ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8131/20 Справа № 211/1011/20 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П.,Зубакової В.П.

сторони:

позивач -Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на заочне рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 липня 2020 року, яке ухвалено суддею Сарат Н.О. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 07.04.2009 року, ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% та інших витрат за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердила своїм підписом у Анкеті-заяві № б/н від 07.04.2009 року, що ця Анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та АТ КБ «ПриватБанк», договір про надання банківських послуг.

Також, 07.04.2009 року ОСОБА_1 було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій було визначено базову ставку процентів в місяць, розмір щоденних платежів, комісії, пені, штрафу.

Позивач зазначає, що він виконав зобов`язання в повному обсязі, а відповідач не виконала умови договору, не сплачує кошти за кредитом, процентами, відповідно до умов Договору.

У зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором у відповідача, станом на 30.11.2019 року, утворилася заборгованість, яка становить 14538,86 грн., та складається із 7946,66 грн. - заборгованості за кредитом, 5423,68 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 0,00 грн. - заборгованість за комісією, 0,00 пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 668,52 грн. - штраф (процентна складова), які позивач просив стягнути з відповідача на свою користь та стягнути судові витрати по справі у розмірі 2102 грн.

Заочним рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 липня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.04.2009 року в розмірі 7946,66 грн. та судовий збір в розмірі 1148,91 грн.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом та неустойки та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вказаних позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом всіх обставин справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не враховано, що Банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернула, тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови у стягненні процентів.

Також судом першої інстанції не враховано, що відповідач підписала Анкету-заяву та довідку про умови кредитування, які були додані до позовної заяви, в яких визначена базова процентна ставка за користування кредитними коштами в розмірі 2,5 % в місяць, та в довідці про умови кредитування між сторонами були погоджені розмір пені та штрафів за невиконання зобов`язань за договором.

Скаржник звертає увагу на те, що відповідач після отримання картки здійснила дії щодо її активації, користувалась карткою, отримувала кредитні кошти з власної ініціативи, а також здійснювала часткове погашення заборгованості по кредитному договору, що свідчить про укладання сторонами кредитного договору.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом та пені з ухваленням в цій частині нового рішення по справі, про стягнення з відповідача на користь позивача штрафів, з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції не оскаржено в частині задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в цій частині рішення суду першої інстанції не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що у відповідності до Анкети-заяви від 07.04.2009 року ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с.14).

Крім того, 07.04.2009 року ОСОБА_1 було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду».

Відповідно до наданої суду першої інстанції довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем ОСОБА_1 , сплата відсотків за користування кредитом встановлена у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки та зі сплатою пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі, який розраховується за наступною формулою: пеня = пеня 1 + пеня 2, де пеня 1 = базова відсоткова ставка по договору/30 - нараховується на кожен день прострочення кредиту, пеня 2 = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності заборгованості по кредиту або відсоткам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше (а.с.15).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом, пені та штрафів, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано достатніх та допустимих доказів того, що між сторонами по справі було погоджено розмір процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спір виник з приводу заборгованості за кредитом, наданим позичальнику ОСОБА_1 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів у розмірі 2,5 % на місяць за користування кредитом, пені та штрафів з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором своєчасно та належним чином не виконувала, в результаті чого, станом на 30.11.2019 року, утворилася заборгованість, яка становить 14538,86 грн., та складається із 7946,66 грн. - заборгованості за кредитом, 5423,68 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 0,00 грн. - заборгованість за комісією, 0,00 пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 668,52 грн. - штраф (процентна складова).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договору приєднання розроблені ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом, розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства, та договірні, розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі.

Вище зазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року.

Разом з тим, позичальником ОСОБА_1 07.04.2009 року разом з Анкетою-заявою було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», відповідно до якої сплата відсотків за користування кредитом встановлена у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки та зі сплатою пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі, який розраховується за наступною формулою: пеня = пеня 1 + пеня 2, де пеня 1 = базова відсоткова ставка по договору/30 - нараховується на кожен день прострочення кредиту, пеня 2 = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності заборгованості по кредиту або відсоткам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше (а.с.15).

Оскільки ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання по сплаті кредиту належним чином, то вона повинна нести цивільно-правову відповідальність за невиконання зобов`язання та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором, яка складається, зокрема, з заборгованості за процентами за користування кредитом.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася.

Договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах. Таким чином, додержується принцип свободи договору. Чинним законодавством передбачено укладення договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому.

Відповідач ОСОБА_1 07.04.2009 року, разом з Анкетою-заявою, підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», якою погоджено тарифи банку, порядок та розмір нарахування процентів за порушення виконання зобов`язань.

Таким чином, заборгованість відповідача ОСОБА_1 по процентам за користування кредитом, має бути розрахована із застосуванням процентної ставки у розмірі 2,5 % на місяць .

При цьому колегія суддів не бере до уваги розрахунок позивача щодо розміру заборгованості відповідача ОСОБА_1 по процентам за користування кредитом, наданий до позовної заяви (а.с.7-13), оскільки вказаний розрахунок заборгованості по процентам за період з 07.04.2009 року по 29.08.2014 року проведений позивачем з застосуванням погодженої сторонами процентної ставки, а саме 2,5 % на місяць, що становить 30 % на рік, а розрахунок позивача за період з 01.09.2014 року по 30.11.2019 року проведений позивачем з порушенням умов кредитування за підвищеною процентною ставкою.

У зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне провести власний розрахунок заборгованості по процентам за користування кредитом.

Отже, заборгованість відповідача ОСОБА_1 по процентам за користування кредитом, розрахована колегією суддів із застосуванням процентної ставки у розмірі 2,5 % на місяць, за період з 07.04.2009 року по 30.11.2019 року не може бути стягнута з відповідача на користь позивача з тих підстав, що за вказаний період позивачем було нараховано відсотки за користування кредитом в сумі 34 199,73 грн. та в рахунок погашення відповідачем внесено 40 346,19 грн. що свідчить про виконання обов`язку відповідача зі сплати процентів за користування кредитом.

Отже, колегія суддів вважає, що в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом слід відмовити з тих підстав, що відповідач по справі не має такої заборгованості.

Проте, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню штрафи, розмір яких визначено підписаною відповідачем Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», згідно якої відповідач своїм підписом засвідчила, що погоджується з розмірами штрафів, а саме: штрафу (фіксована частина) 500 грн. та штрафу (процентна складова) - 5% від суми позову, яка в даному випадку, виходячи з ціни позову та меж позовних вимог, які підлягають задоволенню, складає 397,33 грн. (7946,66 грн. /100*5).

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача штрафів відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача штрафів відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг за користування кредитом б/н від 07 квітня 2009 року, яка станом на 30 листопада 2019 року становить 500 грн. - штрафу (фіксована частина) та 397 грн. 33 коп. - штрафу (процентна складова).

Крім того, відповідно до п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, пропорційно задоволених судом апеляційної інстанції позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1278,65. (а.с.1)

Крім того, відповідно до вимог п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, за принципом пропорційного розподілу судових витрат до задоволених позовних вимог, на користь АТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати, понесені на сплату судового збору за подачу апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції в сумі 1917 грн. 97 коп. (а.с.86), що в сумі складає 3196,62 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 липня 2020 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом та штрафів, та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» 500 грн - штраф (фіксована частина), 397 грн. 33 грн. (процентна складова).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» витрати зі сплати судового збору в сумі в розмірі 3196 грн. 62 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 17 листопада 2020 року.

Головуючий:

Судді: