Дата документу 18.11.2020
18 листопада 2020 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:
головуючого - судді Честнєйшої Ю.О.,
за участю секретаря - Піщевої А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 04.08.2020 і до досягнення дитиною повноліття.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 з 12.11.2004 перебувала з ОСОБА_3 у шлюбі. Від даного шлюбу вони мають дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 25.12.2016 шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу неповнолітній син залишився проживати з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач вже тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню свого сина, не цікавиться його життям і здоров`ям, не спілкується з дитиною у обсязі необхідному для його нормального самоусвідомлення, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, матеріально дитину не забезпечує, не цікавиться її інтересами, захопленнями. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки відповідача. Крім цього, відповідно до нотаріально завіреної заяви від 17.07.2020 відповідач відмовився від батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач вважає, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, ухиляється від їх виконання, добровільно відмовився від батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина, тому є всі підстави щодо позбавлення його батьківських прав відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У судове позивач не з`явилася, від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином. Про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення справи, розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позовних вимог від нього не надходило. Тому суд визнає неявку відповідача з неповажних причин, та, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення.
Від представника третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області до суду надійшла заява з проханням розгляду справи за його відсутності, до якої додано рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 19.10.2020 №196/12 «Про затвердження висновку щодо позбавлення батьківський прав ОСОБА_3 » та відповідний висновок органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку.
Сторони по справі уклали шлюб 12 листопада 2004 року, який 26 грудня 2006 року розірваний на підставі рішення суду /а.с.7,10,11/.
Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого відділом РАЦС по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області 16.05.2006, актовий запис №1096 від 22.09.2005 /а.с.8/
Відповідно до свідоцтва про шлюб ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 19.11.2013 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_6 » /а.с.12/.
Відповідно до довідки, виданої головою правління ОСББ «Шмідта 40» Ковальовим А.В. від 03.08.2020, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 з родиною у складі: чоловік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.14/.
Відповідно до нотаріально завіреної заяви від 17.07.2020 НОВ 256827, зареєстрованої в реєстрі за № 2042, батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відмовляється від батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судове засідання з розгляду справи про позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , просив проводити без його участі. Особу ОСОБА_3 нотаріусом встановлено, його дієздатність перевірено /а.с.13/.
Згідно з висновком Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області №196/12 від 19.10.2020, відповідач тривалий час свідомо ухиляється від виховання сина, не піклується про його розумовий, духовний, фізичний розвиток, не цікавиться його життям і здоров`ям, не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його самоусвідомлення, керуючись п. 2 ч. 1, ст. 164 Сімейного кодексу України, враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України по п.п. 15, 16 постанови Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», орган опіки та піклування - виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області вважає, що на сьогодні відсутні підстави, щоб не підтримати позовну заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 про позбавлення його батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.67/.
Крім того, у висновку зазначено, що відповідно до інформації лікаря КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Мелітопольської міської ради Запорізької області Олейник Т.Є. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , перебуває на обліку в амбулаторії ЗПСМ №2, прийоми у лікувальному закладі відвідує з матір`ю. Батько ОСОБА_3 на прийоми з дитиною не звертався.
Відповідно до акта обстеження умов проживання позивачки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , який складено спеціалістами служби у справах дітей Мелітопольської міської ради Запорізької області встановлено, що умови проживання задовільні: квартира упорядкована, є необхідні меблі, електрично-побутова техніка. Для виховання та розвитку дитини створені всі умови, є окрема кімната, диван, письмовий стіл, одяг та взуття за сезоном, телевізор та ноутбук. У результаті бесіди з дитиною стало відомо, що син батька не пам`ятає.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції.
У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).
Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).
Сімейним кодексом України у статті 7 визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до вимог ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і розумовий розвиток дитини, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду і лікування, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Таким чином, враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не цікавляться долею сина, не піклується про його розвиток, матеріально не утримує, в підготовці до самостійного життя участі не приймає, крім того, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина, тому позовні вимоги є цілком законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Крім того, згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
У відповідності з ч.2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Згідно зі ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч.1ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно із ч.1ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.
Таким чином, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_7 у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 04.08.2020 і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ст. 141 ЦК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп., сплачений позивачкою при зверненні до суду з позовом про позбавлення батьківських прав.
Крім того, оскільки при подачі позовної заяви позивач був звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, тому стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 840,8 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 1-5, 76-81 89, 247, 258, 263-265, 280-284 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, - задовольнити повністю.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.08.2020 та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.
Рішення в частині стягнення місячного платежу аліментів підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його складення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 .

Третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, місцезнаходження: Запорізька область, м. Мелітополь, вулиця М.Грушевського, буд. 5.

Суддя: Ю.О. Честнєйша