ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/2281/20 Головуючий суддя І інстанції Ольховський Є. Б.
Провадження № 22-ц/818/4106/20 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про стягнення аліментів
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :

головуючого - Яцини В.Б., (суддя-доповідач),

суддів - Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справиапеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 10 червня 2020 року, ухвалене в складі головуючого судді Ольховського Є.Б., по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

встановив :

29 квітня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Вказала, що ОСОБА_3 з 06.08.2019 року зарахована та навчається на денному відділенні Харківського Національного Медичного Університету (контракт), у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги на навчання .

Вартість навчання на рік складає 30500,00 грн., що в загальній вартості за весь строк навчання становить 122000,00 грн.

Зазначила, що додатково вона несе витрати на утримання дочки, придбання навчально-методичних посібників, підручників, оплати проїзду тощо

Відповідач у добровільному порядку коштів на утримання дочки не надає.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідача її користь на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання до досягнення донькою 23-х років, у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 10 червня 2020 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважає, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув увагу на те, що позивачем до позову були додані ксерокопії документів, які не були належним чином завірені; що позивака не мотивує за яких підстав повинні бути стягнуті аліменти з відповідача на користь повнолітньої дитини до досягнення нею 23 років; що позивачкою необґрунтовано та не надано жодного доказу щодо її матеріального забезпечення до надання матеріальної допомоги повнолітній дитині; що на його утриманні перебуває його мати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка досягла пенсійного віку та є тяжкохворою, потребує постійного догляду та витрат на лікування; що аліменти, яка хоче стягнути позивач підтверджуються лише фактом навчання дочки у вищому навчальному закладі; що позивачка не надала до суду доказів в підтвердження її витрат на утримання повнолітньої дитини в період її навчання; що у нього немає можливість брати участь у наданні матеріальної допомоги повнолітній дочці, яка продовжує навчання.

Вказав, що у договорі від 09.08.2019 року розмір платні за весь період складає 122000,00 грн., із урахуванням строку навчання 3 роки 10 місяців-46 місяців-122000,00/46=2652,17 грн на місяць, так як витрати повинні нести обидва батьки -2652,17/2=1326,08 грн. на двох батьків, із урахуванням прожиткового мінімуму для відповідного віку доньки-18 років складає 2218,00 грн, тобто вона повинна складати по 1109,00 з кожного з батьків.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 просить рішення суду залишити без змін, а скаргу - без задоволення, оскільки оскаржене рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростовують.

Зазначила, що є внутрішньо-переміщеною особою, оскільки була вимушена переїхати до м. Харкова у зв`язку із проведенням у її м. Авдіївка АТО, житло їх зазнало руйнівних дій, тому спростовує доводи відповідача про порушення територіальної підсудності справи. Витрати на навчання дитини потребують значних коштів, проведення турнірів, індивідуальні підготовчі курси, платні наукові семінари, додаткову наукову літератури та відповідні гаджети, витрати на дорогу, харчування, крім того дитина хворіє, що потребує постійного придбання препаратів.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Згідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь судді-доповідача, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є донькою позивачки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та відповідача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 11.02.2002 року.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є студенткою Харківського національного медичного університету, на денній формі навчання.

Відповідно до договору №191380 від 09.08.2019 р. розмір платні за весь строк навчання складає 122 000 грн. Розмір оплати у 2019/2020 навчальному році складає 30 500 грн.

Даний факт також підтверджується довідкою з місця навчання №84 від 03.03.2020 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що надання відповідачем допомоги непрацездатній матері та його стан здоров`я (перелічені діагнози), відсутність стабільного заробітку, не звільняє останнього від обов`язку утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.

Оскільки відповідач інших зобов`язань фінансового характеру за виконавчими листами не несе та має можливість матеріально допомагати своїй повнолітній дочці, яка продовжує навчання, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі, до її закінчення навчання у зазначеному вище навчальному закладі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину - найважливіший обов`язок матері і батька.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд врахував джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 20 Постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Встановивши, що дочка сторін - ОСОБА_2 є студенткою Харківського національного медичного університету, навчається на денній формі здобуття освіти та потребує у зв`язку із цим матеріальної допомоги, перебуває на повному матеріальному забезпеченні матері, а ОСОБА_6 є працездатною людиною та має можливість надавати дочці таку допомогу, інших зобов`язань фінансового характеру за виконавчими листами не несе та має можливість матеріально допомагати своїй повнолітній дочці, яка продовжує навчання, - суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки. Відповідач надав до суду ксерокопії документів про те, що він мешкає разом з матір`ю ОСОБА_4 , наявність у нього захворювань, у зв`язку з чим він перебував на лікуванні та придбав ліки, про перебування його матері на диспансерному обліку у зв`язку з наявністю у неї захворювання, однак з них не вбачається неможливість відповідача сплачувати аліменти у присудженому судом першої інстанції розміру, тому колегія суддів відхиляє наведені з цього приводу доводи скарги (а.с. 26-39).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, врахувавши положення статей 182, 198, 199, 200 СК України, дійшов правильного висновку про те, що повнолітня ОСОБА_3 у зв`язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги, натомість її батько, ОСОБА_1 такої допомоги не надає, маючи при цьому змогу та обов`язок її надавати, тому обґрунтовано стягнув з нього на користь позивача аліменти на період навчання дочки згідно з вимогами закону, надавши належне обґрунтування розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, врахувавши матеріальне становище сторін, та наявність інших утриманців.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Оскаржене рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.

Керуючись ст.ст.367, 368, ст.374, ст.375, ст.ст.381 - 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 10 червня 2020 року-залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 18 листопада 2020 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді І.В.Бурлака.

О.М.Хорошевський.