Справа №442/5240/20
Провадження №2/442/1279/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 листопада 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого - судді Грицай М.М.,
з участю секретаря Антоненко В.О.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача адвоката Попів-Кішко Р.Й.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирним коридором загального користування, -
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить зобов`язати ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , здійснити демонтаж дерев`яних дверей у коридорі загального користування за адресою: АДРЕСА_2 , між квартирами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 .
В обґрунтування позову вказує на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_5 . Відповідач ОСОБА_2 є її сусідкою та власницею квартири АДРЕСА_3 . Відповідач самовільно встановила двері в коридорі загального користування, чим позбавила її можливості вільного доступу до вікон, що знаходяться в цьому коридорі. Зазначає, що приміщення загального користування, в даному випадку коридор, є спільним майном багатоквартирного будинку, і відповідно всі власники квартир є співвласниками на праві спільної сумісної власності. З метою захисту своїх прав вона змушена звернутися до суду.
Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала повністю, просить такі задоволити. Не заперечила щодо винесення заочного рішення. Доповнила, що встановлені відповідачем двері створюють неабиякі незручності, оскільки у цьому коридорі також розташований вхід у туалет. Сторонні особи, які приходять до відповідача, зупиняються у даному коридорі, оскільки остання зачиняє спірні двері на замок. Вказане створює теж певні незручності, у зв`язку з неможливим доступом до туалету.
Представник позивача адвокат Попів-Кішко Р.Й. позовні вимоги своєї довірительки підтримала, просить позов задоволити. Вважає встановлення відповідачем дерев`яних дверей абсолютно неправомірним, оскільки такі розташовані у коридорі загального користування.
Відповідач в судове засідання не з`явилася і не повідомила суду про причини своєї неявки, хоча належним чином повідомлялася про місце, день та час розгляду справи, зокрема через сайт суду.
Відповідно до положень ч. 1ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Заслухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Як вбачається зі свідоцтва про права власності на квартиру, виданого 30.09.1997 Дрогобицьким міським бюро з приватизації державного житлового фонду, співвласником квартири АДРЕСА_5 , є ОСОБА_1 .
Згідно заяв, адресованих голові Дрогобицької міської ради п. ОСОБА_3 , вбачається, що ОСОБА_1 разом з іншими сусідами зверталася до міської влади з вимогою демонтажу самовільно встановлених дверей у коридорі загального користування за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно листа-відповіді №3-24/652 від 30.01.2020 виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, адресованого ОСОБА_1 , вбачається, що проведеною перевіркою встановлено наступне: дверний проріз на сходовій клітці влаштовано попереднім власником (згідно з письмовим поясненням ОСОБА_2 ). Зазначений у звернення об`єкт, не є об`єктом будівництва, факт будівельних робіт відсутній, а тому немає підстав для вжиття заходів державного архітектурно-будівельного контролю.
Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Згідно із ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно з ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче - огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне-, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року №417-VIII (далі за текстом Закон № 417-VIII), а саме п. 6 ч. 1 ст. 1 визначено, що спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багато квартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.
Частинами 1 та 2 ст.5 Закону №417-VIII передбачено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників; спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.
За приписами п.1 ч.1 ст.6 Закону №417-VIII співвласники мають право: вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників.
Верховний Суд у своїх правових позиціях по справі про зобов`язання усунути перешкоди в користуванні приміщенням вказував, що суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Даючи оцінку досліджуваним судом доказів, зважаючи на неподання відповідачем відзиву на позов, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, оскільки встановлення відповідачем дерев`яних дверей у коридорі загального користування між квартирами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_5 , здійснено самовільно (без належної технічної документації та відповідних дозволів), позивач, як співвласник коридору загального користування у багатоквартирному житловому будинку, своєї згоди на це не давала, що є порушенням її права на користування таким коридором.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (довідка МСЕК серії 12ААА № 375005, інвалід І групи), відтак судовий збір слід стягнути з відповідача в користь держави.
Керуючись ст.ст.4, 7, 10, 81, 141, 263, 266, 282, 382 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.
Зобов`язати ОСОБА_2 , яка проживає у квартирі АДРЕСА_6 , здійснити демонтаж дерев`яних дверей у коридорі загального користування за адресою: АДРЕСА_2 , між квартирами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 .
Стягнути з ОСОБА_2 840,80 гривень судового збору в дохід держави.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 19.11.2020.

Суддя Грицай М.М.