УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

16 листопада 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Шеремети Г.І.

з участю секретаря с/з Козак О.В.

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі №463/7735/20 (провадження №2/463/1266/20) за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), Винниківської міської ради (місцезнаходження: 79495, м.Львів-Винники, вул.Галицька, 20), Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (місцезнаходження: 79019, м.Львів, пр.Чорновола, 4) про визнання недійсним державного акт про право власності на земельну ділянку, визнання незаконним та скасування рішення, скасування запису в Поземельній книзі про реєстрацію земельної ділянки, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, просив визнати недійсним державним акт серія ЛВ №60045004 про право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №343, та державний акт серія ЛВ №60045005 про право власності на земельну ділянку площею 0,1022 га для ведення особистого підсобного господарства, зареєстрований в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю за №344, які видано 08.11.1996 року Винниківською міською радою народних депутатів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .; визнати незаконним та скасувати рішення №48 від 06.07.2006 року третьої сесії четвертого скликання Винниківської міської ради про затвердження проекту відведення земельної ділянки та надання гр.. ОСОБА_2 у приватну власність земельну ділянку площею 0,1200 га для ведення садівництва на АДРЕСА_3 ; скасувати запис в Поземельній книзі про реєстрацію земельної ділянки площею 0,1200 га для ведення садівництва за адресою АДРЕСА_3 , кадастровий номер :05:001:0072. Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Крім того, позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просить в порядку забезпечення позову заборонити органам та суб`єктам державної реєстрації прав, які утворені та діють у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в тому числі державним реєстраторам Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Львівської міської ради та іншим особам, на яких покладаються функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, здійснювати реєстраційні дії, вносити записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на ОСОБА_2 , ОСОБА_3 чи будь-яку іншу особу стосовно виникнення, переходу або припинення прав на земельну ділянку будь-якої площі та цільового призначення за адресою АДРЕСА_3 , зокрема, на земельну ділянку площею 0,1200 га для ведення садівництва кадастровий номер :05:001:0072.

Заяву мотивує тим, що рішенням Личаківського районного суду мЛьвова від 03 червня 2003 року по справі № 2-141/2003, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Винниківської міської ради та інших задоволено частково, визнано недійсними рішення та видані на їх підставі свідоцтва стосовно житлового будинку АДРЕСА_4 та земельної ділянки для його обслуговування, зокрема, визнано частково недійсним рішення від 14.04.92 року № 89 та визнано недійсними рішення від 17.11.1992р. № 295, від 18.06.96р. № 344 виконкому Винниківської міської ради в частині закріплення земельної ділянки по АДРЕСА_5 в користування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та передачу ділянки їм у власність. Незважаючи на вказане рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03.06.2003 року, Винниківська міська рада рішенням № 843 від 28.04.2005р. надала дозвіл гр.. ОСОБА_2 на складання проекту відведення, а спірним рішенням № 48 від 06.07.2006 року затвердила проект відведення у власність ОСОБА_2 для ведення садівництва земельної ділянки площею 0Л200 га, яка є частиною земельної ділянки що обслуговує будинковолодіння АДРЕСА_3 , без згоди власників будинку.

В межах земельної ділянки площею 0,1200 га, яка передається у власність ОСОБА_2 , розташована частина належного позивачу ОСОБА_1 на праві власності будинковолодіння АДРЕСА_3 (господарської будівля (сарай літ Б) та господарська споруда (колодязь літ У), чим грубо порушуються, на думку позивача, його права власника.

Державна реєстрація земельної ділянки площею 0,1200 га в Державному земельному кадастрі проведена 15 червня 2015 року. В Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень право власності ОСОБА_2 не зареєстровано. Крім того, залишилась не скасованою реєстрація державних актів Влоха В.Г.та ОСОБА_3 на земельні ділянки площею 0,1000 га та 0,1022 га по АДРЕСА_6 , яка була проведена на підставі рішення від 18.06.96р. № 344 виконкому Винниківської міської ради, визнаного недійсним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 03.06.2003 року.

Зважаючи на вищевикладені обставини у їх сукупності, позивач вважає, що такі свідчать про недобросовісність поведінки відповідачів та існування достатньо обґрунтованої загрози порушення його прав до вирішення справи по суті, оскільки під час розгляду даної справи відповідачами може бути зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку та здійснено її відчуження (купівля-продаж, дарування, спадкування тощо) третім особам, що може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду.

Оглянувши матеріали позову та заяви про забезпечення позову, суд вважає, що подана заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексузаходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пункт 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначає, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішеннівід 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналізуючи мотивованість та обґрунтованість заявленої позивачем заяви про забезпечення позову на предмет її відповідності наведеним вище положення чинного законодавства, суд вважає таку передчасною, а побоювання позивача щодо відчуження відповідачами спірної земельної ділянки безпідставними та необґрунтованими. Оскільки, як встановлено судом з актового запису про смерть №1000 від 08.09.2020 року відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , і відповідно спірна земельна ділянка є предметом спадкування та входить до спадкового майна померлого ОСОБА_2 . На даний час спадщину після померлого ще ніхто не прийняв, а відтак забезпечення позову заявленим у заяві способом є передчасним, оскільки перешкоджатиме спадкоємцям померлого ОСОБА_2 реалізувати свої спадкові права.

У зв`язку з чим вважає хибними покликання позивача про те, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову, утруднить чи взагалі зробить неможливим виконання рішення суду в майбутньому, а також ускладнить захист прав позивача.

Керуючись ст. ст.1-18,149-150,153,154,157 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду в порядок та строки, передбачені ст.ст.354,355 ЦПК України, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя: Шеремета Г. І.