Справа № 946/5561/20
Провадження № 2/946/2833/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2020 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання Коробко О.Д.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, яким просила:

- встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- встановити факт належності спадкодавцю ОСОБА_4 правовстановлюючого документа (рішення Ізмаїльського міського народного суду Одеської області від 29.06.1992 року, право власності за яким зареєстроване Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації 14 серпня 1992 року за № 25-40), яке було видане на ім`я ОСОБА_5 ;

- визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 2/5 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що позивачу необхідно було протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця особисто подати заяву про прийняття спадщини і заява нею не була подана, а також у свідоцтві про смерть спадкодавця ОСОБА_4 її прізвище вказане « ОСОБА_6 », а у правовстановлюючому документі на спадкове майно « ОСОБА_7 ».

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що з квітня 2015 року позивач ОСОБА_2 забрала спадкодавця ОСОБА_4 проживати до себе до дому, оскільки остання хворіла та потребувала стороннього догляду і позивач за нею доглядала. Підтвердила факт постійного проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 пояснила, що з квітня 2015 року ОСОБА_2 почала проживати разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , оскільки остання хворіла та потребувала стороннього догляду і позивач за нею доглядала. Підтвердила факт постійного проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Вислухавши пояснення представника позивача та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.10.2020 року закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 належали 2/5 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 на підставі Ізмаїльського міського народного суду Одеської області від 29.06.1992 року.

В судовому засіданні встановлено, що в правовстановлюючому документі, а саме рішенні Ізмаїльського міського народного суду Одеської області від 29.06.1992 року було допущено помилку, прізвище спадкодавця ОСОБА_10 вказано як « ОСОБА_7 », що не відповідає дійсності, оскільки вірним є « ОСОБА_6 ».

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 04.04.2016 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_4 , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на вищезазначене спадкове майно.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до заповіту від 26.03.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гіренко М.М., зареєстрований в реєстрі за № 290, 291, ОСОБА_4 всю належну їй на праві приватної власності частку житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , заповіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту після смерті ОСОБА_4 не має.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як було встановлено в судовому засіданні та підтверджено поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 допитаними в судовому засіданні, позивач ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину такими, що підлягають захисту в зв`язку з чим задовольняє позов.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Ізмаїльським РВ ГУДМС України в Одеській області від 09.09.2014 року, мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) до ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області від 03.07.1997 року, РНОКПП НОМЕР_5 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити факт належності спадкодавцю ОСОБА_4 правовстановлюючого документа (рішення Ізмаїльського міського народного суду Одеської області від 29.06.1992 року, право власності за яким зареєстроване Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації 14 серпня 1992 року за № 25-40), яке було видане на ім`я ОСОБА_5 .

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 2/5 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12.11.2020 року.

Суддя: О.О.Бурнусус