Справа № 454/1875/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткове)

10 липня 2020 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

за участю секретаря Баран О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Великомостівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування - ,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернувшись до суду з даним позовом, просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) в землях, що перебували в колективній власності СС «ім.Лесі Українки» колишній Колгосп «Ленінський шлях» Сокальського району Львівської області в середньому розмірі частки (паю) по даному господарству в розмірі 2,65 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості), яка розташована на землях запасу Реклинецької сільської ради Сокальського району Львівської області.

, посилаючись на те, що вона була пропущена в списках на роздержавлення СС «ім.Лесі Українки» колишній Колгосп «Ленінський шлях» та не отримала середньої частки (пай).

В 1996 році вона була прийнята на посаду чергової прибиральниці Реклинецької сільської ради, а згодом там працювала на посадах бухгалтера -касира, касира, інспектора по веденню обліку до 2016 року, що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1 від 01.11.1996 року.

На час видачі державних актів на право колективної власності на землю СС «ім.Лесі Українки» колишній Колгосп «Ленінський шлях» її помилково не включили до списків членів СС, які мали право на земельну частку (пай) та не видали відповідний сертифікат.

Посилаючись на Указ Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року, позивач просить задовольнити його вимоги та визнати за ним право на земельну частку (пай) в бувшому СС «ім.Лесі Українки» колишній Колгосп «Ленінський шлях» Сокальського району Львівської області в середньому розмірі частки (паю) по даному господарству в розмірі 2,65 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості), яка розташована на землях запасу Реклинецької сільської ради Сокальського району Львівської області.

Позивач ОСОБА_3 подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача - Великомостівської міської ради в особі свого представника Старости у селах Реклинець та Стремінь Білань Н. в судове засідання не прибула, але надіслала заяву, в якій просить розглядати справу без представника

, а також зазначила, що позов визнає в повному обсязі.

Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

У 1996 році позивач була прийнята на посаду чергової прибиральниці Реклинецької сільської ради, а згодом там працювала на посадах бухгалтера -касира, касира, інспектора по веденню обліку до 2016 року, що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1 від 01.11.1996 року.

На час видачі державного акту на право колективної власності на землю СС «ім.Лесі Українки» колишній Колгосп «Ленінський шлях» вона працювала в Реклинецькій сільській раді , але її помилково не включили до списків членів КСП, які мали право на земельну частку (пай) та не видали відповідний сертифікат.

Згідно рішення сесії Реклинецької сільської ради від 06.12.2016 року № 237 вбачається, що вона надала згоду на виділення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянці ОСОБА_3 , яка була пропущена в списках на роздержавлення СС «ім.Лесі Українки» колишній Колгосп «Ленінський шлях» та не отримала середньої земельної частки.

Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України в редакції від 13 березня 1992 року, який діяв на час розпаювання земель колективної власності, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі на місцевості і одержання документа, що посвідчує це право.

Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року визначено коло осіб, які мають право на земельний пай, а саме «право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Згідно роз`яснень викладених в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом СС на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Оскільки позивач ОСОБА_3 на час одержання СС «ім.Лесі Українки» колишній Колгосп «Ленінський шлях» Державного акта на право колективної власності на землю станом на 01.11.1996 року працювала прибиральницею Реклинецької сільської ради, а згодом бухгалтером -касиром , то вона мала право на земельний пай і на її ім`я помилково не видали сертифікат на право на земельну частку (пай) при розпаюванні землі.

Загальновідомим є факт, що колишні члени СС вже отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) та в послідуючому державні акти на земельну частку (пай).

Із інформації першого заступника начальника- Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 25.01.2017 року № в-17860/0-527/6-17 вбачається, що рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) відповідно до ч. 1 ст. 2 вищевказаного Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай).

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) відповідно до ч. 1 ст. 2 вищевказаного Закону є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай).

Згідно ч. 2 ст. 5 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав ( п. а ч. 3 ст. 152 ЗК України).

Оскільки, право позивача на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього СС «ім.Лесі Українки» колишній Колгосп «Ленінський шлях» Сокальського району Львівської області було порушено, суд виходячи з принципу земельного законодавства щодо забезпечення рівності права власності на землю громадян, що визначено п. б) ч. 1 ст. 5 ЗК України, вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача шляхом визнання за ним права на земельну частку (пай) в землях землях запасу Реклинецької сільської ради Сокальського району Львівської області, що буде підставою для виділення їй в натурі (на місцевості) земельної ділянки, як власнику земельної частки (паю).

Керуючись ст.ст.5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_3 право на одержання середньої земельної частки (паю) в розмірі 2,65 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості), яка розташована на землях запасу Реклинецької сільської ради Сокальського району Львівської області.

Стягнути з ОСОБА_3 840 грн. 80 коп . судового збору в дохід держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського Апеляційного суду через Сокальський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий: О. А. Веремчук