Справа № 755/9016/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.

з участю сторін:

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_2 , звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в якому просила розірвати шлюб з ОСОБА_3 зареєстрований Солом`янським районним у м. Києві ВДРАЦС ГТУЮ у м. Києві. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 гривень щомісячно з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача 3 000,00 грн на правову допомогу та суму судового збору.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 25 жовтня 2017 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася дитина - ОСОБА_4 . Кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв`язку з цим, шлюбні стосунки були фактично припинені в липні 2018 року. Позивач неодноразово намагалася поговорити з відповідачем та налагодити стосунки, однак на даний час твердо переконана, що збереження сім`ї неможливе. Крім цього, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Враховуючи те, що позивач не має достовірних відомостей про те, де саме працює відповідач та чи взагалі він працює, тому просить визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000,00 гривень так як вважає, що такий розмір аліментів зможе забезпечити нормальний розвиток дитини.

16 жовтня 2020 року відповідач подав відзив на позовну заяву в якому просив позовні вимоги задовольнити частково. Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвати. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 в розмірі 1859 грн щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. В решті позовних вимог просив відмовити. По суті позовних вимог пояснив, що фактично не заперечує щодо розірвання шлюбу так як дійсно, вони з позивачем мають істотно відмінні погляди стосовно подружнього життя. Примирення сторін неможливе. Щодо розміру аліментів на суму 5 000,00 гривень, відповідач зазначив, що обов`язок утримання дитини покладається на обох батьків та позивачу добре відомо, що майновий стан відповідача є далеко не ідеальним та на даний час відповідач сплачує аліменти в розмірі 1 000 тисяча гривень щомісячно.

Позивач в судове засідання не з`явилась. Подала заяву про слухання справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовну заяву визнав частково, а саме не заперечував щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів в розмірі 1 859,00 гривень. В іншій частині позовних вимог просив відмовити з урахування відзиву на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , 25 жовтня 2017 року зареєстрували шлюб (а.с. 5).

Під час перебування сторін у шлюбі у них народилася дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6)

Причиною розпаду сім`ї сторін стало те, що подружнє життя не склалося, так як почали виникати непорозуміння, що унеможливило подальше збереження шлюбу, шлюбні відносини не підтримують з липня 2018 року, приживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають різний бюджет, та як зазначила позивач примирення між сторонами неможливе. Крім того, відповідач у своєму відзиві не заперечував щодо розірвання шлюбу та підтвердив, що вони з позивачем зовсім різні люди.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 1 СК України, побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини не підтримують, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались, спільного господарства не ведуть, мають різний бюджет, подальше спільне життя подружжя на збереження сім`ї неможливе.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Щодо вимог позивача про стягнення аліментів, слід зазначити наступне.

Частиною 2 ст. 2 Сімейного кодексу України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно вимог ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» за якою, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 3, 18 Конвенції «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції; нормативно-правовий акт № 475/97-ВР від 17.07.1997 Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Це положення відображене і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Судом встановлено, що відповідач позов щодо стягнення аліментів визнав частково, а саме вимоги про стягнення визнав, однак просив в розмірі 1859,00 гривень. Визначаючи розмір аліментів, який повинен стягуватися з відповідача судом враховано, що діти перебувають на утриманні позивача, відповідач із наданих пояснень та письмових доказів не має на утриманні непрацездатних осіб, є особою працездатного віку, а тому з нього повинні стягуватися аліменти в судовому порядку у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500,00 грн., на дитину щомісячно, починаючи з 26.06.2020 року - з моменту подачі позову до суду і до досягнення повноліття дитиною.

Суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України).

Питання судових витрати вирішити у відповідності до ст. ст. 141, 142 ЦПК України.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За правилами частини 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до п. 1.1 Договору про надання правничої допомоги № 03/06-19 від 03 червня 2019 року укладеного між адвокатом Губар А.Л. та ОСОБА_2 , адвокат бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Клієнт зобов`язаний сплатити винагороду (гонорар) та витрати, необхідні для виконання його доручень, у порядку та строки обумовлені сторонами у договорі.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що гонорар за Договором становить: 3 000,00 грн. за складання та подання до суду позовної заяви, які Клієнт сплачує Адвокату авансом протягом 5-ти днів з моменту підписання цього договору.

Відповідно до акту приймання-передачу наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги № 03/06-19 від 03 червня 2019 року, вартість послуг адвоката склала 3 000,00 гривень.

За вимогами частини 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно положень частини 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вивчивши надані документи, суд дійшов висновку, що в частині стягнення витрат на правничу допомогу слід відмовити, так як відсутні докази понесення позивачем даних витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1, 24, 56, 105, 110, 112, 114, . 180, 182, 183, 184 СК України, ст. ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 200, 206, 207, 229, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 353 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрований 25 жовтня 2017 року Солом`янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 2831) - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) аліменти на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 25.06.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 840 грн. судового збору.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 18 листопада 2020 року.

Суддя Н.О. Яровенко