Справа № 128/3018/20
УХВАЛА

Іменем України

13 листопада 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді: Ганкіної І.А.

секретаря судового засідання: Жигаровій Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця в залі суду подання начальника Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Голубєва С.В. про розшук боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

встановив:

Начальник Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Голубєв С.В. звернувся до суду із вищевказаним поданням, посилаючись на те, що на виконанні у Вінницькому районному відділі державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) знаходиться виконавчий лист № 465/1481/20 від 06.05.2020 року, виданий Франківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частки від його доходу щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на дитину та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину, починаючи стягнення з 12.03.2020 року і до досягнення дітьми повноліття. Державним виконавцем 16.06.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надіслано сторонам. Проте конверти повертаються до державної виконавчої служби. Державним виконавцем направлені запити до державних установ, які здійснюють реєстрацію рухомого та нерухомого майна, для виявлення майна та коштів, належних боржнику, на які можливо звернути стягнення. Згідно відповідей боржник не працює, пенсію не отримує, рахунків відкритих у банківських установах не виявлено. Згідно з отриманих відповідей з установ, що реєструють право власності - майна не виявлено.

Згідно акту від 27.09.2020 державного виконавця, боржник за вказаною адресою відсутній та зі слів односельчан не проживає на території села протягом тривалого часу. Згідно довідки Вороновицької сільської ради від 08.10.2020 боржник дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проте за даною адресою не проживає. Станом на 02.11.2020 рішення боржником не виконується. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 02.11.2020 становить - 22270,69 гривень.

В судове засідання представник Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) не з`явився, в поданні зазначив, що просить розглянути справу у його відсутність, подання підтримує та просить його задовольнити.

Боржник ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, суд вважає, що подання можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши подання та додані до нього документи, суд вважає, подання заявника є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення виходячи з наступного.

На виконанні у Вінницькому районному відділі державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) знаходиться виконавчий лист № 465/1481/20 від 06.05.2020 року, виданий Франківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частки від його доходу щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на дитину та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину, починаючи стягнення з 12.03.2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

Державним виконавцем 16.06.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надіслано сторонам.

Державним виконавцем направлені запити до державних установ, які здійснюють реєстрацію рухомого та нерухомого майна, для виявлення майна та коштів, належних боржнику, на які можливо звернути стягнення.

Згідно відповідей боржник не працює, пенсію не отримує, рахунків відкритих у банківських установах не виявлено. Згідно з отриманих відповідей з установ, що реєструють право власності - майна не виявлено.

Згідно акту від 27.09.2020 державного виконавця, боржник за вказаною адресою відсутній та зі слів односельчан не проживає на території села протягом тривалого часу.

Згідно довідки Вороновицької сільської ради від 08.10.2020 боржник дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проте за даною адресою не проживає.

Станом на 02.11.2020 рішення боржником не виконується. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 02.11.2020 становить - 22270,69 гривень.

Статтею 36 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника.

Відповідно до ст. 438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Відповідно до «Порядку розшуку боржника-фізичної особи», який затверджено Наказом МВС від 27.08.2008 р. за №408 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 5.11.2008 р. за №1078/15769 вбачається, що розшук громадянина-боржника - це комплекс розшукових заходів, які проводяться з метою встановлення місцеперебування боржника. Розшук оголошується відповідно за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або за місцем проживання (перебування) стягувача. Ухвалою суду визначається підрозділ внутрішніх справ, на який покладається розшук боржника. Передоручення розшуку іншому підрозділу ГІРФО здійснюється за наявності обґрунтованих підстав (зокрема при зміні місця проживання стягувача) керівництвом Державного департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб.

Відповідно до п. 1.5 Порядку розшук оголошується відповідно за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або за місцем проживання (перебування) стягувача. Ухвалою суду визначається підрозділ внутрішніх справ, на який покладається розшук боржника.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Принцип обов`язковості судового рішення, закріплений на конституційному рівні (п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України), набуває свого втілення у судоустрійному і процесуальному законодавстві. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Судове рішення, яким закінчується розгляд справи, є найважливішим актом судової влади. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення» воно покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Судове рішення ухвалюється іменем України незалежно від того, до якого рівня судової системи або юрисдикції належить суд і в якому складі суддів (одноособово чи колегіально) розглянуто справу; саме в ньому підбивається підсумок судового розгляду.

Принцип обов`язковості судових рішень, що набрали законної сили, надає їм властивості закону по справі, у якій вони постановлені. Тому вони є обов`язковими для виконання на території України всіма фізичними і юридичними особами, яких ці рішення стосуються. Так, відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Що стосується обов`язковості судових рішень, то варто нагадати, що ЄСПЛ було постановлене «пілотне» рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine) від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04. Суд зазначає, що ця справа стосується існуючої проблеми, яка постійно нагадує про себе, породжуючи порушення Конвенції, які найчастіше виявляє Суд у справах проти України; більше ніж половина рішень, винесених Судом у справах проти України, стосуються питання тривалого невиконання остаточних судових рішень, відповідальність за які несуть органи влади України. Суд зауважує, що одне з перших таких рішень, яке було винесено в 2004 році, ґрунтувалося на фактах, подібних до фактів у цій справі.

Європейський суд з прав людини наголошує, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя і вагомим складником доступу до суду. З позиції Суду правосуддя було б примарним, якби національна правова система держави дозволяла остаточне, обов`язкове судове рішення залишати невиконаним на збиток одній зі сторін. Крім того, у рішенні по справі «Бурдов проти Росії» Суд вказав, що виконання рішення чи постанови будь-якого суду слід вважати невід`ємною частиною «справедливого судового розгляду» в значенні статті 6 Конвенції. Окрім того, підкреслено, що для держави є неприпустимим виправдання неможливості виконання судового рішення відсутністю належного фінансування. Не вживаючи заходів до виконання судових рішень, які набрали законної сили, упродовж тривалого часу - є позбавленням положення п. 1 ст. 6 Конвенції будь-якого сенсу, а значить є його порушенням.

Беручи до уваги вимоги закону щодо обов`язковості виконання рішення суду, ухваленого іменем України, з метою дотримання принципу верховенства права щодо юридичної визначеності, суд приходить до висновку про задоволення подання головного державного виконавця про розшук боржника ОСОБА_1 оскільки рішення суду відповідачем не виконано та на даний час відсутні відомості про місце його проживання або перебування.

Таким чином, важливою частиною доступу до правосуддя є не лише право звернення до судової інстанції, а і виконання рішення суду.

Розглянувши подання державного виконавця, перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що подання підлягає задоволенню з підстав наведених у ньому.

Виходячи з того, що останнім відомим місцем проживання боржника є АДРЕСА_1 , суд вважає за необхідне доручити проведення розшуку боржника відповідному підрозділу Вінницького РВП Вінницького ВП ГУНП України у Вінницькій області.

На підставі викладеного, керуючись, ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 2, 11, 438, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Подання - задовольнити.

Оголосити розшук боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання вказаним у виконавчому листі № 465/1481/20, а саме: АДРЕСА_1 .

Виконання даної ухвали про розшук боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти на відповідний підрозділ Вінницького РВП Вінницького ВП ГУНП України у Вінницькій області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 15-ти днів з дня отримання її копії.

Суддя І.А. Ганкіна