Справа № 658/3201/19
(провадження № 2/658/215/20)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області

в складі головуючого судді Терещенко О.Є.,

при секретарі Суріковій А.Є.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Каховка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні, мотивуючи свої вимоги тим, що з 11.01.2018 року по 13 травня 2019 року вона перебувала у трудових відносинах із відповідачем. Згідно наказу від 10.05.2019 року вона була звільнена з роботи за згодою сторін. Позивач стверджує, що при звільненні з роботи повний розрахунок з нею не проведений, а саме: заборгованість по заробітній платі за квітень 2019 року у розмірі 2000,00 грн., заборгованість по заробітній платі за травень 2019 року 2316,04 грн. та компенсація за невикористання відпустки 6800,00 грн. їй не виплачена.

За вказаних обставин просила стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 4316,04 грн. та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 6800,00 грн.

Ухвалою судді Каховського міськрайонного суду Херсонській області від 07.08.2019 року відкрито провадження у вказаній справі.

В судовому засіданні позивачка та представник позивача ОСОБА_2 на задоволені позовних вимогах наполягали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що при звільненні ОСОБА_1 з нею був проведений розрахунок у повному об`ємі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до вимог ст.13 ч.1 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченомуст.81-89 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, ОСОБА_1 працювала на посаді продавця у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з 11.01.2018 року по 13.05.2019 року.

Наказом №4 від 10.05.2019 року ОСОБА_1 була звільнена з 13.05.2019 року за згодою сторін згідно ст. 36 п. 1 КЗпП, що також підтверджується даними трудової книжки позивача.

Заробітна плата ОСОБА_1 нараховувалась відповідачем, що підтверджується довідкою про доходи, виданою ФОП ОСОБА_3 , згідно з якою за квітень 2019 року - березень 2019 року ОСОБА_1 нарахована заробітна плата в сумі 6647,52 грн.

Указана інформація додатково підтверджена довідкою форми ОК-5, виданою Головним управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 19.08.2020 року.

Однак фактично ОСОБА_1 виплачено за указані два місяці заробітну плату у розмірі 2331,48 грн. з урахування податку з доходів фізичних громадян у розмірі 504,99 грн.

До теперішнього часу повний розрахунок з заробітної плати не проведений, що є підставою для задоволення позову в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Одночасно суд приймає рішення про стягнення на користь працівника компенсації невикористаної щорічної відпустки пропорційно відпрацьованому часу за період роботи з 11.01.2018 року по 13.05.2019 року.

Як вбачається зі ст. 43 Конституції України та ст. 2 КЗпП України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Це право кореспондується з вимогами ст. 233 КЗпП України та ст. 21 Закону № 108/95-ВР.

У відповідності до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначенні суми мають біти виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимог про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

Згідно з абз. 1 п. 2 Порядку, для розрахунку суми компенсації (як і для відпускних) беруть виплати за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю виплаті компенсації.

З розрахункового періоду виключають святкові та неробочі дні, а також періоди упродовж яких працівник не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково (абз. 6 п.2 Порядку.) Ідеться про відпустки без збереження зарплати за ст. ст. 25 і 26 Закону про відпустки, періоди по догляду за дитиною до трьох років (за медичним висновком до 6-ти та в деяких випадках, передбачених законодавством до 16 років). Теж саме з часом простою, коли його оплачено в розмірі, меншому за середній заробіток. Крім того, на підставі цієї норми з розрахункового періоду виключають робочі дні, не відпрацьовані у зв`язку із запровадженням за ініціативою роботодавця неповного робочого тижня.

Такий механізм обчислення кількості днів (з округленням) і суми компенсації за невикористану відпустку було описано й Мінпраці в листі від 24.06.2011 року №208/13/116-11.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач не здійснив виплату позивачу всіх сум, що належали йому від ФОП ОСОБА_4 , в день звільнення 13.05.2020 року.

На спростування доводів позивачки із приводу того, що їй не було виплачено компенсацію за невикористану відпустку відповідач належних доказів до суду не надав.

Перевіряючи розрахунок розміру компенсації за невикористану відпустку наведений позивачем в позові суд приходить до висновку, що він проведений з урахуванням Порядку та відповідачем не спростований.

На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що на час розгляду справи позивачу не проведено повного розрахунку при звільненні, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з квітень 2019 року - березень 2019 року в розмірі 4316,04 грн. та компенсації за невикористану відпустку - 6800 грн., всього -11116,04 грн.

Відповідно до п.1 ч.1ст.5 ЗУ «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення заробітної плати, тому з відповідача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 3 - 10, 13, 18, 141, 142, 263 - 265, 268 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні задовольнити.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 4316,04 грн. та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 6800 грн, всього 11 116,04 грн.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Херсонської апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: О. Є. Терещенко