У х в а л а

16 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 678/442/16-ц

провадження № 61-16546 ск 20

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди,

В с т а н о в и в:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії та стягнути моральну шкоду у розмірі 13 000,00 грн.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 червня 2018 року прийнято відмову представника позивача ОСОБА_3 в частині позовних вимог про зобов`язання вчинити дії та закрито провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині позовних вимог про зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 червня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500,00 грн на відшкодування моральної шкоди; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 червня 2018 року та рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 червня 2018 року залишено без задоволення, а оскаржувані рішення залишені без змін.

06 жовтня 2020 року ОСОБА_1 надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Хмельницького апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року.

У касаційній скарзі заявник вказує, що відповідна постанова суду є протиправною, однак дана скарга не містить прохальної частини.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.

Дослідивши касаційну скаргу ОСОБА_1 ,Верховний Суд дійшов висновку про повернення касаційної скарги особі, яка її подала, з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Як убачається із касаційної скарги, ОСОБА_1 оскаржує рішення суду апеляційної інстанції, визначене в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України.

Як зазначено у частині другій статті 389 ЦПК України, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Як вбачається із змісту касаційної скарги, у її мотивувальній частині жодним чином не зазначено, у чому полягає неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України. Крім цього, касаційна скарга не містить прохальну частину, з рахуванням мотивів та підстав касаційного оскарження відповідно до статті 392 ЦПК України, а також враховуючи повноваження суду касаційної інстанції згідно статті 409 ЦПК України.

Натомість, у касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає лише, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції є протиправною.

Таким чином, всупереч вимогам частини другої статті 389 ЦПК України, ОСОБА_1. у касаційній скарзі жодним чином не зазначено підстави (підставу) касаційного оскарження постанови Хмельницького апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року, передбачені у пунктах 1-4 частини другої даної статті 389 ЦПК України.

У пункті 4 частини четвертоїстатті 393 ЦПК України визначено, що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Ураховуючи те, що ОСОБА_1 при поданні касаційної скарги, не виконала вимог процесуального закону щодо обов`язкового наведення у ній підстав (підстави) касаційного оскарження постанови Хмельницького апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року, передбачених у пунктах 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України, така скарга підлягає поверненню заявнику.

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного та керуючись статями 185, 389, 393 ЦПК України,

У х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Ігнатенко