РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 285/3510/20

провадження у справі № 2/0285/1095/20

11 листопада 2020 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі : головуючої - судді Заполовської Т.Г.

за секретаря судового засідання Матвіюк Т.М.,

сторони по справі: позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новограді-Волинському

за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями,

ВСТАНОВИВ:

15.09.2020 року позивач звернулася до суду та просила визнати житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 75,5 кв.м. об`єктом права спільної сумісної власності подружжя; визнати за нею та відповідачем право власності на 1/2 частку у праві власності на будинок та стягнути на її користь судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона з січня 2001 року перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , який розірвано рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 11.07.2017 року. Після розірвання шлюбу поновили стосунки, постійно проживали однією сім`єю, проте у серпні 2020 року остаточно припинили фактичні шлюбні відносини. Під час шлюбу позивач разом з відповідачем придбали житловий будинок по АДРЕСА_1 за рахунок спільно нажитих грошових коштів та з метою використання в інтересах сім`ї. Право власності на вказане нерухоме майно було зареєстроване за ОСОБА_2 . Тому позивач вважає, що вищезазначений будинок є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. В добровільному порядку вирішити спір немає можливості. З метою захисту своїх майнових прав змушена звернутись до суду.

В судове засідання сторони не прибули. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

В заяві позивач позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач у заяві визнав позовні вимоги повністю. Просили судове засідання провести без їх участі.

Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки вказане не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного.

Встановлено, що 20 січня 2001 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 уклали шлюб у Баранівському відділі ДРАЦС Житомирської області.

Шлюбний договір сторони не укладали.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду № 285/2168/17 від 11.07.2017 року шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 09.10.2006 року відповідач ОСОБА_2 придбав житловий будинок по АДРЕСА_1 , загальною площею 75,5 кв.м., житловою площею 35,4 кв.м., і став одноособовим власником зазначеного нерухомого майна (а.с. 11-13).

Згідно технічного паспорту до житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належать прибудова А, тамбур А1, сарай Б, гараж Г, альтанка Д, огорожа №2, хвіртка №3, ворота №4 (а.с. 14-16).

Позивач зареєстрована за вказаною адресою з 12.04.2002 року (а.с. 8, 17-19) та проживає за вказаною адресою на момент розгляду справи разом з неповнолітніми дітьми.

Ст. 60 СК України визначає, що майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Також відповідно до положень ст.ст. 61, 63 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У разі поділу майна, відповідно до положень ст. 70 СК України, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

При постановленні рішення суд приймає до уваги положення Постанови ПВСУ від 21.12.2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», де вказано, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Аналізуючи зазначені норми права та встановивши фактичні обставини по справі, суд вважає доведеним в судовому засіданні той факт, що житловий будинок по АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбаний відповідачем в період шлюбу та в інтересах сім`ї, так як у вказаному житлі з моменту купівлі постійно проживала дружина відповідача та їх спільні неповнолітні діти.

Відтак встановлені підстави для задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 1681,60 грн. (а.с. 1, 26) слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 10-12, 76-82, 141, 258-259, 264-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) - задовольнити повністю.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок, житловою площею 47.9кв.м, загальною площею 75,5 кв.м, прибудовою а, тамбуром а1, з належними до його господарськими будівлями: сараєм Б, гаражем Г, альтанкою Д, огорожею №2, хвірткою №3, воротами №4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину за кожним на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн. 60 коп.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата складання повного судового рішення 16.11.2020 року.

Головуюча Т.Г. Заполовська