Справа № 669/1187/19
Провадження № 2/669/67/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2020 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі:

головуючого судді Бараболі Н.С.,

за участю секретаря Бульбах Т.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Представник відповідача ОСОБА_3 заявила клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із смертю позивача.

В свою чергу, представник позивача ОСОБА_4 заявив клопотання про зупинення розгляду справи до залучення у справі правонаступників позивача.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними копії актового запису про смерть №99, складеного 21 липня 2020 року Білогірським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький).

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що провадження по даній цивільній справі необхідно закрити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 46 ЦПК України, здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Згідно ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Частиною 1 ст. 55 ЦПК України передбачено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Як зазначено в Постанові Верховного Суду від 20.03.2018 року по справі № 910/1972/17 за загальним визначенням правонаступництво - це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Правонаступництво може бути універсальним або частковим (сингулярним). За універсального правонаступництва до правонаступника (фізичної абоюридичної особи)переходять усі права і обов`язки того суб`єкта, якому вони належали раніше. За часткового (сингулярного) правонаступництва від одного до іншого суб`єкта переходять лише окремі права і обов`язки. Правонаступництво є самостійною підставою заміни кредитора у зобов`язанні. Правонаступництво слід розглядати як певний юридичний механізм похідного правонабуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника. Правонаступництво для юридичних осіб може наступати в разі їх припинення з правонаступництвом. Припинення юридичної особи з правонаступництвом, тобто реорганізація юридичної особи, може проводитися у формі злиття, приєднання, виділу тощо. Доказами правонаступництва щодо окремого зобов`язання може бути: відповідний договір, на підставі якого воно виникло, передавальний акт чи розподільчий баланс, статут правонаступника.

Таким чином, процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Проте, згідно ч. 1 ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відтак, право на спадкування не відноситься до тих прав, які в силу статті 1219 ЦК України є особистими і відносно яких правонаступництво недопустиме, оскільки здійснення цього права не пов`язано з певною особою, а тому може здійснюватися і спадкоємцями цієї особи на передбачених законом умовах. Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 523/17848/16-ц.

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 1230 ЦК України, до спадкоємця переходить право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов`язаннях.

Таким чином, з аналізу ст.ст. 1227-1230 ЦК України вбачається вичерпний перелік підстав за якими допускається спадкування (правонаступництво) спадкоємцями відповідної шкоди (відшкодування).

В той же час, предметом позову є відшкодування шкоди завданої майну позивача та відшкодування моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, отже спірні правовідносини виникли не з договірних зобов`язань, а в частині відшкодування моральної шкоди взагалі нерозривно пов`язані з особою позивача, тобто є особистими, відтак спірні правовідносини, які є предметом спору по даній цивільній справі між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не допускають правонаступництва.

Також, залучення судом правонаступників позивача, який помер, апріорі потребує зміни підстав та предмета позову, що в свою чергу порушує принцип диспозитивності цивільного процесу та суперечить положенням ЦПК України щодо неможливості одночасної зміни і підстав, і предмета позову.

Вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 183/4229/14-ц.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження по справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Також з цього приводу висловився Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, який у своїй постанові від 17.04.2018 року по справі № 920/1245/16 зазначив, що припинення провадження в разі смерті фізичної особи - сторони у справі - передбачене лише у разі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з підстав визначених п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а саме смерті фізичної особи позивача ОСОБА_1 , оскільки правовідносини, які склалися між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не допускають правонаступництва та не можуть бути успадкованими спадкоємцями ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 10, 13, 18, 255, 263,353 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання представника відповідача ОСОБА_3 задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - закрити у зв`язку із смертю фізичної особи, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Роз`яснити, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала суду може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Н. С. Бараболя