1Справа № 335/8154/14-ц 2/335/2417/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря судового засідання Каравайко В.В., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

17.07.2014 року Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в обґрунтування позову вказавши наступне.

22.04.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю „ОТП Факторинг Україна", та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ML-202/048/2008, згідно якого позичальнику надано кредитні кошти у розмірі 34 000,00 доларів США.

В якості забезпечення виконання укладеного Кредитного договору, 22.04.2008 року між Позивачем та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № SR-202/048/2008, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався відповідати перед Банком за повне та своєчасне виконання ОСОБА_1 боргових зобов`язань по Кредитному договору у повному обсязі.

Оскільки Позичальником належним чином не виконувалися грошові зобов`язання, передбачені кредитним договором, утворилася заборгованість, яка станом на 05.06.2014 року за офіційним курсом НБУ, встановленому Службовим розпорядженням НБУ складає: 2 008 998,81 гривень, з них: 33 052,45 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 05.06.2014 року складає 388 703,42 гривень - сума заборгованості за тілом кредиту; 3 417,72 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 05.06.2014 року складає 40 193,07 гривень - сума заборгованості за процентами; 1 580 102,32 гривень - пеня нарахована на суми заборгованості в розмірі 1 % на кожен день прострочення сплати кредиту.

Зазначену суму позивач просить стягнути солідарно з відповідачів та судові витрати зі сплати судового збору.

В судове засідання представник позивача не з`явився, при подачі позову у позовній заяві зазначив, що просить справу розглянути у його відсутність, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, причину неявки суду не сповістили, про день і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Причини неявки у судове засідання відповідачі не повідомили, відзиву, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності суду не надали.

Судом проведено такі процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.08.2014 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у судовому засіданні.

10.09.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя ухвалено заочне рішення, яким позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено, внаслідок чого стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за Кредитним договором № ML-202/048/2008 від 22.04.2008 року у розмірі 2 008 998,81 грн. та стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 827 грн. з кожного.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2020 року вищезазначене заочне рішення скасовано.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

22.04.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ML-202/048/2008, згідно якого позичальнику надано кредитні кошти у розмірі 34 000,00 доларів США, з датою остаточного повернення кредиту 22.04.2023 року.

Згідно з п. 3 частини № 1 Кредитного договору, було встановлено плаваючу процентну ставку, яка складається з фіксованого відсотку в розмірі 5,99% та FIDR (процентної ставки про строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті Кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору).

Відповідно до п. 4 частини № 1 Кредитного договору повернення кредиту та сплати процентів здійснюється шляхом сплати Позичальником ануїтетних платежів.

Відповідно до п. 1.5. Кредитного договору, повернення відповідної частини кредиту здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строк, визначені у Графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на Поточний рахунок. Нараховані в порядку передбаченому цим Договором проценти сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини Кредиту та в строк, передбачений у Графіку платежів.

Відповідно до п. 4.1.1 Кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобов`язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, Позичальник зобов`язаний заплатити Банку пеню у розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов`язань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум.

25.08.2009 року між Банком та Позичальником було укладено додатковий договір № 1 до Кредитного договору, відповідно до умов додаткового договору сторони домовилися, що на період з 25.08.2009р. по 22.01.2010р. для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка в розмірі 7,23% річних. На період з 22.01.2010р. і до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись Плаваюча процентна ставка в розмірі 6,83% річних + FIDR.

В якості забезпечення укладеного Кредитного договору 22.04.2008 року між Позивачем та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № SR-202/048/2008, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався відповідати перед Банком за повне та своєчасне виконання ОСОБА_1 боргових зобов`язань по Кредитному договору у повному обсязі.

Оскільки Позичальником належним чином не виконувалися грошові зобов`язання передбачені кредитним договором станом на 05.06.2014 року сума боргу за Кредитним договором за офіційним курсом НБУ, встановленому Службовим розпорядженням НБУ складає 2 008 998,81 гривень, з яких:

- 33 052,45 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 05.06.2014 року складає 388 703,42 гривень - сума заборгованості за тілом кредиту;

- 3 417,72 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 05.06.2014 року складає 40 193,07 гривень - сума заборгованості за процентами;

- 1 580 102,32 гривень - пеня нарахована на суми заборгованості в розмірі 1 % на кожен день прострочення сплати кредиту.

Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2012 у справі № 0818/7734/2012 позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, внаслідок чого стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна", заборгованість за кредитним договором № ML-202/048/2008 у сумі 421 132,10 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту 264 171,78 грн., заборгованості за відсотками 64 127,50 грн., заборгованості за пенею 92 832,81 грн. та судовий збір у розмірі 3 219,00 грн.

Так, відповідно до розрахунку, доданого позивачем до позовної заяви, станом на 05.06.2014 року сума боргу відповідачів за Кредитним договором за офіційним курсом НБУ, встановленому Службовим розпорядженням НБУ складає 2 008 998,81 гривень.

Крім того слід зазначити, що заочним рішенням від 26.11.2012 стягнуто з відповідачів заборгованість за кредитним договором у сумі 421 132,10 грн., а при зверненні з позовом до суду 17.07.2014 року позивачем не зазначено у позовній заяві про існування зазначеного заочного рішення суду від 26.11.2012 року та не надано відповідного розрахунку, щодо розміру заборгованості за кредитним договором, яка виникла станом на 05.06.2014 року, у розмірі 2 008 998,81 гривень, що виникла після ухвалення заочного судового рішення.

У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору у повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про стягнення заборгованості чи про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

У постанові від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц ВПВС висловлено правовий висновок, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором, який змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився, тому пред`явлені до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такий висновок узгоджується і з висновком, викладеним у постанові ВП ВС від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, відповідно до якого після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи наведене, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», звернувшись у 2012 році до суду із позовом, використав право вимагати дострокове повернення суми кредиту за порушення умов договору, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів та пені, відповідно до статті 1050 ЦК України, про що свідчить рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2012 у справі № 0818/7734/2012 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

З огляду на викладені обставини, позивач не може вимагати у такому розмірі сплати відсотків та пені на підставі умов договору, оскільки його строк виконання змінився достроковим стягненням.

Також, при оцінці аргументів та доводів сторін суд керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010, no. 4241/03). В зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що інші доводи позову та заперечень відповідача проти нього, за вищевказаних обставин не мають суттєвого значення для вирішення спору та не потребують детальної відповіді на кожен з них.

Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що підстави для задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про стягнення заборгованості відсутні, з огляду на що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Підстави для стягнення судових витрат з відповідачів на користь позивача, визначені ст. 141 ЦПК України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 10-12, 13, 81, 82, 133, 137, 141, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 15.10.2020 року.

Суддя В.В. Калюжна