошової компенсації за відхилення від вартості, яка приходиться на ідеальну частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в сумі 39 878,12 грн. залишено без розгляду.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, які викладені у позові та заяві про уточнення позовних вимог, просила їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача щодо задоволення позову заперечував та, посилаючись на відзив на позовну заяву, просив в його задоволенні відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене підтверджується договором купівлі-продажу від 20.02.2018 року № 103 (а.с. 9-10) та відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності про №114795275 від 21.02.2018 року (а.с. 11).

В свою чергу, відповідачу ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належить інша 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 144487020 від 08.11.2018 року (а.с. 17-22).

Згідно технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , загальна площа даного спірного житлового будинку становить 101,6 кв.м, житлова площа становить 65,1 кв.м. (а.с. 25-30).

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.02.2018 року № 104, ОСОБА_3 , належить право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :21:126:0057, площею 0,0500 га., цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, адреса: АДРЕСА_1 , що використовується для обслуговування вищевказаної останній частини будинку (а.с. 12-15).

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_4 , на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯМ №908230, належить право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :21:126:0058, площею 0,0500 га., цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, адреса: АДРЕСА_1 , що використовується для обслуговування належної останній 1/2 частини будинку (а.с. 24).

У своєму позові, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_3 просить суд, зокрема, припинити режим спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . та виділити в натурі 1/2 частку спірного житлового будинку, на підставі висновку будівельно-технічної експертизи № 11/5, складеного 24.01.2019 року (а.с. 31-50).

З вищевказаного висновку вбачається, що розподіл в натурі будинковолодіння по АДРЕСА_1 в частках по 1/2 частині будинковолодіння з метою обладнання окремих ізольованих відокремлених житлових приміщень з самостійними виходами можливий по фактичному користуванні співвласниками частинами будинковолодіння без перепланувань і переобладнань житлового будинку.

Згідно висновку будівельно-технічної експертизи № 11/5, складеного 24.01.2019 року, ОСОБА_4 може бути виділено в натурі 1/2 частки у праві власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 , що фактично становить відокремлене житлове приміщення з самостійним виходом №1 (загальною площею 55,8 кв.м, житловою площею 32,4кв.м), до складу якої входять: коридор 1-1 площею 6,3 кв.м, кухня 1-2 площею 10,8 кв.м, коридор 1-3 площею 6,3 кв.м, кімната 1-4 площею 14,4 кв.м, кімната 1-5 площею 18,0 кв.м, ганок (а2), 49/100 частини огорожі (1), огорожа (2).

В свою чергу, ОСОБА_3 , може бути виділено в натурі 1/2 частки у праві власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 , що фактично становить відокремлене житлове приміщення з самостійним виходом №2 (загальною площею 45,8 кв.м, житловою площею 32,7 кв.м), до складу якої входять: коридор 2-1 площею 4,8 кв.м, кухня 2-2 площею 8,3 кв.м, кімната 2-3 площею 18,3 кв.м, кімната 2-4 площею 14,4 кв.м, ганок (а3), сарай (Б-1), вбиральня (В), 51/100 частина огорожі (1).

Частиною 1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначення часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Згідно п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 року при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру, будинок); виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані відокремлені житлові приміщення з самостійними виходами.

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 356, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру, будинок) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані відокремлені житлові приміщення з самостійними виходами, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням відрозміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 03.04.2013 року, справа № 6-12цс13.

Із вищевикладеного слідує, що наявні усі передбачені чинним законодавством підстави для припинення режиму спільної часткової власності ОСОБА_3 на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , а також виділу в натурі та визнання право власності за позивачкою на відокремлене житлове приміщення з самостійним виходом № 2, загальною площею 45,8 кв.м, житловою площею 32,7 кв.м, у житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , до складу якої входить: коридор 2-1 площею 4,8 кв.м, кухня 2-2 площею 8,3 кв.м, кімната 2-3 площею 18,3 кв.м, кімната 2-4 площею 14,4 кв.м, ганок (а3), сарай (Б-1), вбиральня (В), 51/100 частина огорожі (1).

Статтями 133, 134 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, і такий розрахунок зазначається у даному позові.

У своєму позові ОСОБА_3 зазначила, що судові витрати по даній справі, які вона просить стягнути з відповідача відповідача, складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11200,00 грн., розрахунок яких буде поданий стороною позивача до суду під час розгляду справи по суті, та витрат, пов`язаних із проведенням будівельно-технічної експертизи, у розмірі 3200,00 грн.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом..

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.

З урахуванням характеру спірних правовідносин, які виникли між сторонами, керуючись принципами розумності та справедливості та конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне понесені позивачкою судові витрати залишити за нею, а іншу частину, виходячи із положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, компенсувати за рахунок держави.

На підставі ст.ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 82, 263-265 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності задовольнити частково.

Припинити режим спільної часткової власності ОСОБА_3 на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Виділити в натурі 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 та визнати право власності ОСОБА_3 на відокремлене житлове приміщення з самостійним виходом (житловий будинок), загальною площею 45,8 кв.м, житловою площею 32,7 кв.м, у житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , до складу якого входить: коридор 2- 1 площею 4,8 кв.м, кухня 2-2 площею 8,3 кв.м, кімната 2-3 площею 18,3 кв.м, кімната 2-4 площею 14,4 кв.м, ганок (а3), сарай (Б-1), вбиральня (В), 51/100 частина огорожі (1).

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі складено 16 листопада 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В. П. Пушкарчук