Справа № 206/3740/20
Провадження № 2/206/989/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя Маштак К.С.

за участю:

секретаря судового засідання Гергіль Ю.І.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.12.2019 між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу металопластикових виробів. Договір було укладено без зняття замірів та без монтажу вікон, по розмірам відповідача. Загальна сума договору 60402,00 грн. По договору була внесена передплата в розмірі 5000,00 грн. Відповідачем була погоджена специфікація на одинадцять пластикових вікон. Згідно договору відповідач зробив доплату в розмірі 10000,00 грн. до доставки вікон. Відповідач отримав продукцію 23.12.2019на свою адресу: АДРЕСА_1 , хоча договір був оформлений на адресу: АДРЕСА_1 . Відповідач зобов`язався оплатити вартість виробів, тому повинен сплатити основний борг у розмірі 45402,00 грн. 04.02.2020 відповідачу було направлено рекомендований лист із вимогою повернути борг, який не був отриманий. 30.03.2020 відповідачу було направлено рекомендований лист із вимогою повернути борг, який був вручений особисто відповідачу 01.04.2020. Відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання. Відтак, позивач просив стягнути з відповідача на його користь основний борг в розмірі 45402,00 грн., пеню у розмірі 61595,38 грн., проценти 4050,08 грн., а загалом 111047,46 грн. та судові витрати.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав, просив надати час для сплати заборгованості.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

18.08.2020 позивачем подано дану позовну заяву з додатками (а.с. 1-21).

20.08.2020 постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху (а.с. 24).

03.09.2020 на адресу суду від позивача на виконання ухвали судді від 20.08.2020 надійшла уточнена позовна заява (а.с. 28-33).

08.09.2020 у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 06.10.2020 (а.с. 34).

06.10.2020 у зв`язку із першою неявкою відповідача судове засідання було відкладено на 05.11.2020 (а.с. 36).

05.11.2020 судом закінчено підготовчі дії, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 11.11.2020 (а.с. 43).

Під час розгляду справи судом заслухано позивача та відповідача, досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

11.11.2020 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 09.12.2019 між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу металопластикових виробів з розстрочкою платежу, загальна вартість замовлення склала 60402,00 грн., також сторонами було узгоджено особливі умови, щодо сплати процентів, штрафів та пені у разі прострочки та пропуску платежів, окрім цього сторонами було встановлено графік платежів, що підтверджується копією договору купівлі-продажу метало пластикових виробів з розстрочкою платежу від 09.12.2019, копією додатку до договору та копією замовлення № 1112 від 09.12.2019 (а.с. 6-8, 9-10, 12).

Відповідно до копії прибуткового касового ордеру від 09.12.2019, відповідач здійснив передоплату за договором у розмірі 5000,00 грн. (а.с. 13).

Згідно копії приймального акту ГАЗ НОМЕР_1 .1 від 19.12.2019, відповідач отримав замовлення 23.12.2019 під власноручний підпис, що також свідчить про здійснення останнім доплати в розмірі 10000,00 грн. (а.с. 14).

Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, він має заборгованість за зобов`язанням станом на 10.08.2020 у розмірі 45402,00 грн., заборгованість за процентами за користування коштами, за період з 09.01.2020 по 10.08.2020 у розмірі 4050,08 грн. та заборгованість за пенею за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з 09.01.2020 по 10.08.2020 у розмірі 61595,38, що підтверджується наявними у матеріалах справи розрахунками (а.с. 4-5).

В той же час, станом на дату розгляду даної цивільної справи докази виконання відповідачем вимоги позивача відсутні.

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем та відповідачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов`язку. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За змістом ст. ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 692 ЦПК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Так, відповідно до п.п. 7.5, 7.8 Договору, відповідач зобов`язаний сплатити 1% пені за кожен календарний день прострочення від загальної суми заборгованості. Сторони також домовились встановити відповідальність за прострочку виконання грошового зобов`язання в підвищеному розмірі 24 відсотки річних від простроченої суми.

Також, положення ст. 206 ЦПК України наголошують на тому, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Абзацом 6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» уразі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Враховуючи вище викладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач в порушення умов договору свої зобов`язання, щодо сплати грошового зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим у позивача виникло право вимагати сплати основного боргу в розмірі 45402,00 грн., пені у розмірі 61595,38 грн., процентів у розмірі 4050,08 грн., з урахуванням викладеного, при цьому відповідач визнав позов в судовому засіданні, відтак, суд вважає звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення заборгованості та судових витрат цілком обґрунтоване, та таке, що відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин, а позов таким, що підлягає задоволенню повністю.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2102,00 грн., сплачений позивачем при подачі позову до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 509, 526, 530, 610, 611, 612, 623, 625, 692 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 13, 81, 263, 264, 265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості- задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ФОП ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) основний борг в розмірі 45402,00 грн., пеню у розмірі 61595,38 грн, проценти у розмірі 4050,08 грн., що загалом складає 111047,46 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1110,48 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 20.11.2020.

Головуючий суддя: К.С. Маштак