"19" листопада 2020 р.
Справа №642/3868/20
Провадження № 2/642/1272/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Гримайло А.М.,

за участю секретаря судового засідання Самотой В.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , -

ВСТАНОВИВ:

Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Гребенюк Олександр Сергійович звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у сумі 123673 грн. 25 коп., а також понесені АТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 21.07.2011 відповідач підписала заяву з АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг.

16 жовтня 2013 року ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 25000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У подальшому розмір кредитного ліміту зменшувався.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 27.05.2020 року має заборгованість у розмірі 123673 грн. 25 коп., яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

В позові представник позивача просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 31 липня 2020 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

Копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позову та долучених до нього документів, направлялася відповідачеві ОСОБА_1 за відомим місцем її реєстрації та отримані нею 01 жовтня 2020 року, про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах справи.

Представник позивача в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності.

20 серпня 2020 року представником відповідача, у встановлений законом строк надіслано до суду відзив відповідно до вимог ст. 178 Цивільного процесуального кодексу, в якому він просить відмовити у позові АТ КБ «Приват Банк» в повному обсязі.

В обґрунтуванні відзиву представник відповідача - адвокат Лисенко А.О. зазначає, що відповідач отримав дебетову картку, на яку не може бути встановлений кредитний ліміт, а не кредитну, як зазначив представник позивача АТ КБ «Приват Банк», тобто відповідно до анкети-заяви від 21 липня 2011 року відповідач ОСОБА_1 ознайомилась із Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами АТ КБ «ПриватБанк», та просила надати послуги, а саме: оформити на своє ім`я платіжну картку без зазначенням кредитного ліміту та цього дня отримала картку та пін-код, про що вказує її підпис в анкеті-заяві. Тобто відповідач просила надати послуги, а саме: оформити на своє ім`я дебетову, а не кредитну картку, а так оформлення дебетової картки передбачало застосування клієнтом дебетової платіжної системи, яка, у свою чергу, регулює розрахунки за операції з платіжною карткою в межах власних коштів клієнта, які обліковуються на його картковому рахунку. Крім того представник відповідача зазначає, що з наданих позивачем документів взагалі неможливо встановити, чи була надана відповідачу картка та яку суму кредитного ліміту було встановлено на картку.

Також представник відповідача у своєму відзиві зазначає, що анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору, посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17 від 03 липня 2019 року, в якій зазначено, що оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі всім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладання відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. За таких обставин, представник відповідача, вважає, що анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору. Таким чином, в разі укладання кредитного договору відсотки за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). А так позивач у своїй заяві зазначає, що «взяті на себе зобов`язання за кредитним договором банк виконав своєчасно і повністю надавши відповідачу кредитні ресурси. Відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, у зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 27.05.2020 рік відповідач має заборгованість у розмірі 123673 грн. 25 коп., яка складається з наступного: 12371 грн. 63 коп. - заборгованість за тілом кредита; 12371 грн. 63 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 4322 грн. 64 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 106978 грн. 98 коп. - нарахована пеня.» Проте, у Заяві-анкеті, яку надав позивач не міститься жодних відміток, що вказує на безпідставність твердження, що ОСОБА_1 взагалі брала кредит.

Також представник відповідача зазначає, що позивачем не надано доказів підтвердження факту передачі грошових коштів, а так на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Факт надання грошових коштів, повинен бути підтверджений відповідним платіжним документом, який є єдиним можливим та належним доказом здійснення платежу.

Крім того представник відповідача зазначає про наявний сплив загального та спеціального строків позовної давності, посилаючись на судову практику ВСУ та ВС, які зазначають, що загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки ( ст. 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік.

15 вересня 2020 року представником позивача надано до суду відповідь на відзив представника відповідача, в якому просить не брати до уваги відзив представника відповідача та задовольнити позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі. Обґрунтовуючи тим, що підписавши анкету-заяву відповідач ОСОБА_1 зобов`язується виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому, тобто заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг.

Щодо ознайомлення відповідача з умовами та правилами банківських послуг, представник позивача зазначає, що до суду надана копія анкети - заяви від 21.07.2011, з якої вбачається, що ОСОБА_1 висловила свою згоду про укладення договору та виявила бажання оформити на своє ім`я кредитну картку «Універсальна» та особистим підписом засвідчила, що згодна з тим, що заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Також представник позивача зазначає, що надана до суду копія Витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» з якого вбачається, що на момент оформлення кредиту Банком встановлено поточну проценту ставку у розмірі 27,6 % на рік, вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо., тобто сторонами при укладанні кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору.

Щодо отримання відповідачем грошових коштів, представник позивача зазначає, що до суду надано виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Крім того з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором та користувався наданими банком коштами, про що свідчить і виписка по рахунку, де відображається поповнення картки та зняття готівки, розрахунку у торговельній мережі тощо за рахунок наданих кредитних коштів.

Щодо посилання представника відповідача на постанову Верховного Суду по справі № 342/180/17, представник позивача зазначає, що до суду надавались: наказ про затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви; виписка по рахунку; довідка щодо виданих кредитних карток відповідачу. Вказані документу підтверджують чинність редакції Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, а також укладання саме кредитного договору та його подальше виконання, а не лише звернення відповідача до банку з метою укладання договору.

Щодо спливу строку позовної давності представник позивача зазначає, що даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях - ануїтет, тощо. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня 05/17, позов подано до суду 28.07.2020 - до спливу строку позовної давності. Тому представник позивача вважає, що строк позовної давності дотримано при зверненні до суду.

Щодо спливу спеціального строку позовної давності представник позивача зазначає, що підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов`язання триває, відсутня можливість встановити початок перебігу позовної давності. Крім того в розрахунку заборгованості, в колонці під назвою «сума комісії та пені» фактично зазначено лише пеню, оскільки нарахування комісії умовами кредитного договору не передбачено.

23 вересня 2020 року представником відповідача надано суду заперечення на відповідь на відзив АТ КБ «ПриватБанк», в якому представник відповідача просить не брати до уваги доводи зазначені у відзиві АТ КБ «ПриватБанк», оскільки позивачем не було наведено у своїй відповіді та не надано обґрунтованих, належних та допустимих доказів, які ю підтверджували правомірність його позовних вимог. У своїх запереченнях представник відповідача спирається на аналогічні доводи вказані у відзиві від 20 серпня 2020 року.

02 жовтня 2020 року представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» надав до суду пояснення, в яких посилався на аналогічні пояснення викладені у відповіді на відзив 15 вересня 2020 року.

Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Гребенюк Олександр Сергійович звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у сумі 123673 грн. 25 коп., а також понесені АТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 21.07.2011 відповідач підписала заяву з АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг. 16 жовтня 2013 року ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 25000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У подальшому, згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, розмір кредитного ліміту зменшувався, а саме 11 лютого 2015 року зменшено кредитний ліміт до 23770 грн.; 27 лютого 2015 року до 22970 грн.; 16 березня 2015 року до 21740 грн.; 20 квітня 2015 року до 21070 грн.; 30 червня 2015 року до 19650 грн.; 14 липня 2015 року до 18540 грн.; 21 липня 2015 року до 18050 грн.; 18 серпня 2015 року до 16990 грн.; 30 вересня 2015 року до 15880 грн.; 04 листопада 2015 року до 14700 грн.; 07 грудня 2015 року до 13130 грн.; 01 лютого 2016 року до 11393 грн. 02 коп.; 05 лютого 2016 року до 11393 грн. 02 коп.; 19 лютого 2016 року до 10470 грн.; 29 квітня 2016 року до 9670 грн.;09 вересня 2016 року до 0,00 грн.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 27.05.2020 року має заборгованість у розмірі 123673 грн. 25 коп., яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

З копії статуту Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», погодженого Національним Банком України 06.09.2019 року вбачається, що згідно рішення Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк».

У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було підписано заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», в якій зазначено, що вона разом із пам`яткою клієнта, «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Так, згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявляючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 21.07.2011 відповідач підписала заяву з АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг. 16 жовтня 2013 року ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 25000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

На підтвердження умов договору представник АТ КБ «ПриватБанк» надав суду копію анкети-заяви відповідача, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості.

Разом з тим, вказані документи не підтверджують погодження між сторонами умов кредитування.

Як вбачається з матеріалів справи, ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису ОСОБА_1 .

Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, але не містить даних про умови кредитування.

03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, АТ «КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З урахуванням зазначеної позиції Великої Палати Верховного Суду АТ КБ «Приватбанк» має право виключно на повернення сум фактично отриманих коштів.

Оскільки розмір процентів за користування кредитними коштами не був погоджений між сторонами договору, у АТ КБ «Приватбанк» відсутні підстави для їх нарахування за визначеними ним ставками.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Також безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 21.07.2011 у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином суд вважає, що оскільки позивачем не доведено, що сторони обумовили в письмовому вигляді розмір процентів за користування кредитними коштами, сплату комісії та відповідальність за порушення строків виконання зобов`язань у вигляді неустойки, вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Тому суд відмовляє в задоволенні вимог позивача щодо стягнення заборгованості за заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у розмірі - 4322 грн. 64 коп., а також нарахованої пені у розмірі - 106978 грн. 98 коп.

Враховуючи вищевикладене, стягненню з відповідача підлягає заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 12371 грн. 63 коп.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволені на 10 % (з 123673 грн. 25 коп., задоволено - 12371 грн. 63 коп.). Пропорційно до задоволених вимог з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 210 грн. 20 коп. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви (2102 грн. 00 коп.) обрахований пропорційно задоволенню позовних вимог на 10 %.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 76, 81, 133, 141, 223,263-265, 268, 274-279, 288 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (МФО 305299, , рах. НОМЕР_2 , адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.07.2011 року у розмірі 12371 (дванадцять тисяч триста сімдесят одна) грн. 63 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (МФО 305299, , рах. НОМЕР_2 , адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) суму сплаченого судового збору в розмірі 210 (двісті десять) грн. 20 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга через Ленінський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Гримайло