Справа № 279/3573/20
Номер рядка звіту 69
Провадження № 2/279/1489/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2020 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого-судді Невмержицької О.А., з секретарем Хомутовською М.А., розглянувши в м.Коростень в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню непрацездатну дитину,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що він є сином відповідача, має статус інваліда з дитинства другої групи, не працює, інвалідність встановлена строком до 01.08.2023 року. Станом на день подання позовної заяви він знаходиться виключно на утриманні своєї матері - ОСОБА_3 . Відповідач матеріальної допомоги на його утримання не надає і відмовляється надавати. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26.08.2016 року стягнуто аліменти з відповідача в розмірі 1/4 частини свіх видів його доходу, до закінчення ним навчання в Коростенській загальносвітній школі №3, яку він закінчив, а рішенням суду від 16.09.2019 року стягнуто аліменти з відповідача в розмірі 1/4 частки всіх його доходів до 01.07.2020 року. Вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, оскільки є особою працездатного віку, працює в Коростенській дистанції сигналізації та зв`язку ПАТ "Укрзалізниця", та відповідно може сплачувати аліменти на його утримання. Просив прийняти рішення, яким щомісячно стягувати з відповідача на його користь аліменти від дня пред`явлення позову в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність і до 01.08.2023 року.

Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив про невизнання позову, оскільки позивач має дохід, адже він отримує від держави пенсію та соціальну допомогу, які забезпечують йому прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, тому не може вважатися особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні ст.198 СК України. Крім того, позивач має можливість працювати, однак не бажає, він не є непрацездатною особою. Відповідно до рішення суду від 29.03.2016 року з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 12.01.2016 року і до повнліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Оскільки він несе витрати по утриманню інших осіб, є не молодою людиною, яка має власні життєві потреби та витрати на проживання, лікування, просив у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що позивач є сином відповідача, має статус інваліда з дитинства другої групи, не працює, інвалідність встановлена строком до 01.08.2023 року. З даних довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією встановлено висновок про умови та характер праці, зокрема "може виконувати просту некваліфіковану роботу в спеціально створених умовах".

З судових рішень наданих позивачем вбачається, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26.08.2016 року стягнуто аліменти з відповідача в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, до закінчення ОСОБА_1 навчання в Коростенській загальносвітній школі №3, яку він закінчив.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16.09.2019 року стягнуто аліменти з відповідача на користь ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 11.06.2019 року і до 01.07.2020 року.

Відповідно до положень ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Так, відповідно до правил вказаної статті батьки продовжують бути зобов`язаними утримувати свою дитину після досягнення нею повноліття за наявності у сукупності таких обставин: дочка або син є непрацездатними. Відповідно до ст.1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону; непрацездатні повнолітні діти потребують матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надати таку допомогу.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно зі ст.201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина суд враховує, що утримувати повнолітнього сина є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

З письмових заперечень, що надані відповідачем, та витребуваних судом доказів слідує, що відповідач працює та отримує стабільний дохід, має ще утриманців та сплачує на них аліменти.

Вказані обставини позивачем не оспорено та спростовані під час розгляду справи не були.

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідач не є особою похилого віку, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання непрацездатного повнолітнього сина не надає, який окрім пенсії, іншого доходу не має, при цьому основні витрати по його утриманню на даний час несе його мати, з якою він проживає, який має інвалідність, являється матеріально малозабезпеченим і самостійно не може себе забезпечити. Матеріальне становище позивача також погіршилося у зв`язку з інфляційними процесами у державі, подорожчанням продуктів харчування, товарів загального вжитку та ліків, що є загальновідомим фактом.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно. Вказаний розмір аліментів відповідає встановленим обставинам справи, вимогам розумності та справедливості, з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, їх стану здоров`я, потреби та матеріального становища повнолітньої непрацездатної особи, платника аліментів та інших обставин, що мають істотне значення.

Керуючись ст.263-265 ЦПК України, ст.198,200 Сімейного Кодексу України, ст.51 Конституції України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , працюючого заступником начальника по зв`язку у Виробничому підрозділі Коростенська дистанція сигналізації та зв`язку, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 29.07.2020 року і до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя: Невмержицька О.А.