Ухвала

16 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 2-4159/12

провадження №61-16011ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н.Ю. (суддя-доповідач), Осіяна О.М., Білоконь О. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 12 травня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони у виконавчому провадженні шляхом заміни стягувача його правонаступником у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ТОВ «Вердик Капітал» звернулося до суду з завою про заміну сторони у виконавчому провадженні шляхом заміни стягувача його правонаступником.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12 травня 2020 року заяву ТОВ «Вердикт Капітал» задоволено.

Постановлено замінити стягувача - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника - ТОВ «Вердикт Капітал» у справі № 2-4159/12 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Судове рішення мотивовано тим, що заявником підтверджено відступлення права вимоги до ОСОБА_1 за договором про відступлення прав вимоги до ТОВ «Вердикт Капітал».

Постановою Київського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 12 травня 2020 року змінено, у зв`язку з чим резолютивну частину викладено у наступній редакції: «Замінити стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» його правонаступником - ТОВ «Вердикт Капітал» у виконавчому провадженні № 58594110 по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом м. Києва у цивільній справі 2-4159/12 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором».

Судове рішення мотивовано тим, що судом першої інстанції помилково здійснено заміну стягувача у справі та залишено поза увагою положення частини першої статті 442 ЦПК України, однак, враховуючи, що в переважній більшості висновки суду відповідають обставинам справи, судове рішення першої інстанції змінено.

У листопаді 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 12 травня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове судове рішення.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди дійшли невірного висновку про наявність підстав для заміни стягувача з огляду на те, що ТОВ «Вердикт Капітал» просило замінити сторону у справі, однак розгляд справи було завершено, тому зміна вимог заяви апеляційним судом є протиправною.

За змістом частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК).

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином. До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 цього Кодексу).

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з цих норм права, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином чи правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У разі такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі № 6-1355/10 (провадження № 61?12076св18).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії виконання судового рішення.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, встановивши, що право вимоги до ОСОБА_1 у зв`язку із укладенням між ним та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» договору кредиту перейшло до ПАТ «ОКСІ Банк» у серпні 2019 року та від ПАТ «ОКСІ Банк» до ТОВ «Вердикт Капітал» у серпні 2019 року на підставі укладеного договору про відступлення права вимоги, згідно з умовами якого права кредитора за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 перейшли до ТОВ «Вердикт Капітал», дійшов правильного висновку, що товариство набуло прав стягувача за рішенням суду, а тому звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає вимогам статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, апеляційний суд дійшов правильного висновку про неврахування судом першої інстанції вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну стягувача у виконавчому провадженні та змінив резолютивну частину оскаржуваної ухвали, оскільки заявником наведено обґрунтовані підстави такої заміни.

Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій та містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки апеляційного суду, який їх обґрунтовано спростував.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судами норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 12 травня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року є необґрунтованою.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 12 травня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони у виконавчому провадженні шляхом заміни стягувача його правонаступником у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. М. Осіян

О. В. Білоконь