КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/8680/2020 Головуючий у 1-й інстанції: Галаган В.І.
755/3046/20 Доповідач-Чобіток А.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.

секретар - Зиль Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва апеляційну скаргу Національного транспортного університету на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 квітня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Національного транспортного університету про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

у с т а н о в и в:

У лютому 2020 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом , у якому зазначала, що з 02.04.1991 року вона працювала на посаді інженера ІІ категорії по протипожежній профілактиці господарського відділу Національного транспортного університету. 28.01.2020 року з 08.30 год. та протягом робочого часу вона перебувала на робочому місці у кабінеті №416, 29.01.2020 року вона також прибула на роботу, де їй о 09.00 год. ранку працівник відділу кадрів повідомила, що Наказом від 29.01.2020 року її звільнено з роботи, після чого цього ж дня на банківський рахунок їй надійшла заробітна плата. Указує, що ані 29.01.2020 року, при її повідомленні про звільнення, ані 03.02.2020 року при отриманні нею копії Наказу № 26/вк від 29.01.2020 року про її звільнення з роботи за прогул без поважних причин, на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України і трудової книжки, їй не був наданий акт про відсутність на роботі від 28.01.2020 року, а також не було запропоновано надати пояснення з приводу відсутності на роботі 28.01.2020 року.

З огляду на викладене, позивач уважає, що її було незаконно звільнено, а тому просиласуд поновити їїна посаді інженера ІІ категорії по протипожежній профілактиці господарського відділу Національного транспортного університету з 29.01.2020 року та стягнути з відповідача на її користьсередній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 30.01.2020 року по день ухвалення рішення суду, виходячи з розміру середньої заробітної плати за один день в сумі 185,33 грн..

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 06 квітня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник Національного транспортного університету подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю. Уважає що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права. Визнавши факт прогулу позивача 28.01.2020 року, суд зазначив у рішенні, що відповідач не вказав причини обрання із двох передбачених законом дисциплінарних стягнень - звільнення, аргументуючи необхідність застосування саме догани, як виду дисциплінарного стягнення, оскільки позивач протягом тривалого трудового стажу не мала жодних доган та зауважень до роботи. Проте, відповідно до ч. 3 ст.149 КЗпП України роботодавець має право обирати вид стягнення, беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника. Судом не врахована ненадання позивачем доказів на спростування її відсутності на роботі 28.01.2020 року. Зворотне доведено відповідачем як письмовими доказами, так і показами свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були викликані в судове засідання за клопотанням позивача.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не подавала.

При розгляді даної справи судом першої інстанції установлено, що 02.04.1991 року ОСОБА_1 , прийнята по переводу на роботу на посаду інженера ІІ категорії по протипожежній безпеці господарського відділу Національного транспортного університету (а.с. 21-22).

Згідно з п. 19, 20 Розділу V Правил внутрішнього трудового розпорядку Національного транспортного університету, для працівників встановлено п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. Тривалість щоденної роботи (крім п`ятниці) з 09.00 години до 17.42 годин, з перервою для відпочинку і харчування з 13.00 до 13.30 годин. Тривалість напередодні святкових і неробочих днів скорочується на одну годину і встановлюється з 09.00 години до 16.42 годин, з перервою для відпочинку і харчування з 13.00 до 13.30 годин. До початку роботи кожен працівник зобов`язаний відзначити прибуття на роботу, а після закінчення робочого дня - час закінчення роботи (а.с. 45-46).

Відповідно до Посадової інструкції інженера ІІ категорії по протипожежній профілактиці Національного транспортного університету від 30.04.2012 року, яка містить підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з посадовими обов`язками, передбаченими Інструкцією, інженер ІІ категорії протипожежної профілактики несе відповідальність: за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків, що передбачені цією посадовою інструкцією, в межах, визначених чинним законодавством України (а.с. 62-65).

08.10.2019 року, 17.10.2019 року, 09.01.2020 року проректором з навчальної роботи та соціально-економічного розвитку Булах О.І. складено доповідні записки про порушення трудової дисципліни, відповідно до яких інженер ІІ категорії по протипожежній профілактиці господарчого відділу ОСОБА_1 без пояснення причин відмовляється виконувати безпосередні службові обов`язки, затверджені Посадовою інструкцією, а саме: не здійснює пожежно-технічне обстеження технічних приміщень Університету; не здійснює перевірку технічного стану засобів пожежної автоматики і пожежогасіння, установок сповіщення людей при пожежі; не проводить облік засобів пожежогасіння та пожежної автоматики в приміщеннях Університету; запізнюється та залишає своє робоче місце до закінчення робочого часу, не повідомляючи про це керівництво і співробітників відділу (а.с. 59, 60, 61).

За даними Витягу з Журналу обліку робочого часу Університету, останній містить особистий підпис ОСОБА_1 про час приходу на роботу 28.01.2020 року о 09.00 годині, містить час залишення роботи - 17.42 год. та містить підпис особи без зазначення її прізвища та посади про відсутність ОСОБА_1 на роботі з 11.30 до 17.42 год (а.с. 57-58).

28.01.2020 року комісією в складі: начальника відділу кадрів ОСОБА_2, фахівця І категорії відділу кадрів Лисюк М.Г. фахівця ІІ категорії відділу кадрів Покуліта Н.О., провідного інженера відділу охорони праці Чуваєвої Л.В., інженера ІІ категорії експлуатаційно-технічного відділу Кривошеєнко В.Л. , складено Акт про те, що 28.01.2020 року з 11.30 год. до 17.42 год. була відсутня на робочому місці інженер ІІ категорії по протипожежній профілактиці господарського відділу ОСОБА_1 , яку запрошено у відділ кадрів для вирішення питання щодо її відсутності на роботі (а.с. 47).

29.01.2020 року комісією в складі: першого проректора Білякович М.О. (яким не підписано Акт), проректора з навчальної роботи та соціально-економічного розвитку Булах О.І. , начальника відділу кадрів ОСОБА_2, в.о. начальника юридичного відділу Шевченко О.Є. ,заступника голови профкому Коровіної А.В. складено Акт, відповідно до якого інженер ІІ категорії по протипожежній профілактиці господарського відділу Горбатовська К.І. була запрошена для вирішення питання щодо її відсутності на роботі 28.01.2020 року з 11.30 год. до 17.42 год., на що вона відмовилась писати пояснювальну записку (а.с. 48).

29.01.2020 року Наказом № 26/вк ОСОБА_1 , інженера ІІ категорії по протипожежній безпеці господарського відділу, звільнено з посади 29.01.2020 року за прогул без поважних причин, п. 4 ст. 40 КЗпП України. Підстава наказу: акт про відсутність на роботі від 28.01.2020 року, акт про відмову написати пояснення відсутності на роботі від 29.01.2020 року (а.с. 50).

29.01.2020 року комісією в складі: провідного фахівця відділу кадрів Лозової Л.Ф., фахівця І категорії відділу кадрів Лисюк М.Г., фахівця І категорії відділу кадрів Мерненко О.В. , складено Акт про те, що 29.01.2020 року інженер ІІ категорії по протипожежній профілактиці господарського відділу ОСОБА_1 була запрошена у відділ кадрів для ознайомлення з наказом про її звільнення з посади 29.01.2020 року за прогул без поважних причин, п. 4 ст. 40 КЗпП України. Після ознайомлення з Наказом, ОСОБА_1 відмовилась його підписувати та забирати трудову книжку (а.с. 49).

29.01.2020 року начальником відділу кадрів ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_1 надіслано лист з повідомленням про її звільнення за прогул за п. 4 ст. 40 КЗпП України на підставі Наказу № 26/к, та запропоновано отримати у відділі кадрів Університету (а.с. 51, 52).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , судом першої інстанції проаналізовано норми КЗпП України, зокрема ст.ст. 40, 147-149 та Постанову № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» Пленуму Верховного Суду України та встановлено, що позивач до дня її звільнення не мала жодного дисциплінарного стягнення, унаслідок чого посилання в оспорюваному наказі на систематичність порушення трудової дисципліни є незаконним, при цьому відповідачем не доведено факт відсутності позивача на робочому місці, оскількизаписив Журналі обліку робочого часу, що містять підписи і записи про порушення, проставлені особами без зазначення їх прізвища та посади, в той час як Журнал містить підпис позивача про час приходу на роботу та час залишення роботи, який відповідає Правилам внутрішнього трудового розпорядку Університету.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, дослідивши її матеріали, колегія суддів уважає таке рішення суду законним та обґрунтованим, відповідним встановленим обставинам справи та нормам матеріального та процесуального права, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами, висновків якого аргументи апеляційної скарги не спростовують з наступних підстав.

У Постанові № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов`язували звільнення. Якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі (розпорядженні) дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю ( п. 18).

Установлено, що наказом № 26/вк від 29.01.2020 року ОСОБА_1 , інженера ІІ категорії по протипожежній безпеці господарського відділу, за систематичні порушення трудової дисципліни, Правил внутрішнього трудового розпорядку НТУ та відсутність на робочому місці, звільнено з посади 29.01.2020 року за прогул без поважних причин, п. 4 ст. 40 КЗпП України. Підстава наказу: акт про відсутність на роботі від 28.01.2020 року, акт про відмову написати пояснення відсутності на роботі від 29.01.2020 року.

У Постанові № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника ( п.22).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Згідно із п. 23 Постанови № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» Пленуму Верховного Суду України, за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або

статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року ( п. 23).

Як убачається з наказу № 26/вк від 29.01.2020 року про звільнення ОСОБА_1 , то його розпорядча частина не відповідає його констатуючій (вступній) частині, у якій зазначена причина його видання.

Так, причиною звільнення позивача відповідач зазначив зокрема і систематичні порушення трудової дисципліни, Правил внутрішнього трудового розпорядку НТУ.

З указаної частини наказу вбачаються ознаки порушення позивачем трудової дисципліни, що тягне накладення дисциплінарного стягнення відповідно до ст. 147 КЗпП України.

При цьому одноразове порушення трудової дисципліни не тягне за собою такий вид стягнення як звільнення.

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України, такий вид стягнення може бути застосовано лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Разом з тим, установлено, що за порушення трудової дисципліни до ОСОБА_1 дисциплінарні стягнення не застосовувались, що виключає таку причину звільнення як систематичні порушення трудової дисципліни та Правил внутрішнього трудового розпорядку НТУ.

У розпорядчій частинінаказу №26/вк від 29.01.2020 року, про звільнення ОСОБА_1 , відповідач послався на прогул без поважних причин, п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня)до працівника може бути застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Обґрунтовуючи законність видачі оспорюваного позивачем наказу, відповідач послався на Журнал обліку робочого часу Університету, який містить запис без дати, невідомої особи та її підпис без зазначення прізвища та посади, про відсутність ОСОБА_1 на роботі з 11.30 до 17.42 год. 28.01.2020 року (а.с. 57-58).

Разом з тим, указаний Журнал містить особистий підпис ОСОБА_1 про час приходу на роботу 28.01.2020 року о 09.00 годині та час залишення роботи о 17.42 год..

Будь-яких доказів того, що запис, здійснений ОСОБА_1 про залишення роботи нею о 17.42 год., є недостовірним (зокрема доповідна записка уповноваженої особи), матеріали справи не містять.

При цьому, слід зазначити, що саме по собі виявлення відсутності працівника на роботі не достатньо. Такий факт має бути зафіксовано.

Про факт відсутності працівника на роботі керівник підприємства повідомляється доповідною запискою одного з працівників, у якій має бути вказано про те, що працівник відсутній на робочому місці та на підприємстві, яка подається керівнику безпосередньо в день нез`явлення працівника на роботі або відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин .

Проте, матеріали справи такої доповідної записки від 28.01.2020 року не містять.

При цьому, за ймовірні порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 , 08.10.2019 року, 17.10.2019 року, 09.01.2020 року проректором з навчальної роботи та соціально-економічного розвитку Булах О.І. складались доповідні записки на ім`я ректора НТУ Дмитриченка М.Ф. , який відповідно до норм трудового прва здійснив відповідне розпорядження щодо них (а.с.59,60,61).

Відсутність працівника на роботі фіксується актом про відсутність працівника на роботі, який складається у довільній, простій письмовій формі та підписується не менше ніж двома працівниками. В акті має бути зафіксовано відсутність працівника на робочому місці та на підприємстві.

Аналогічно із доповідною запискою, акт необхідно оформити безпосередньо в день нез`явлення працівника на роботі.

Зазначаючи про законність оспорюваного наказу, відповідач посилається на Акт від 28.01.2020 року, складений комісією в складі: начальника відділу кадрів ОСОБА_2, фахівця І категорії відділу кадрів Лисюк М.Г. фахівця ІІ категорії відділу кадрів Покуліта Н.О., провідного інженера відділу охорони праці Чуваєвої Л.В., інженера ІІ категорії експлуатаційно-технічного відділу Кривошеєнко В.Л. , складено Акт про те, що 28.01.2020 року з 11.30 год. до 17.42 год. була відсутня на робочому місці інженер ІІ категорії по протипожежній профілактиці господарського відділу ОСОБА_1 , яку запрошено у відділ кадрів для вирішення питання щодо її відсутності на роботі (а.с. 47).

Зважаючи на відсутність доповідної записки від 28.01.2020 року про факт відсутності працівника на роботі керівнику підприємства - ректору НТУ, який має право прийняття на роботу і звільнення з неї, невідомо, що стало підставою для складення указаного акту, ким він був ініційований та чи надавав ректор НТУ відповідне розпорядження.

Статтею 149 КЗпП України, на власника або уповноважений ним орган до застосування дисциплінарного стягнення покладено обов`язок зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Системний та логічний аналіз вказаної норми закону свідчить про те, що до застосування дисциплінарного стягнення власник повинен зажадати від працівника письмові пояснення. Якщо працівник відмовився від цього, власник повинен скласти акт про відмову від дачі пояснень і провести дисциплінарне розслідування порушення трудової дисципліни.

Тобто, отримання доповідної записки є підставою для проведення службового розслідування. Під час службового розслідування мають бути вжиті заходи для з`ясування причин відсутності працівника на роботі (телефонні дзвінки, надсилання листів працівнику, отримання від працівника письмових пояснень тощо).

Законодавство не встановлює вимог до форми такого наказу, тому він оформлюється у довільній формі. У наказі має бути викладено доручення про проведення службового розслідування та з`ясування причин відсутності працівника на роботі, призначено виконавців та визначено строки проведення службового розслідування.

Наказ видається керівником підприємства в день отримання доповідної записки.

Вимога про надання працівником письмових пояснень щодо причин відсутності на роботі оформлюється розпорядженням або наказом керівника підприємства. Працівника необхідно ознайомити з таким розпорядженням (наказом) під особистий підпис. У разі і подальшого нез`явлення працівника на роботу - дане розпорядження (наказ) слід надіслати на адресу реєстрації його місця проживання, а також на адресу його фактичного проживання (якщо воно відомо та відрізняється від адреси реєстрації). Надсилати рекомендується цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення.

Вимоги до форми такого розпорядження (наказу) не встановлено, тому воно оформлюється у довільній формі. У розпорядженні (наказі) має бути викладена вимога до працівника про надання письмових пояснень щодо причин відсутності на роботі, а також, за наявності, документів, які підтверджуються поважність таких причин. У розпорядженні (наказі) необхідно визначити строки для надання пояснень та документів.

Розпорядження (наказ) вказаного вище змісту видається керівником підприємства в день отримання доповідної записки та видачі наказу про проведення службового розслідування.

За результатами службового розслідування складається акт, у якому відображаються результати вжитих заходів для з`ясування причин відсутності працівника на роботі, мають бути викладені конкретні причини відсутності працівника на роботі або вказано про те, що з`ясувати причини не вдалось.

Акт за результатами службового розслідування складається наступного робочого дня після спливу строку, наданого працівникові для надання письмових пояснень та документів щодо причин відсутності на роботі.

На підставі результатів службового розслідування роботодавець має право звільнити працівника за прогул (пункт 4 частини 1 статті 40 КЗпП) у разі виявлення, що причини відсутності неповажні.

Як убачається із матеріалів справи, то доповідна записка уповноваженої особи на ім`я ректора НТУ Дмитриченка М.Ф. , який має право прийняття на роботу та звільнення з неї, про виявлення відсутності працівника ОСОБА_1 на роботі 28.01.2020 року не складалась, ректором відповідний наказ про проведення службового розслідування не видавався, розпорядження або наказ з вимогою про надання працівником письмових пояснень щодо причин відсутності на роботі також не видавалися. Службове розслідування не проводилось та відповідний Акт за його результатами не складався.

При цьому, відповідно до посадової інструкції інженера ІІ категорії по протипожежній профілактиці, посада, яку займала ОСОБА_1 , інженер проводить пожежно-технічні обстеження обслуговуваних об`єктів, по результатах оформляє необхідні документи; аналізує стан пожежної безпеки обслуговування об`єктів, ділянок; перевіряє технічний стан засобів пожежної автоматики і пожежогасіння, систем протипожежного водопостачання і димовидалення, установок сповіщення людей при пожежі та інше.

Тобто, указана посада не передбачає постійного знаходження особи, яка її займає, на відведеному робочому місці з початку робочого дня та до його кінця.

Разом з тим, складений Акт 28.01.2020 року фіксує лише відсутність ОСОБА_1 з 11 год. 30 хв. до 17 год. 42 хв. на робочому місці, проте не констатує того, що вона взагалі була відсутня на роботі, тобто не тільки на робочому місці, але і на території університету ( об`єктах, ділянках, які вона обслуговує).

Також колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що вказаним актом зафіксовано відсутність ОСОБА_1 на робочому місці з 11 год. 30 хв. до 17 год. 42 хв..

Відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку Національного транспортного університету, для працівників встановлено п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. Тривалість щоденної роботи (крім п`ятниці) з 09.00 години до 17.42 годин.

Тобто, Актом від 28.01.2020 року на кінець робочого дня зафіксовано відсутність ОСОБА_1 на робочому місці.

При цьому, указаний акт містить посилання на те, що ОСОБА_1 запрошена у відділ кадрів для вирішення питання щодо її відсутності на роботі 28.01.2020 року з 11 год. 30 хв. до 17 год. 42 хв..

У даному випадку, зафіксувавши відсутність позивача на роботі, яким чином вона була повідомлена про необхідність з`явитись до відділу кадрів для вирішення питання її відсутності на роботі та коли вона це мала здійснити ( дата, час) невідомо.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції критично відноситься до Акту від 29.01.2020 року, складеного комісією в складі: першого проректора Білякович М.О. , проректора з навчальної роботи та соціально-економічного розвитку Булах О.І. , начальника відділу кадрів ОСОБА_2, в.о. начальника юридичного відділу Шевченко О.Є. ,заступника голови профкому Коровіної А.В. про те, що інженер ІІ категорії по протипожежній профілактиці господарського відділу Горбатовська К.І. була запрошена для вирішення питання щодо її відсутності на роботі 28.01.2020 року з 11.30 год. до 17.42 год., на що вона відмовилась писати пояснювальну записку.

При цьому одним із членів указаної комісії першим проректором Білякович М.О. , зазначений Акт, не підписаний, унаслідок чого не може бути належним та достовірним доказом обставини, на підтвердження якої він був складений.

Аналізуючи вказані докази у їх сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що факт прогулу ОСОБА_1 відповідачем належним чином не доведений і при її звільненні останнім порушені норми трудового права, наведені вище.

Аргументи апеляційної скарги про те, що визнавши факт прогулу позивача 28.01.2020 року, суд зазначив у рішенні, що відповідач не вказав причини обрання із двох передбачених законом дисциплінарних стягнень, хоча відповідно до ч. 3 ст. 149 КЗпП України роботодавцю надано право обирати вид стягнення, на увагу не заслуговує, оскільки зазначений довід, зумовлений неуважністю прочитання тексту рішення.

Так, при задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності відповідачем факту відсутності позивача на робочому місці, проаналізувавши при цьому процедуру застосування дисциплінарного стягнення відповідно до норм трудового права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про законність рішення суду ухваленого в даній справі, правові підстави до скасування якого відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Національного транспортного університету залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: А. О. Чобіток

Судді: О.В. Немировська

Т. І. Ящук