ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №520/2651/16-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/813/4414/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів- Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря -Сороколет Ю.С.,

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

представник позивача - Литвиненко Олена Леонідівна,

відповідач - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» Литвиненко Олени Леонідівни на рішення Київського районного суду м.Одеси від 12 жовтня 2018 року, постановлене під головуванням судді Огренич І.В,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовної заяви

У березні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк», банк), звернулось до суду з уточненим в подальшому позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 97 655,08 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 10 квітня 2014 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву, б/н, разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, які затвердженні наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року, з метою отримання кредитних послуг та отримала кредит у розмірі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,80 % на рік на суму заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердила своїм підписом в анкеті-заяві що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складають договір про надання банківських послуг.

Відповідно до пунктів 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг клієнт надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надав право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Згідно з пунктом 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

У порушення норм закону та умов договору відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, а тому станом на 31 травня 2018 року відповідач має заборгованість у розмірі 97 655,08 грн., яка складається з наступного:

- 13291,72 грн. - заборгованість за кредитом;

- 82063,36 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом;

-2300 грн.- заборгованість за пенею та комісією.

Посилаючись на те, що заборгованість за кредитним договором дотепер не погашена, банк просив задовольнити його вимоги (т.1 а.с.2-5,85-90,т.2 а.с.31-34).

Рух справи

Заочним рішення Київського районного суду м.Одеси від 23 травня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 699,37 грн.(т.1а.с.38-40).

16 серпня 2016 року від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про перегляд заочного рішення від 23 травня 2016 року(т.1а.с.48-49).

Ухвалою Київського районного суду м.Одесиі від 19 жовтня 2016 року заочне рішення суду від 23 травня 2016 року скасовано, справа призначена до розгляду в загальному порядку (т.1а.с.81-82).

21 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернулась з зустрічним позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання умов надання кредиту недійсними (т.1а.с.146-150, 183-187).

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 12 жовтня 2018 року зустрічний позов ОСОБА_1 про визнання умов надання кредиту недійсними залишено без розгляду (т.2 а.с.47-48).

Зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 12 жовтня 2018 року в позові банку відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що з наданих позивачем до суду розрахунків заборгованості неможливо зробити висновок, що заборгованість яку просить стягнути позивач у розмірі 97 655,08 грн., виникла саме з договірних відносин, укладених між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» 10 квітня 2014 року. Банком не надано будь-яких належних та допустимих доказів, що рахунок № НОМЕР_1 , який на 25 липня 2014 року закрито, не був відкритий відповідно до угоди укладеної між сторонами 10 квітня 2014 року (т.2а.с.51-52).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову банку у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що:

- підписавши анкету-заяву, відповідач уклала з банком кредитний договір в порядку ч.1 ст.634 ЦК України шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору, тому відсутність підпису боржника на Умовах та правилах не свідчить про неукладеність кредитного договору. Сторонами при укладенні кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору;

- Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не вимагається, якщо саме ці Умови та правила були чинними під час укладення договору;

- згідно п. 2.2. Постанови Національного Банку України від 17 грудня 2003року «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», ідентифікація клієнта не є обов`язковою, якщо клієнт вже має рахунки в цьому банку і був раніше ідентифікований відповідно до вимог законодавства України;

- з відповіді ПАТ КБ "ПриватБанк" від 25 липня 2014 року № 140725X910 вбачається, що картка № НОМЕР_1 і всі технічні рахунки, що були використані для її роботи закрито, проте позичальника було ідентифіковано 10 квітня 2014 року, тому при зверненні до відділення Банку та отриманні нової картки підписання нової анкети не було потрібно;

- 26 грудня 2014 року відповідачці було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна» за № НОМЕР_2 зі строком дії до 09/18, що підтверджується довідкою банку. Факт отримання кредитної картки «Універсальна» було зафіксовано фотографуванням за допомогою Web- камери і фото зберігається в програмному комплексі банку ЕКБ ( Единая клиентская база);

- відповідач після отримання картки здійснила дії щодо проведення її активації, користувалася карткою, а також отримувала кредитні кошти з власної ініціативи. Активація нею картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору;

- 26 грудня 2014 року на кредитну картку відповідачки Банком було встановлено кредитний ліміт у розмірі 8 000 грн.;

- за випискою по руху коштів прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт 8000 грн. й відповідачка користувалася грошима, отримав кошти через банкомата, а отже й отримавши кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки;

- Умови і правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку;

- суд не перевірив розрахунок заборгованості та доводи банку про те, що позичальник користувалася грошовими коштами, виконувала умови кредитного договору, частково сплачуючи заборгованість за договором у тому числі відсотки, пеню та комісії (погашення відображені у розрахунку заборгованості в графі «Сума погашення за наданим кредитом», а отже визнала свої зобов`язання за угодою та розміри встановлених обов`язкових платежів;

- відповідач підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловила свою згоду з формою договору та його умовами. Банк свої зобов`язання перед відповідачем виконав, надавши кредитні кошти, а відповідач умови договору щодо своєчасного повернення грошових коштів не виконувала, що підтверджується наданим розрахунком заборгованості у розмірі 97 655,08 грн. (т.2а.с.59-63).

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 13 жовтня 2020 року, не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи у його відсутність.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи у позові ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 97 655,08 грн., суд першої інстанції виходив із того, що докази, надані позивачем на обґрунтування заявлених ним позовних вимог не підтверджені належними і допустимими доказами та є суперечними.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з таких підстав.

Встановлені судом фактичні обставини справи

Встановлено, що 10 квітня 2014 року ОСОБА_1 уклала кредитний договір №б/н з Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», згідно якого відповідачка отримала кредит в розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом(т.1а.с.8,112).

Згідно до умов укладеного договору, кредитний договір складається з анкети - заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідач, ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк». В анкеті зазначено, що клієнт згоден з тим, що вона, разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між банком та ним договір про надання банківських послуг.

При цьому вона згодна була отримати Умови та правила користування надання банківських послуг шляхом їх розпечатки на сайті ПАТ КБ «Приватбанк»: www.privatbank.ua.

Як вбачається з анкети-заяви, яка підписана сторонами 10 квітня 2014 року, в ній відсутній ліміт кредитування, не зазначені проценти за користування кредитом від картки та строк її дії.

З виписки банку вбачається, що відповідачу ОСОБА_1 кредитний ліміт 8 000 грн. встановлено 26 грудня 2014 року на картку № НОМЕР_3 (т.1 а.с.113,129,т.2 а.с.63-зворот).

Першу операцію за кредитним договором ОСОБА_1 здійснила 30 грудня 2014 року, придбавши продукти в універмагу в розмірі 1 256,26грн., а в подальшому - 06 січня 2015 року зняла кредитні кошти в сумі 4 000 грн. за карткою №5168…..9981 (т.1а.с.174-178).

Також виписка банку вказує на те, що ОСОБА_1 мала декілька кредитних карток у АТ КБ «Приватбанк», а саме: № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 ….5549, №5168…..9981. Кредитний ліміт в сумі 8 000 грн. отримано 26 грудня 2014 року на основну картку № НОМЕР_3 (т.1а.с.129-133,т.2 а.с.69).

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 ,після підписання анкети-заяви 10 квітня 2014 року вона отримала картку №5168….0472 для перерахунку пенсії за втрату годувальника та через три місяці закрила цей картковий рахунок (т.1а.с.183).

За довідкою банку від 04 травня 2017 року картковий рахунок № №5168….0472 закрито 10 квітня 2014 року (т.1а.с.188).

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості, станом на 31 травня 2018 року відповідач має заборгованість за кредитним договором у розмірі 97 655,08 грн., яка складається з:

- 13 291,72 грн. заборгованість за кредитом;

- 82 063,36 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

-2 300 грн.- заборгованість за пенею та комісією (т.2 а.с.35).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Звертаючись до суду з позовом, банк зазначив, що на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, яка підписана сторонами і погоджені з відповідачем, між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір у розмірі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1ст.1048 ЦК України).

Так, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно із ч.1ст.633 ЦК України публічним є договір,в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст.1054-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч.1ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до вимог ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином,в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника ОСОБА_1 від 10 квітня 2014 року розмір кредитних коштів, процентна ставка за кредитом не вказані взагалі (т.1а.с.8).

Із змісту позовної заяви банку та матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримала кредитні кошти від АТ КБ «ПриватБанк» в сумі 8 000 грн., що не заперечується відповідачем.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути заборгованість за кредитом у розмірі 13 291,72 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 82 063,36 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 2 300 грн. (т.2 а.с.31-35).

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування за договором від 10 квітня 2014 року, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а саме: «Універсальна,30 днів пільгового періоду», «Універсальна,55 днів пільгового періоду», «Універсальна» CONTRACT», «Універсальна GOLD» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку як невід`ємні частини спірного договору (т.1а.с.10).

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а саме: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна» CONTRACT»,«Універсальна GOLD» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання -пункт 5.12 Умов) та, що договір діє без обмеження строку (пункт 2.10.7 згаданих Умов), та інші умови (т.1а.с.10-21).

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з Умов розуміла відповідач ОСОБА_1 та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування(т.1а.с.8).

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1ст.634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (10 квітня 2014 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (09 березня 2016 року і при збільшенні позовних вимог 27 червня 2018 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

При цьому здійснити розрахунок заборгованості за кредитним договором з Тарифів, які не підписано відповідачкою та не погоджено з нею(т.1а.с.10).

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих її умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

В свою чергу рух коштів на картковому рахунку не може бути належним підтвердженням обізнаності відповідача з конкретними Умовами та правилами надання банківських послуг у «ПриватБанку», на які посилається позивач як на умови кредитного договору і факту згоди відповідача з ними.

Колегія суддів вважає, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а саме: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна» CONTRACT»,«Універсальна GOLD» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи, не визнаються відповідачем та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 10 квітня 2014 року шляхом підписання Анкети-заяви.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Враховуючи вищевказані обставини, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 позивач АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Такі висновки відповідають також й правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Крім того, безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 10 квітня 2014 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить суми кредиту та строку повернення кредиту (користування ним).

Так, за випискою банку, 26 грудня 2014 року ОСОБА_1 встановлено кредитний ліміт 8000 грн. на картку № НОМЕР_6 (т.1а.с.129-133).

Відповідачка не заперечує, що вона отримала кредитні кошти в сумі 8000 грн. строком до 2018 року на картку № НОМЕР_7 та сплачувала заборгованість за кредитом(т.1 а.с.49,50).

При цьому ОСОБА_1 була ідентифікована 10 квітня 2014 року, тому при випуску картки 26 грудня 2014 року підписання нової Анкети не було потрібно відповідно до постанови Національного Банку України від 17 грудня 2003 року «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах»( п.2.2.), оскільки ідентифікація клієнта не є обов`язковою, якщо клієнт вже має рахунки в цьому банку і був раніше ідентифікований відповідно до вимог законодавства України.

Оскільки ОСОБА_1 була ідентифікована 10 квітня 2014 року, тому при перевипуску картки підписання нової анкети не здійснювалось.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, позивач просив стягнути заборгованість за кредитом в сумі 13 291,72 грн. за період з 26 грудня 2014 року по 31 травня 2018 року (т.2 а.с.35).

При цьому, ані витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ані витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містять підпису ОСОБА_1 . У підписаній відповідачем анкеті-заяві від 10 квітня 2014 року відсотки за користування кредитом не визначено, не вказано розмір кредитного ліміту на день підписання, тип кредитної картки «Універсальна», базова процентна ставка на залишок заборгованості.

У наданому АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованості ОСОБА_1 проценти за користування кредитом визначено за різними ставками, а саме: 34,80 % з 26 грудня 2014 року, 43,20 % з 01 квітня 2015 року , що не відповідає анкеті-заяві від 10 квітня 2014 року, яка була підписана ОСОБА_1 , а тому не має підстав для стягнення з відповідача заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 82 063,36 грн., оскільки вказані проценти не погоджені з позичальником (т.2 а.с.35).

Під час розгляду справи апеляційним судом звернута увага, що анкета-заява від 10 квітня 2014 року заповнена лише частково. Зокрема, розділ про те, за якими кредитними умовами, включаючи розмір процентів, виявив намір отримати позичальник ОСОБА_1 кредитну картку, нею не заповнено, що у свою чергу свідчить про відсутність між сторонами домовленості про умови кредитування, в тому числі домовленості про належний до сплати розмір процентів за користування кредитними коштами.

Крім того, у цій анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання по сплаті коштів та не визначено розмір неустойки, а Умови та правила надання банківських послуг, які затвердженні наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року в яких передбачена відповідальність позичальника не підписані ОСОБА_1 (т.1 а.с.11-20).

Тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача пені та комісії в розмірі 2 300 грн., оскільки такі суми розраховані банком з урахуванням розміру процентів за ставками, що не були погоджені сторонами.

Враховуючи те, що:

-фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті в розмірі 8 000 грн., що не заперечує відповідач,

-за змістом ч.2ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, АТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів,

Відмовляючи у задоволенні позову в цій частині вимог, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідачем ці кошти були фактично отримані, використані на свої потреби та банку не повернуто.

При цьому матеріали справи не містять інформації про те, що відповідачем отримані кредитні кошти (тіло кредиту) в сумі 13 291,72 грн., оскільки виписки банку про рух коштів та довідка банку вказують на те, що старт карткового рахунку відбувся 26 грудня 2014 року, з встановленням кредитного ліміту в розмірі 8 000 грн., зі строком дії кредитної картки № НОМЕР_6 до 09/18 (т.2а.с.65-69). АТ КБ «ПриватБанк» не надало доказів на відкриття на ім`я відповідача рахунку, доказів зарахування кредитних коштів у розмірі 13 291,72 грн., оскільки у позовній заяві позивачем зазначено про отримання відповідачем кредиту у розмірі 8 000 грн.

Так як відповідач не виконала узяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту в сумі 8 000 грн., у зв`язку з чим заборгованість за тілом кредиту підлягає стягненню в розмірі 8 000 грн., оскільки випискою банку по руху коштів вбачається, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт у розмірі 8 000 грн., з 26 грудня 2014 року відповідач користувалася кредитними грошима, отримала кошти через банкомат, а отже й отримавши кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Крім того, відповідач використовувала кредитні кошти за придбання продуктів та товарів в супермаркетах, поповнювала заборгованість за кредитом (т.1а.с.129-133).

З огляду на викладене, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції, керуючись ст.ст.526,530,1049,1054 ЦК України, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором б/н від 10 квітня 2014 року у розмірі 8 000 грн., яка складається з основної заборгованості за кредитом (тіло кредиту).

В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, як такі, що не знайшли свого підтвердження при розгляді справи.

Щодо судових витрат

Враховуючи вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України та розмір сплаченого позивачем судового збору у сумі 5 207 грн.(за подачу позову - 3 140 грн.; за подачу апеляційної скарги 2 067 грн.) на користь позивача підлягає стягненню з відповідача судовий збір у розмірі 426,45 грн. (т.1а.с.1,т.2 а.с.37, т.2а.с.74а).

При цьому, колегія суддів виходила з такого розрахунку.

За позовні вимоги у розмірі 97 655,08 грн. (100%) позивачем сплачено судовий збір в загальному розмірі 5 207 грн. (100%).

З відповідача стягнуто суму заборгованості у розмірі 8 000 грн., що складає 8,19% від суми, що просив стягнути позивач. Тому 8,19 % від сплаченого судового збору складає 426,45 грн. (8,19% х 5207/ 100%).

Таким чином, загальний розмір понесених позивачем судових витрат, які підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, складають 426,45 грн.

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» Литвиненко Олени Леонідівни задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 12 жовтня 2018 року скасувати.

Позов акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_8 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн.

Відмовити в іншій частині позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 82 063,36 грн. та пені і комісії в розмірі 2 300 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_8 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () судові витрати зі сплати судового збору за подання позову та апеляційної скарги в сумі 426 (чотириста двадцять шість) грн.45 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: