ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1830/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №704/588/17 Категорія: 302090000 Фролов О. Л.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., Новікова О.М.

за участю секретаря Любченко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Імпульс Плюс» на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 27 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Імпульс-Плюс», треті особи приватний нотаріус Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області Береза Дарія Василівна, приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Левицька Елеонора Антонівна про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною, скасування державної реєстрації речового права, -

в с т а н о в и в:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначала, що вона є власником земельної ділянки за кадастровим номером :01:000:0143 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Кобринівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області загальною площею 2,9974 га, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 033480, виданого 04.09.2003 року на підставі Розпорядження Тальнівської районної державної адміністрації від 18.02.2003 року № 104.

На підставі укладеного між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Імпульс-Плюс» Договору оренди землі № 122 від 18.09.2011 року, вищевказану земельну ділянку позивачки передано останньому в строкове платне користування на умовах оренди строком на 5 років. Розмір орендної плати становить 5,5 % від проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки.

Вказаний Договір було зареєстровано у відділі Держкомзему у Тальнівському районі Черкаської області від 26.06.2012 року за № 04553. Також між сторонами складено Акт про передачу та прийом земельної ділянки від 26.06.2012 року.

Кадастровий номер земельної ділянки :01:000:0143 змінено на :00:001:0143 в зв`язку з приведенням до чинного законодавства, відповідно до розробленої технічної документації із землеустрою та внесено в базу даних.

Позивач направила відповідачу лист-повідомлення від 03.03.2017 року про відмову в поновленні договору оренди землі з проханням повернути земельну ділянку власнику з дня припинення дії договору за актом приймання-передачі земельної ділянки.

Однак, будь-яких відповідей з цього приводу від відповідача не отримувала.

Отримавши Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 82848697 від 20.03.2017 року, позивачці стало відомо, що 30.07.2016 року приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області Березою Д.В., було здійснено державну реєстрацію речового права за Договором на підставі Додаткової угоди від 08.04.2015 року, а строк дії Договору змінено та встановлено до 26.06.2026 року з правом пролонгації.

Оскільки позивач не підписувала оспорювану додаткову угоду до Договору і її волевиявлення на укладення не було, відповідно сторони не досягли усіх істотних умов цієї Додаткової угоди, що є підставою для визнання останньої недійсною та скасування державної реєстрації речового права, а тому позивачка звернулась з даним позовом до суду.

З урахуванням уточнених позовних вимог просила суд визнати недійсною Додаткову угоду від 08 квітня 2015 року до договору оренди землі №122 від 18 вересня 2011 року, укладену між ТОВ «ВП «Імпульс-Плюс» та ОСОБА_1 на земельну ділянку розміром 2,9974 га, кадастровий номер :01:001:0143, яка розташована на території Кобринівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 033480 від 04.09.2003 року; скасувати державну реєстрацію речового права ТОВ «ВП «Імпульс-Плюс» на земельну ділянку розміром 2,9974 га, кадастровий номер :01:001:0143, яка розташована на території Кобринівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриття розділу), індексний номер 33828959 від 13.02.2017 року, та скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номеру запису про інше речове право 15704379 від 30.07.2016 року (із змінами від 13.02.2017 року) про право оренди ТОВ «ВП «Імпульс-Плюс» земельної ділянки розміром 2,9974 га на підставі додаткової угоди № б/н від 08.04.2015 року до договору оренди землі №122 від 18.09.2011 року, кадастровий номер :01:001:0143, строком до 26.06.2026 року з правом пролонгації.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 27 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсною Додаткову угоду від 8 квітня 2015 року до договору оренди землі №122 від 18 вересня 2011 року, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство» «Імпульс-Плюс» та ОСОБА_1 на земельну ділянку розміром 2,9974 га кадастровий номер :01:001:0143, яка розташована на території Кобринівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №033480 від 04.09.2003 року.

Скасовано державну реєстрацію речового права Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство» «Імпульс-Плюс» на земельну ділянку розміром 2,9974 га кадастровий номер :01:001:0143, яка розташована на території Кобринівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належить ОСОБА_1 на праві приватної власності шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та обмежень (з відкриттям розділу), індексний номер 33828959 від 13.02.2017 р. та скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 15704379 від 30.07.2016 року (із змінами від 13.02.2017 року) про право оренди Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство» «Імпульс-Плюс» земельної ділянки розміром 2,9974 га, кадастровий номер :01:001:0143 на підставі додаткової угоди №б/н від 08.04.2015 року до договору оренди землі №122 від 18.09.2011 року, строком до 26.06.2026 року з правом пролонгації.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство» «Імпульс-Плюс» на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1280 грн. 00 коп. та витрати по оплаті судових експертиз в розмірі 16320 грн. 00 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідно до статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Зазначені вимоги закону відповідачем не дотримані, письмових повідомлень про намір змінити умови договору, у тому числі продовжити його дію, від відповідача на адресу позивача не надходило.

Хоча почеркознавчою експертизою і встановлено, що підпис на додатковій угоді до договору виконано позивачем, однак додатковою експертизою було встановлено, що в текст підписаної позивачем угоди пізніше було внесено доповнення, якими істотно збільшили строк дії договору оренди землі без відома та згоди позивача, а тому волевиявлення учасника правочину не було, а без волевиявлення сторони не можливе вчинення договору, що узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України.

В апеляційній скарзі ТОВ «ВП «Імпульс-Плюс» вказувало, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому просило його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В мотивування апеляційної скарги зазначено, що дії, які проводились судом у судових засіданнях після 15 грудня 2017 року (вирішення клопотань, в тому числі, необхідних для проведення експертизи, витребування та збирання доказів, вирішення клопотань про забезпечення позову тощо) підпадають під перелік дій, які проводяться судом у підготовчому судовому засіданні (стаття 197 ЦПК України). У даній справі після 15 грудня 2017 року виносились ухвали про вирішення клопотань, тобто вирішувались питання підготовчого засідання. Матеріали справи не містять ухвали про закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду.

Крім того, суд не повідомляв відповідача про час та дату розгляду справи по суті, що призвело до неможливості відповідача брати участь на даній стадії судового процесу і користуватися своїми правами і надавати заперечення під час дослідження доказів.

Зазначає, що технічна експертиза матеріалів документів та почеркознавча експертиза криміналістичний вид експертизи віднесені до переліку експертиз, які здійснюють виключно державними спеціалізованими установами. ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» не є спеціалізованою державною установою, а тому проведення експертизи матеріалів даною експертною установою не відповідає вимогам законодавства.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

18 листопада 2020 року на адресу Черкаського апеляційного суду надійшло клопотання директора ТОВ «ВП «Імпульс-Плюс» - Віннікова В.І. про відкладення розгляду справи у зв`язку із поширенням короновірусної інфекції та з метою його запобігання.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність в судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період короно вірусної хвороби (COVID-19)» 17 березня 2020 року №533-ІХ внесені до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» 23 вересня 1999 року №1105-ХІV і пп. 5-1 ч. 1 ст. 22 зазначеного Закону встановлений додатковий страховий випадок, за яким надається допомога по тимчасовій непрацездатності. Особливий порядок видачі листків непрацездатності під час карантину передбачено розділом 5 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом МОЗ від 13.11.2001 р. №455.

Згідно вказаних нормативних актів вбачається, що працівники на самоізоляції повинні звернутися за оформленням листків непрацездатності.

Саме лікуючий лікар визначає на підставі галузевих стандартів у сфері охорони здоров`я строк самоізоляції хворого на COVID-19 або особи з підозрою на інфікування COVID-19.

У зв`язку із відсутністю даних про хворобу представника відповідача на COVID-19, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Слід також зауважити, що відповідач не був позбавлений права та можливості взяти участь у судовому засіданні у режимі відео конференції поза межами приміщення суду, проте не скористався своїм правом.

З метою дотримання строків розгляду справи, судова колегія приходить до висновку про розгляд справи за відсутності відповідача.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги доходить наступних висновків.

Згідно до вимог частин 1 та 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 033480, виданого 04.09.2003 року ОСОБА_2 є власником земельної ділянки кадастровий номер :01:000:0143 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Кобринівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області загальною площею 3,00 га.

Згідно договору оренди землі №122 від 18.09.2011 року ОСОБА_1 надала в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Імпульс-Плюс», належну їй земельну ділянку строком на 5 років. Розмір орендної плати становить 5,5 % від проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки. Даний Договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Тальнівському районі Черкаської області від 26.06.2012 року за № 04553.

Згідно Акта про передачу та прийом земельної ділянки від 26.06.2012 року ОСОБА_1 передала земельну ділянку орендарю Товариству з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Імпульс-Плюс» розміром 3,00 га.

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 82848697 від 20.03.2017 року 30.07.2016 року приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області Березою Д.В., було здійснено державну реєстрацію речового права за Договором. Також з Інформаційної довідки вбачається, що цим же приватним нотаріусом (Береза Д.В.) було здійснено державну реєстрацію речового права щодо Додаткової угоди від 08.04.2015 року, а строк дії Договору змінено та встановлено до 26.06.2026 року з правом пролонгації.

Відповідно до Додаткової угоди від 08.04.2015 р. до Договору оренди землі №122 від 18.09.2011 року ОСОБА_1 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Імпульс-Плюс» пункт 8 Договору оренди землі №122 від 18.09.2011 року виклали в такій редакції: «Договір укладено на 15 років. Після закінчення строку Договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У разі поновлення Договору на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.»

Згідно висновку експерта за результатами проведення комплексної судово-технічної експертизи документів та судово-почеркознавчої експертизи №45,814-815/18-23 від 17.08.2018 року підпис від імені ОСОБА_1 в графі «ОРЕНДОДАВЕЦЬ» Додаткової угоди від 08.04.2015 до договору оренди землі № 122 від 18.09.2011 виконаний ОСОБА_1 Питання «Чи містить Додаткова угода від 08.04.2015 року до Договору оренди землі № 122 від 18.09.2011 року (далі - Додаткова угода) ознаки пізнішого внесення змін у її первинний зміст, зокрема після слів «...солома 50 тюків» пункту 1 Додаткової угоди та перед графою «Підписи сторін»?» - виходить за межі компетенції експерта. Ознак зміни першопочаткового змісту Додаткової угоди від 08.04.2015 року до Договору оренди землі № 122 від 18.09.2011 (додруковування, дописка, травлення, виправлення тощо), не виявлено. Однозначно встановити чи є додрукованим текст що починається словами «2. Викласти....» та закінчується словами «... печатками Сторін.» до тексту що починається словами «додаткова угода....» та закінчується словами «.... солома 50 тюків» не видалося можливим. Питання «яка відносна давність виконання цих змін по відношенню до підпису здійсненого в графі «Орендодавець» від імені ОСОБА_2 .?» виходить за межі компетенції експерта.

Згідно висновку експерта №9498 за результатами проведення додаткової фізико-хімічної експертизи матеріалів документів Додаткова угода від 08.04.2015 до договору оренди землі № 122 від 18.09.2011 укладена між ОСОБА_1 та ТОВ «Виробниче підприємство «Імпульс Плюс» містить ознаки пізнішого внесення змін в первинний зміст, зокрема після слів «...солома 50 тюків» пункту 1 Додаткової угоди та перед графою «Підписи сторін» наявний пізніше додрукований фрагмент тексту, що починається словами «2. Викласти....» та закінчується словами «... печатками Сторін.» Первинний текст Додаткових угод не містив вищевказаний текстовий фрагмент. Встановити відносну давність виконання підпису від імені ОСОБА_1 по відношенню до додрукованого фрагмента тексту не виявилось можливим. Давність виконання запису «122 18.09.2011» в додрукованому фрагменті п.2 додаткової угоди від 08.04.2015 року до договору оренди землі №122 від 18.09.2011 року, не відповідає даті зазначеній в документі 08.04.2015 року.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі в редакції, чинній на момент укладення спірної додаткової угоди) оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною першої статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди укладається в письмовій формі і за бажанням сторін може бути посвідчено нотаріально.

Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що однією з істотних умов договору оренди землі є строк дії договору.

Відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частинами першою, другою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 110 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність у кримінальному провадженні здійснюють державні спеціалізовані установи, а в інших випадках також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

Відповідно до частини третьої статті 10 Закону України «Про судову експертизу» до проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ.

Згідно з пунктом 1.1. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 призначення судових експертиз та експертних досліджень (далі експертизи та дослідження) судовим експертам державних спеціалізованих науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України (далі експертні установи) та атестованим судовим експертам, які не є працівниками державних спеціалізованих установ (далі експерти), їх обов`язки, права та відповідальність, організація проведення експертиз та оформлення їх результатів здійснюються у порядку, визначеному Кримінальним процесуальним, Цивільним процесуальним, Господарським процесуальним кодексами України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Кодексом адміністративного судочинства України, Митним кодексом України, Законами України «Про судову експертизу», «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами з питань судово-експертної діяльності та цією Інструкцією.

Колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , оскільки судом встановлено відсутність волевиявлення позивача під час укладання додаткової угоди від 08 квітня 2015 року до договору оренди землі

від 18 вересня 2011 року на підставі того, що текст про строк дії договору оренди землі було внесено до спірної додаткової угоди після підписання її позивачем, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування зазначених обставин.

Колегія суддів вважає, що судовий експерт Незалежного інституту судових експертиз є належним суб`єктом здійснення судово-експертної діяльності, оскільки чинне законодавство України не містить імперативних норм про можливість проведення фізико-хімічної експертизи виключно державними спеціалізованими установи (за виключенням встановлених законом обмежень).

Щодо тверджень ТОВ «ВП «Імпульс-Плюс» про порушення судом процесуальних норм права, які полягали у вирішенні клопотань позивача при розгляді справи по суті, а не у підготовчому судовому засіданні, то колегія суддів зважає на наступне.

Відповідно до матеріалів справи, 23 травня 2017 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, а 13 червня 2017 року ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області закінчено підготовку справи до судового розгляду та призначено до судового розгляду (т. 1 а.с. 29).

Отже, твердження скаржника, що матеріали справи не містять ухвали про закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду не відповідають обставинам справи.

Колегія суддів погоджується зі доводами ТОВ ВП «Імпульс-Плюс», що клопотання сторони позивача розглядалися та по ним виносились відповідні ухвали суду після закриття підготовчого засідання, однак вказане не є обов`язковою підставою для скасування рішення суду, які передбачені частиною 3 статті 376 ЦПК України.

Як видно із матеріалів справи відповідач брав участь у розгляді справи по суті та належним чином повідомлявся судом про призначені судові засідання, а тому його посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не повідомляв відповідача про час та дату розгляду справи по суті, зважаючи також на наявність в матеріалах справи ухвали районного суду про призначення справи до судового розгляду по суті, є такими, що спростовуються наявними у справі доказами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не свідчать про наявність підстав для скасування чи зміни рішення суду, апеляційний суд у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Імпульс Плюс» - залишити без задоволення.

Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 27 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 листопада 2020 року.

Судді: