Справа № 667/8593/14-ц
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

11.11.2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Єпішина Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про визнання недійсним кредитного договору, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває вказана цивільна справа.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 через канцелярію суду подали заяву про забезпечення позову, в якій просили вжити заходів забезпечення позов шляхом: - заборонити Міністерству юстиції України, його структурним підрозділам та територіальним органам, будь-яким суб`єктам та органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад. Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам), будь-яким державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, особам, які виконують функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, приватним та державним нотаріусам: вчиняти будь-які реєстраційні дії і приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в тому числі здійснювати державну реєстрацію права власності, видавати/оформлювати будь-які документи про право власності щодо наступного майна, що належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 18878208; нежитлове приміщення, офіс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1; нежитлове приміщення, офіс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 22048411; нежитлове приміщення, офіс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 22048411; двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 130610.

В обґрунтування заяви посилаються на те, що зобов`язання за кредитним договором, який є предметом спору у вище вказаній справі забезпечені майном Відповідача, а також майном, що належить на підставі Договору купівлі-продажу майновому поручителю за спірним кредитним договором ОСОБА_2 , а саме: двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 . Зазначають, що ПАТ КБ «Приватбанк» в період розгляду спору в суді по справі № 667/8593/14-ц отримає щодо нерухомого майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 незаконні документи про право власності, здійснить державну реєстрацію зазначених речових прав та буде мати реальну можливість здійснити подальше незаконне відчуження цього майна третім особам, що ускладнить або зробить неможливим відновлення прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на це майно. Заявники вважають, що невжиття зазначених заходів забезпечення ускладнять або унеможливлять виконання рішення суду при поновленні їх порушених прав та інтересів за захистом яких вони звернулись до суду.

Згідно з частиною першою статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

За змістом ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У пункті четвертому постанови від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного Суду України роз`яснив судам, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення цивільної справи, визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача, а також можливості ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Суд вважає, що наведені у заяві обґрунтування необхідності застосування заходу забезпечення позову у вигляді заборони банку вчиняти реєстраційні дії в позасудовому порядку є невмотивованими та безпідставними. Зміст заяви взагалі не містить аргументів на підтвердження необхідності забезпечення позову, в контексті вимог ч. 2 ст. 149 ЦК України.

Дослідивши подані в обґрунтування заявленого клопотання докази, суд, вирішуючи питання щодо застосування зазначеного заявниками виду забезпечення позову, приходить до висновку, що між сторонами виник спір щодо стягнення боргу та визнання недійсним кредитного договору, проте наявність існуючої реальної загрози невиконання чи утруднення виконання постановленого рішення суду по суті спору, ґрунтується виключно на припущеннях заявника, оскільки на час розгляду заяви не підтверджена належними та допустимим доказами.

Разом із тим, заявником не доведена співмірність заявленого заходу забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, оскільки матеріали справи не містять відомостей щодо наявності забезпечення зобов`язань за кредитним договором нерухомим майном, визначеним у заяві про забезпечення позову.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Суд звертає увагу, що вищевказані обставини не позбавляють позивача права звернутись до суду із заявою про забезпечення позову в інший спосіб та обрати спосіб забезпечення позову відповідно до вимог ЦПК України, а саме ст. ст. 150-152 ЦПК України, оскільки таке право передбачено ч. 2 ст. 149 ЦПК України на будь - якій стадії розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про визнання недійсним кредитного договору - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.М.Єпішин