Справа № 522/3297/19
Номер провадження 2/522/2470/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

Головуючого судді - Свяченої Ю.Б.,

при секретарі судового засідання - Шеян І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОРІОН» про вселення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОРІОН» та просив вселити його в житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 в позовній заяві зазначив, що 17 грудня 2007 року між ОСОБА_2 , яка є його дружиною, та ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» правонаступником якого є ПАТ « ВіЕйБі Банк» був укладений кредитний договір № 498/07ф, відповідно до умов якого банк надав кредит у сумі 15000 дол. США зі сплатою 14 % річних, строком користування до 16 грудня 2015 року. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 17 грудня 2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» укладено договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В.В. реєстровий номер 6176, згідно умов якого ОСОБА_2 передала в іпотеку банку житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 .

Також в позовній заяві зазначено, що 01 червня 2018 року між ТОВ « Ей Ві Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Оріон» був укладений договір про відступлення прав вимоги за договором 19855 від 26 грудня 2017 року про відступлення прав вимоги, укладеним між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ « Ей Ві Груп». Також 01 червня 2018 року між ТОВ «Ей Ві Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Оріон» був укладений договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором. На думку позивача, ТОВ « Оріон» у позасудовому порядку набула право власності за житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення державного реєстратора за № 41510449 від 08 червня 2018 року.

Позивач зазначає, що 18 серпня 2018 року йому стало відомо, що 21 червня 2018 року Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради його було знято з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , тому позивач вважає, що його всупереч ч. 3 ст. 47 Конституції України, ч. 1 ст. 109 ЖК УРСР та ст. 40 Закону України «Про іпотеку», без відповідного рішення суду та без надання іншого житла, неправомірно виселено з будинку АДРЕСА_1 , адже даний будинок складав предмет іпотеки, що не був придбаний за кредитні кошти.

Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана цивільна справа була розподілена судді Шенцевої О.П. Ухвалою суду від 25 березня 2019 року провадження по справі відкрито, та призначено справу до розгляду в загальному позовному порядку з проведенням підготовчого засідання.

Ухвалою судді від 24 травня 2019 року по вказаній справі суддею Шенцевою О.П. було заявлено самовідвід. Справу передано до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 червня 2019 року вказана цивільна справа розподілена судді Свяченій Ю.Б. та ухвалою суду від 07 червня 2019 року прийнято вказану цивільну справу до свого провадження в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 08 липня 2019 року.

До суду від представника відповідача надійшов відзив який поданий у відповідності та з дотриманням вимог ст.178 ЦПК України. У відзиві представником відповідача зазначено, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню, просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

У підготовче засідання 08 липня 2019 року з`явився представник відповідача. Підготовче засідання відкладено на 30 липня 2019 року з підстав подачі представником позивача заяви про відкладення розгляду справи.

У підготовче засідання 30 липня 2019 року з`явився представник відповідача. Позивач про причини неявки суд не повідомляв. Підготовче засідання відкладене на 18 вересня 2019 року.

У підготовче засідання 18 вересня 2019 року з`явився представник відповідача. Роз`яснені права та обов`язки. Від позивача до суду надійшла заява про відкладення підготовчого засідання, з підстав його знаходження на лікарняному. Однак, доказів на підтвердження його знаходження на лікарняному позивачем до суду не надано, тому враховуючи неодноразові надходження до суду від позивача заяв про відкладення підготовчого засідання, суд не бере до уваги вказану заяву позивача.

Враховуючи строки підготовчого засідання встановлені ч. 3 ст. 189 ЦПК України та відсутність клопотань сторін про їх продовження, суд протокольною ухвалою суду від 18 вересня 2019 року закрив підготовче засідання та призначив справу до судового розгляду по суті на 21 жовтня 2019 року.

У судове засідання 21 жовтня 2019 року з`явився представник відповідача. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Справа слухалась по суті. Судове засідання відкладено на 04 грудня 2019 року.

У судове засідання 04 грудня 2019 року з`явився представник відповідача, від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, однак вказана заява не містить електронного підпису у відповідності до вимог ЦПК України. Судове засідання відкладено на 16 грудня 2019 року.

У судове засідання 16 грудня 2019 року з`явився представник відповідача. Судове засідання відкладено на 23 січня 2020 року з підстав неявки позивача.

У судове засідання 23 січня 2020 року з`явився представник відповідача. Судове засідання відкладено на 12 березня 2020 року з підстав неявки позивача.

У судове засідання 12 березня 2020 року з`явився представник відповідача. Судове засідання відкладено на 27 травня 2020 року з підстав неявки позивача.

Судове засідання 27 травня 2020 року відкладено на 25 червня 2020 року.

У судове засідання 25 червня 2020 року з`явився представник відповідача, судове засідання відкладено на 05 серпня 2020 року для належного сповіщення позивача.

Судове засідання 05 серпня 2020 року відкладено на 13 жовтня 2020 року.

У судове засідання 13 жовтня 2020 року сторони не з`явились. Про час та місце розгляду справи не повідомлялись. Від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника та невизнання позовних вимог.

Від позивача до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи з підстав запровадження на території України карантину, однак вказану заяву суд не бере до уваги з підстав того що вона надійшла до суду після спливу часу призначення вказаної справи до розгляду.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , є чоловіком ОСОБА_2 , що підтверджується відміткою в копії паспорту ОСОБА_2 , серії НОМЕР_1 виданого Шевченківським РВ Приморського РВ УМВС в Україні в Одеській області від 12 січня 2005 року.

17 грудня 2007 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та дружиною позивача ОСОБА_1 , був укладений кредитний договір № 498/07ф, згідно з яким ВАТ «ВіЕйБі Банк» надав ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 150 000,00 доларів США.

Строк виконання вказаного кредитного договору 16 грудня 2015 року.

17 грудня 2007 року, в якості забезпечення виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань за Кредитним договором, між нею та ВАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено Іпотечний договір який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В.В. відповідно до якого в іпотеку були передані наступні об`єкти:

- житловий будинок АДРЕСА_1 , та складається в цілому з одного будинку загальною площею 270,2 кв. м., в тому числі житловою площею 104 кв. м.,

- земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0314 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель.

Відповідно до п.п. .1., 5.1.3., 5.1.4., 5.1.13., 5.1.17., 5.1.19., 5.1.22. Договору Іпотеки від 17 грудня 2007 року вбачається, що ОСОБА_2 прийняла на себе, зокрема, наступні зобов`язання: надавати іпотекодержателю відомості про зміни, що відбулися з Предметом іпотеки, про порушення з боку третіх осіб та про посягання третіх осіб на Предмет іпотеки, вживати заходів, що необхідні для захисту Предмета іпотеки, від посягань з боку третіх осіб, протягом двох банківських днів письмово повідомляти іпотекодержателя про будь-яку зміну, яка відбулась (з дня настання зміни) чи може відбутись (з дня, коли стало про це відомо) із Предметом іпотеки, про будь-які дії третіх осіб щодо Предмета іпотеки, про загрозу знищення, пошкодження, псування чи погіршення стану Предмета іпотеки, а також про будь-які обставини, що можуть негативно вплинути на права іпотекодержателя, попередити іпотекодержателя про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на Предмет іпотеки, в тому числі і ті, що не зареєстровані у встановленому чинним законодавством України порядку, протягом дії Кредитного договору не укладати договір найму (оренди) Предмета іпотеки.

Пунктом 5.1.22. Іпотечного договору ОСОБА_2 прийняла на себе зобов`язання не надавати дозвіл на реєстрацію в житлових приміщеннях, що складають Предмет іпотеки, фізичних та юридичних осіб без згоди Іпотекодержателя. Відповідної згоди на реєстрацію будь-яких осіб у житлових приміщеннях, що складають Предмет іпотеки, іпотекодержатель не надавав.

01 червня 2018 року між ТОВ « Ей Ві Груп» ( правонаступник ВАТ «ВіЕйБі Банк») та ТОВ «Фінансова компанія «Оріон» був укладений договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором укладеного 17 грудня 2007 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк та ОСОБА_2 . Також ТОВ Фінансова компанія « Оріон» набуло право вимоги за іпотечним договором укладеного між ОСОБА_2 та ВАТ «ВіЕйБі Банк» від 17 грудня 2007 року предметом якого є житловий будинок АДРЕСА_1 , та складається в цілому з одного будинку загальною площею 270,2 кв. м., в тому числі житловою площею 104 кв. м., земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0314 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель.

Факт порушення ОСОБА_2 грошових зобов`язань за кредитним договором від 17 грудня 2007 року підтверджується Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2018 року касаційну скаргу ПАТ «ВіЕйБі Банк» задоволено. Рішення Апеляційного суду Одеської області скасовано, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2014 року яким стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАЬ « ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором від 17 грудня 2007 року у розмірі 1 173 959,15 грн. Постанова набрала чинності.

Тобто, у зв`язку із невиконанням ОСОБА_2 взятих на себе грошових зобов`язань передбачених кредитним договором від 17 грудня 2007 року, ТОВ «ФК» Оріон», у зв`язку із укладанням із ТОВ « Ей Ві Груп» ( правонаступник ПАТ «ВіЕйБі Банк» ) відступлення права вимоги за кредитним договором та іпотечним договром від 17 грудня 2007 року набуло право власності на Предмет іпотеки в порядку та на підставі ст. ст. 35-37 Закону України «Про іпотеку», а також керуючись положеннями застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом реєстрації за ним права власності на Предмет іпотеки, передбаченого п. 7.3.1 Іпотечного договору ще в момент його укладання. Вказаний факт підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.06.2018 р. № 126894969.

01 червня 2018 року Здійснюючи реалізацію набутого права власності, окрім іншого, на майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 270,2 кв. м. ТОВ «ФК «ОРІОН» звернулося до обслуговуючої організації органу самоорганізації населення комітету мікрорайону «ПРИМОРСЬКИЙ» в м. Одесі з метою отримання довідки про склад осіб, які проживають та зареєстровані у будинку АДРЕСА_1 .

Отримавши відповідну довідку, ТОВ «ФК «ОРІОН» дізналося, що за вказаною адресою, окрім боржниці ОСОБА_2 ,, зареєстровані також інші особи ОСОБА_3 а та ОСОБА_4 . Позивач був відсутній серед зареєстрованих осіб.

Надалі ТОВ «ФК «ОРІОН», як новий власник майна, на підставі положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016 р., звернулося до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради із заявою про зняття з реєстрації ОСОБА_2 , у зв`язку з втратою останньою права користування житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 , з підстав невиконання кредитного договору від 17 грудня 2007 року.

За результатами вказаного звернення, адміністратором Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради 21 червня 2018 року прийнято рішення, про зняття ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому представник ТОВ «ФК «ОРІОН» повторно звернувся до органу самоорганізації населення комітету мікрорайону «ПРИМОРСЬКИЙ» в м. Одесі про надання інформації про склад сімї та осіб, які проживають у будинку АДРЕСА_1 .

За результатами такого звернення представникам відповідача було видано довідку від 26 червня 2018 року про склад сім`ї та осіб, які проживають у будинку АДРЕСА_1 , відповідно до якої позивач за вказаною адресою зареєстрований не був.

З урахуванням вищевикладеного, суд критично оцінює твердження позивача про те що позивач мав зареєстроване місце проживання та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , адже у зазначених доказах відомості про реєстрацію та проживання ОСОБА_1 у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 відсутні. Водночас, доказів на спростування наведеного позивачем надано до суду не було.

Крім того постановою Одеського апеляційного суду від 16 січня 2020 року по цивільній справі № 522/11889/18 за позовом ТОВ «ФК «ОРІОН» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа по справі ОСОБА_2 , задоволені позовні вимоги фінансової компанії ТОВ ФК « Оріон» визнано ОСОБА_3 і ОСОБА_4 такими, що втратили право користування нерухомим майном житлового призначення, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 , зобов`язано відповідачів усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні житловим будинком.

Тобто, вказаним рішенням також підтверджується факт відсутності реєстрації позивача в житловому будинку АДРЕСА_1 .

Щодо посилання позивача про його незаконне виселення з житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 та не надання іншого житла, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.

У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд, за заявою іпотекодержателя, виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов`язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Відстрочка виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки не допускається у разі, якщо: іпотеку включено до іпотечного пулу; відстрочка може призвести до істотного погіршення фінансового стану іпотекодержателя; проти іпотекодавця чи іпотекодержателя відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність).

Відтак, положення ст. 39 Закону України «Про іпотеку» встановлюють правовий механізм реалізації предмета іпотеки за рішенням суду. Водночас, як встановлено судом, ТОВ «ФК «ОРІОН» набуло право власності на майно, що складало предмет іпотеки, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та відповідного іпотечного застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що вміщено до іпотечного договору. Отже, суд доходить до висновку, що посилання позивача на положення ст. 39 Закону України «Про іпотеку» є безпідставними.

Крім того, положення ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК УРСР не застосовуються до спірних правовідносин, що виникли між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ «ФК «ОРІОН» у зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Особи, які проживають у зазначених приміщеннях на умовах договору найму (оренди), не підлягають виселенню, якщо: договір найму (оренди) був укладений до моменту укладення іпотечного договору і про наявність такого договору було доведено до відома іпотекодержателя або такий договір був зареєстрований у встановленому законом порядку; договір найму (оренди) був укладений після укладення іпотечного договору за згодою іпотекодержателя.

Відповідно до положень ст. 109 ЖК УРСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом.

Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статті 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті.

Тому з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що посилання позивача щодо того, що його не було виселено з житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , в єдиному встановленому законом порядку, а саме за рішенням суду, а також не було надане інше постійне житло, та посилання на положення ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК УРСР, є безпідставними, адже інститут виселення, зокрема, за ст. 109 ЖК УРСР, як належний спосіб захисту прав нового власника житлового майна, застосовується лише в тому випадку, якщо будь-які особи фактично проживають у відповідній житловій нерухомості. Вказаний висновок наведений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 липня 2020 року у справі 686/16196/15-ц.

Тому позивачем не доведено факту те, його незаконного виселення із з житлового будинку за адресою : АДРЕСА_1 а також не доведено факту його фактичного проживання або його права користування вказаним житловим будинком

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами обставини, на які він посилався як на підстави задоволення позовних вимог, а тому, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовної заяви, з виходячи з її необґрунтованості та безпідставності.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 4-6, 76-81, 83, 258-259, 268, 273, 354-356 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОРІОН» про вселення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення

Повний текст рішення суду виготовлено 23 жовтня 2020 року.

Суддя Ю.Б. Свячена