Головуючий у І інстанції Мальцев Д.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Мельника Я.С., Сушко Л.П.,

при секретарі: Ковтун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа - Державне підприємство «Національні інформаційні системи», про припинення обтяження і виключення з реєстру обтяжень рухомого майна запису про обтяження заставою транспортного засобу,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив зобов`язати ТОВ «Вердикт Капітал» подати реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення приватного обтяження № 7935088 (контрольна сума: А1В57ДББГ7) і виключення його з реєстру, боржник - ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), підстава обтяження: Договір застави № PCL-209/024/2008 від 17.09.2008, об`єкт обтяження: легковий автомобіль KIA Carnival, номер об`єкта: НОМЕР_2 , номер державної реєстрації: НОМЕР_3 ; виключити з державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про приватне обтяження № 7935088 (контрольна сума: А1В57ДББГ7), боржник - ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), підстава обтяження: Договір застави № PCL-209/024/2008 від 17.09.2008, об`єкт обтяження: легковий автомобіль KIA Carnival, номер об`єкта: НОМЕР_2 , номер державної реєстрації: НОМЕР_3 , а також стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1 536, 80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.09.2008 року між позивачем та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», було укладено Кредитний договір № CL-209/024/2008, за умовами якого позивач ОСОБА_1 отримав кредитні кошти на придбання легкового автомобіля KIA Carnival в розмірі 29 150,00 дол. США.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та Банком 17.09.2008 року було укладено Договір застави транспортного засобу №PCL-209/024/2008, відповідно до умов якого вищевказаний автомобіль передано в заставу Банку із внесенням відповідних відомостей до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

18.03.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфеля, відповідно до умов якого ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за кредитним договором № CL-209/024/2008 від 17.09.2008 року. Всі подальші платежі на погашення кредитної заборгованості здійснювались позивачем на рахунок ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

В подальшому позивачу стало відомо, що 26.09.2018 року право вимоги за кредитним договором було відступлено ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на користь ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору факторингу №4-09/18, про що позивача повідомлено не було. Згідно умов договору факторингу відповідач ТОВ «Вердикт Капітал» отримало від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги до ОСОБА_1 на суму 529,94 грн. При цьому, від працівників відповідача почали надходити дзвінки про вимогу погасити заборгованість позивача за кредитним договором в розмірі 18 000,00 грн., хоча позивач не мав на той момент заборгованості в такому розмірі.

15.11.2018 року позивач звернувся до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з вимогою про повернення надмірно сплачених коштів та видачу довідки про відсутність заборгованості за кредитним договором. Однак листом від 18.12.2018 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» повідомило позивача про те, що грошові кошти в сумі 2 300,00 грн., які були ним сплачені на рахунок Товариства, перераховані на рахунок нового кредитора - ТОВ «Вердикт Капітал» для погашення кредитної заборгованості.

Оскільки сума заборгованості в розмірі 529,94 грн. погашена позивачем в повному обсязі, його основне зобов`язання за кредитним договором є припиненим, в зв`язку із чим припиненим є і договір застави автотранспортного засобу, який є похідним від основного зобов`язання.

20.12.2018 року позивач звернувся до відповідача з листом про видачу довідки про відсутність заборгованості за кредитним договором № CL-209/024/2008 від 17.09.2008 року та зняття обтяження з належного йому автомобіля. Однак відповіді на свій лист позивач від відповідача не отримав, натомість останній продовжив вимагати погашення заборгованості у розмірі 18 000,00 грн. Враховуючи викладене та зважаючи на те, що наявність обтяження на належному позивачу майні порушує право власності останнього, позивач і звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

У відзиві, що надійшов від генерального директора ТОВ «Вердикт Капітал» Іжаковського О.В., останній просив залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду - без змін.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив про її задоволення з викладених у ній підстав.

Інші учасники процесу, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з`явились, однак їхня неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги - без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.09.2008 року між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» було укладено Кредитний договір № CL-209/024/2008, за умовами якого позивач отримав кредитні кошти на придбання легкового автомобіля KIA Carnival в розмірі 29 150,00 доларів США, відсоткова ставка 12,75% річних, дата повернення кредиту - 17.09.2015 року (а.с.6-8).

В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та Банком 17.09.2008 року було укладено Договір застави автотранспортного засобу №PCL-209/024/2008, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Савицькою О.В., зареєстрований в реєстрі за № 2350, відповідно до умов якого позивачем передано в заставу Банку легковий автомобіль марки KIA, моделі Carnival, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4 , реєстраційний № НОМЕР_3 (а.с.9-11).

Згідно Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 20855786 від 18.09.2008, до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис за такими параметрами обтяженнями: вид обтяження - приватне обтяження, тип реєстрації - поточна, тип обтяження - застава рухомого майна, підстава обтяження - Договір застави №PCL-209/024/2008, 17.09.2008, ЗАТ «ОТП Банк». Термін дії: до 18.09.2013. Обтяження зареєстроване Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Реєстраційний номер: 7935088 (а.с.12).

З матеріалів справи також вбачається, що на звернення позивача представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» листом від 18.12.2018 року повідомив про те, що 26.09.2018 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений договір факторингу № 4-09/18, за умовами якого відповідач набув право вимоги за Кредитним договором № CL-209/024/2008 від 17.09.2008 року та є новим кредитором в зобов`язанні, яке виникло на підставі зазначеного кредитного договору (а.с.19). Крім того, позивача повідомлено про те, що сплачені ним на погашення заборгованості кошти в розмірі 2 300,00 грн. були перераховані ТОВ «Вердикт Капітал».

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до ТОВ «Вердикт Капітал» із заявою про видачу довідки про відсутність заборгованості за Кредитним договором № CL-209/024/2008 від 17.09.2008 року та зняття обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна з автомобіля KIA, моделі Carnival, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 (а.с.16). Дана заява була отримана відповідачем 26.12.2018 року (а.с.17).

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з його недоведеності та необґрунтованості, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем під час розгляду справи суду не надано доказів, які б відповідали критеріям належності, допустимості та достовірності, на підтвердження факту припинення основного зобов`язання, в зв`язку із чим законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав до задоволення вимог позивача та виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про приватне обтяження, накладене на автомобіль, який є предметом застави згідно договору застави, укладеного на забезпечення виконання ОСОБА_1 його зобов`язань згідно кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги позивача про погашення ним кредитної заборгованості у повному обсязі, колегією суддів відхиляються, оскільки наявна в матеріалах справи копія квитанції від 29.10.2018 року про перерахування ОСОБА_1 на рахунок ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на погашення кредитної заборгованості 2 300,00 грн. (а.с.15) не свідчить про те, що ці кошти були перераховані новому кредитору ТОВ «Вердикт Капітал» та що цих коштів було достатньо для погашення існуючої заборгованості, як не свідчить про це і відповідь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 18.12.2018 року (а.с.19) на лист позивача щодо видачі йому довідки про відсутність заборгованості.

Інші аргументи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та зводяться до переоцінки доказів і незгоди позивача з висновками суду щодо їх оцінки. При цьому, докази та обставини, на які посилається позивач у апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий :

Судді: