Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 2/435/970
Провадження № 2в/433/44/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2020 року Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Гавалешка П.С.,

за участю секретаря судового засідання Рєзнікової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Троїцьке питання, ініційоване Троїцьким районним судом Луганської області про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 2/435/970 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

До Троїцького районного суду Луганської області звернувся заявник, ОСОБА_1 , про видачу дубліката виконавчого листа по справі № 2/435/970 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 .

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що 20.06.2013 Жовтневим районним судом м. Луганська було видано виконавчий лист № 2/435/970 про стягнення з ОСОБА_2 на користь заявника заборгованості в сумі 15 680 грн. На виконання даного виконавчого листа, державним виконавцем Жовтневого ВДВС ЛМУЮ було відкрито виконавче провадження № 38605606. В зв`язку з втратою виконавчого провадження, просить видати дублікат виконавчого листа по справі № 2/435/970.

Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 12 жовтня 2020 року було ініційовано розгляд справи про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 2/435/970 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, яка була предметом розгляду Жовтневого районного суду м. Луганська.

Розгляд питання про відновлення втраченого судового провадження проведено з повідомленням всіх учасників справи.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вирішуючи питання про відновлення втраченого судового провадження суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 494 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Згідно положень статті 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку із проведенням антитерористичної операції», Указу Президента України № 405/2014, яким було введено в дію рішення Ради національної безпеки та оборони від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози та збереження територіальної цілісності України», Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02 грудня 2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», а також розпорядження Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02 вересня 2014 року «Про визначення територіальної підсудності справ», у зв`язку із проведенням на території міста Луганська антитерористичної операції, справи підсудні Жовтневому районному суду міста Луганська, юридично були передані Троїцькому районному суду Луганської області.

Судом встановлено наступне.

Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 10 жовтня 2020 року було ініційовано розгляд справи про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 2/435/970 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, яка була предметом розгляду Жовтневого районного суду м. Луганська, а питання про видачу дубліката виконавчого листа зупинене до вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження.

Як вбачається з відповіді керівника апарату Троїцького районного суду Луганської області, цивільна справа № 2/435/970/2020, матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, яка була предметом розгляду Жовтневого районного суду м. Луганська в паперовому вигляді до Троїцького районного суду Луганської області не передавалась, в АСДС Д-3 Жовтневого районного суду м.Луганська є рішення суду від 26 квітня 2013 року у справі № 1207/11826/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, належним чином завірена копія рішення суду долучена до матеріалів справи.

Також судом була проведена перевірка наявності процесуальних документів у справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень, за наслідками якої було встановлено, що реєстр не містить процесуальних документів по зазначеній справі.

За таких обставин суд приходить до висновку, що матеріали справи є належними та достатніми для часткового відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу в частині повного тексту рішення Жовтневого районного суду м.Луганська від 26 квітня 2013 року і вважає, що відновлення втраченого судового провадження в цій частині буде відповідати заявленій меті.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 488-495 ЦПК України,суд

УХВАЛИВ:

Вважати установленим зміст відновленого рішення Жовтневого районного суду м. Луганська від 26 квітня 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу (повний текст) в наступній редакції:

«26.04.2013 Справа № 1207/11826/12

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2013 року Жовтневий районний суд м. Луганська у складі:

головуючого: судді Калашника В.Л.

при секретарі: Носовій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луганську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в обґрунтування якого вказав, що 31 травня 2011 року відповідач позичив у нього гроші у розмірі 8000,00 грн. строком до 01 жовтня 2011 року, однак відповідач добровільно борг не віддає та на всі звернення позивача із приводу повернення вищевказаної суми дає лише обіцянки повернути їх.

Крім того, так як боржник ОСОБА_3 прострочив виконання грошових зобов`язань, так як повинен був повернути борг 01 жовтня 2011 року, та у відповідності до п. 2 вказаного договору з відповідача також підлягає стягненню пеня у розмірі 8 % на місяць за період з 02 жовтня 2011 року по 02 жовтня 2012 року, тобто за 12 місяців, що складає 8 % х 12 = 96 % від суми неповернених коштів, тобто 8000,00 гривень х 0,96 = 7680,00 грн.

Тому позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 8000,00 грн. та пеню за період з 02 жовтня 2011 року по 02 жовтня 2012 року у розмірі 7680,00 грн., що взагалі складає 15680,00 гривень.

У судове засідання з`явилася представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 та до початку судового засідання ОСОБА_4 надала до суду заяву, в якої вона проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, але не заперечував, що він підписував договір позики, але ОСОБА_2 зауважив, що гроші за цим договором він не отримував. Доказів на підтвердження цих фактів у нього не має.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України розгляд даної справи належить до компетенції суду.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить к висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31 травня 2011 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 гроші у розмірі 8000,00 грн. строком до 01 жовтня 2011 року, відповідно до фотокопії договору займу від 31 травня 2011 року /а. с. 4/ та пройшло вже більш року, однак відповідач добровільно борг не віддає та всі звернення позивача із приводу повернення вищевказаної суми ігнорує.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність іншої сторони грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути займодавцю таку ж суму грошових коштів.

У відповідності до ч. 1 ст. 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору займу та його умов може бути надана розписка позичальником чи інший документ, який посвідчує передачу йому позичальником грошової суми.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином у відповідності з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог у відповідності до звичаїв ділового обігу або іншими звичайно пред?являємими вимогами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що боржник ОСОБА_2 прострочив виконання грошових зобов`язань, так як повинен був повернути борг 01 жовтня 2011 року, та у відповідності до п. 2 вказаного договору з відповідача також підлягає стягненню пеня у розмірі 8 % на місяць за період з 02 жовтня 2011 року по 02 жовтня 2012 року, тобто за 12 місяців, що складає 8 % х 12 = 96 % від суми неповернених коштів, тобто 8000,00 гривень х 0,96 = 7680,00 грн.

Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Тому суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 31 травня 2011 року у розмірі 8000,00 грн. та пеню у сумі 7680,00 грн., що взагалі складає 15680,00 гривень, у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 220 ч. 2, 526, 530, 625, 1046, 1047, 1048 ч. 1, 1049 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 79, 212-215, 224-233 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 31 травня 2011 року у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень, 00 коп. та пеню у сумі 7680 (сім тисяч шістсот вісімдесят) гривень, 00 коп., та взагалі 15680 (п`ятнадцять тисяч шістсот вісімдесят) гривень, 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Луганської області через Жовтневий районний суд м. Луганська шляхом подачі у десятиденний строк після оголошення рішення апеляційної скарги. Особам, які не були присутні при оголошенні рішення в той же строк з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ:»

Із урахуванням п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя П.С.Гавалешко