Ухвала

21 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 610/2229/18

провадження № 61-16760св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Ступак О. В. (суддя-доповідач),
суддів:Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,
Усика Г. І., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач -ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 та в інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 21 січня 2019 року у складі судді Носова Г. С. та постанову Харківського апеляційного суду від 22 липня 2019 року у складі колегії суддів: Яцини В. Б., Кіся П. В., Пилипчук Н. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів

У серпні 2018 року ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 та в інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулася до суду з позов до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (далі - ПрАТ «СК «Еталон») про відшкодування шкоди.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 01 червня 2014 року о 20 год 40 хв по Савинському шосе у м. Балаклія Харківської області відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю водія ОСОБА_5 , який керував автомобілем «Москвич-2140», державний номерний знак НОМЕР_1 , та допустив зіткнення із автомобілем ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 . Внаслідок ДТП водію ОСОБА_6 завдано тяжких тілесних ушкоджень, від яких він загинув на місці події.

За фактом ДТП згідно з частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України відкрито кримінальне провадження № 0000412. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 13 серпня 2015 року застосовано до малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі малолітнього під нагляд батькам, а саме матері ОСОБА_7 строком на 2 роки.

Станом на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «Москвич 2140», державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована за полісом АС № 8708122 у ПрАТ «СК «Еталон», яке є особою відповідальною за відшкодування шкоди, завданої здоров`ю у зв`язку з настанням страхового випадку.

Листом від 08 серпня 2017 року ПрАТ «СК «Еталон» повідомило її про відмову у виплаті страхового відшкодування, зазначивши, що ОСОБА_5 не є особою, яка правомірно експлуатувала транспортний засіб на момент скоєння ДТП, у зв`язку з чим його цивільно-правова відповідальність не є такою, що застрахована відповідачем, і вказана подія не може бути визнана страховим випадком.

Позивач зазначала, що така відмова ПрАТ «СК «Еталон» у виплаті страхового відшкодування є незаконною.

Із урахуванням наведених обставин, позивач просила суд стягнути із відповідача на її користь, а також на користь та в інтересах її неповнолітніх дітей, законним представником яких виступає вона: 9 987,60 грн відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, що належить до виплати ОСОБА_2 ; 32 398,80 грн відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, що належить до виплати ОСОБА_3 ; 36 052,80 грн відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, що належить до виплати ОСОБА_4 ; 24 360,00 грн відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, що належить до виплати ОСОБА_1 ; 14 616,00 грн заборгованості зі сплати страхового відшкодування за страховим випадком від 01 червня 2014 року, пов`язаного із відшкодуванням моральної шкоди; 6 400,00 грн судових витрат, пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 21 січня 2019 року позов ОСОБА_1 , яка діяла в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 та в інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , задоволено. Стягнуто із ПрАТ «СК «Еталон» на користь ОСОБА_1 , а також на користь та в інтересах її неповнолітніх дітей, законним представником яких вона виступає:9 987,60 грн відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, що належить до виплати ОСОБА_2 ; 32 398,80 грн відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, що належить до виплати ОСОБА_3 ; 36 052,80 грн відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, що належить до виплати ОСОБА_4 ; 24 360,00 грн відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, що належить до виплати ОСОБА_1 . Стягнуто із ПрАТ «СК «Еталон» на користь ОСОБА_1 14 616,00 грн заборгованості зі сплати страхового відшкодування за страховим випадком від 01 червня 2014 року, пов`язаного із відшкодуванням моральної шкоди.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність винної особи була застрахована у ПрАТ «СК «Еталон», а тому відповідно до статей і 27.2, 27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовуєшкоду, пов`язану із втратою годувальника та моральну шкоди, в межах встановленого законом розміру.

Постановою Харківського апеляційного суду від 22 липня 2019 року апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Еталон» залишено без задоволення.Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 21 січня 2019 року залишено без змін. Стягнуто із ПрАТ «СК «Еталон» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу, пов`язану з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, у сумі 9 000,00 грн.

Погоджуючись із висновками суду першої інстанції, апеляційний суд вказав, що за змістом положень статей 1.4, 1.7 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», де як умова для настання страхового випадку передбачено правомірне володіння, а не керування, тому наявні підстави для висновку, що цивільна відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_5 була застрахована відповідачем. Правомірність володіння транспортним засобом встановлена ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 13 серпня 2015 року у справі № 610/1112/15, згідно якої забезпечений транспортний засіб було передано його власником ОСОБА_5 добровільно на підставі усної домовленості. Отже, оскільки на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність винної особи була застрахована у ПрАТ «СК «Еталон», тому відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 1200 Цивільного кодексу України останнє зобов`язано виплатити страхове відшкодування особам, які перебували на утриманні потерпілого, який загинув у результаті ДТП.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У вересні 2019 року ПрАТ «СК «Еталон» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 21 січня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 22 липня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не враховано, що винна в ДТП особа на момент вчинення ДТП був неповнолітньою особою та не мав водійського посвідчення. За таких обставин у ПрАТ «СК «Еталон» відсутній обов`язок виплачувати страхове відшкодування, оскільки вина в ДТП особа неправомірно володіла транспортним засобом. Наведене узгоджується із правовим висновком, зробленим Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 161/8578/16 (провадження № 61-20738св18), згідно з яким необхідною умовою для виникнення обов`язку страховика здійснити страхову виплату за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власнику наземного транспортного засобу є настання страхового випадку, внаслідок якого спричинено шкоду третім особам під час ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, під керуванням власника або особи, яка на законних підставах володіє ним та має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

У листопаді 2019 року від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_8 надійшов відзив на касаційну скаргу ПрАТ «СК «Еталон», уякому заявник просить відхилити указану касаційну скаргу та залишити без змін рішення судів попередніх інстанцій, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою. Заявник зазначає, що доводи касаційної скарги про те, що винна в ДТП особа неправомірно володіла транспортним засобом, оскільки на день ДТП була неповнолітньою та не мала права керувати транспортним засобом, є безпідставними, з огляду на те, що неправомірне керування транспортним засобом не свідчить про те, що особа неправомірно володіє транспортним засобом.

У грудні 2019 року від ПрАТ «СК «Еталон» надійшла відповідь на відзив на касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Позиція Верховного Суду

Ухвалою Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій малозначній справі з підстав, передбачених підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, суд дійшов висновку про відкриття касаційного провадження в малозначній справі та витребування матеріалів указаної справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про наявність підстав для передачі справи на розгляд Першої судової палати Касаційного цивільного судуз таких мотивів.

Встановлені судами обставини

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 13 серпня 2015 року встановлено, що 01 червня 2014 року о 20 год 40 хв по Савинському шосе у м. Балаклія Харківської області відбулась ДТП за участю водія ОСОБА_5 , який керував автомобілем «Москвич-2140», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 . Внаслідок ДТП водію ОСОБА_6 завдано тяжких тілесних ушкоджень, від яких він загинув на місці події. Застосовано до малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід виховного характеру у виді передачі малолітнього під нагляд батькам, а саме матері ОСОБА_7 строком на 2 роки.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_9 26 травня 2017 року на адресу ПрАТ «СК «Еталон» направив повідомлення про ДТП, у якому зазначено, що внаслідок ДТП загинув ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що мешкав за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_9 29 травня 2017 року на адресу ПрАТ «СК «Еталон» направив заяву про виплату страхового відшкодування у сумі 100 000,00 грн та 14 616,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Листом від 08 серпня 2017 року ПрАТ «СК «Еталон» повідомило представника ОСОБА_1 - ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_5 вчинив ДТП у віці 14 років, а тому відповідно до статті 15 Закону України «Про дорожній рух» не мав право на керування транспортними засобами, тому він не є особою, що правомірно експлуатувала транспортний засіб Москвич 2140, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент скоєння ДТП, у зв`язку з чим його цивільно-правова відповідальність не є такою, що застрахована ПрАТ «СК «Еталон», і заявлена подія не може бути визнана страховим випадком. Таким чином, відсутні правові підстави для здійснення страхового відшкодування за наслідками ДТП, яка сталася 01 червня 2014 року за участю транспортного засобу Москвич 2140, реєстраційний номер НОМЕР_1 , забезпеченого полісом АС № 8708122 під керуванням ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про смерть від 05 червня 2014 року серії НОМЕР_3 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про одруження від 31 липня 1999 року, актовий запис № 43.

Відповідно до довідки про склад сім`ї від 25 травня 2017 року Андріївської селищної ради Балаклійського району Харківської області, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та має склад сім`ї: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - син, ОСОБА_3 - син, ОСОБА_4 - син.

Станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «Москвич 2140», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «СК «Еталон», що підтверджується полісом АС № 8708122, не заперечувалось та визнано відповідачем.

Мотиви, із яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 720-ІХ) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 720-ІХ).

Згідно з пунктом 23.1 статті 23 Закону № 720-ІХ шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Пунктами 27.2, 27.3 статті 27 Закону № 720-ІХ передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до визначень, які містяться у пунктах 1.4, 1.6 статті 1 Закону № 720-ІХ особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом.

Відповідно до частини першої статті 397 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе.

Положеннями статті 398 ЦК України встановлено, що право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Тобто правомірність володіння майном виникає на підставі певного юридичного факту, зокрема, укладення відповідного договору. Такий договір може укладатися як усно, так і письмово. Якщо власник майна передає іншій особі у володіння певне майно добровільно, проте без відповідного письмового оформлення договірних відносин (за винятком випадків, коли законом встановлена обов`язкова письмова форма такого правочину), то за загальним правилом вважається, що власник правомірно передав майно у володіння іншої особи.

Водночас під неправомірним заволодінням майна необхідно розуміти заволодіння особою чужим майном всупереч волі його власника.

Таким чином умовою, яка визначає відмінність між правомірним та неправомірним володінням особою майна, є наявність відповідної волі власника на передання володіння іншою особою таким майном.

На підставі наведеного можна зробити висновок, що у разі наявності волі власника щодо передання іншій особі транспортного засобу, відсутні підстави вважати, що така особа володіє транспортним засобом неправомірно.

При цьому передача власником транспортного засобу іншій особі із порушенням публічно-правових норм, зокрема, особі, яка не має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, не може вважатися неправомірним володінням, з огляду на наявність певної волі власника транспортного засобу. У такому випадку має місце неправомірна експлуатація особою транспортним засобом, що не є тотожним неправомірному володінню особою транспортним засобом, а тому у розумінні пункту 1.6 статті 1 Закону № 720-ІХ особа не може вважатися такою, відповідальність якої не застрахована.

Враховуючи наведене, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про те, що у випадку заподіяння шкоди третім особам під час ДТП особою, яка правомірно володіє забезпеченим транспортним засобом, проте не має посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, такий випадок є страховим і, як наслідок, у страховика виникає обов`язок здійснити страхову виплату за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу.

При цьому, права страховика у такому випадку захищені підпунктом «б» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 Закону № 720-ІХ, яким передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії.

У касаційній скарзі ПрАТ «СК «Еталон» зазначає, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях не врахували висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 161/8578/16 (провадження № 61-20738св18).

У вказаній постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що оскільки на момент ДТП водій ОСОБА_10 не мала посвідчення водія, тобто не мала законних підстав для керування автомобілем, отже вона не відноситься до осіб, відповідальність яких застрахована згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних, а ДТП не є страховим випадком.

Наведене дає підстави для висновку, що у двох справах за подібних відносин та аналогічних відносин, а саме: вирішення питання про відшкодування шкоди спадкоємцю (спадкоємцям) потерпілого у ДТП, вчиненого особою, яка на момент ДТП не мала права керування транспортним засобом (не мала посвідчення водія), колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшли різних висновків:

- у справі № 161/8578/16 про те, що вчинення особою, яка на момент ДТП не має посвідчення водія, не є страховим випадком, відповідно не породжує обов`язку страховика здійснити страхову виплату за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу;

- у цій справі № 610/2229/18 про те, що вчинення особою, яка під час ДТП правомірно володіє забезпеченим транспортним засобом (з волі власника), проте не має посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, такий випадок є страховим і, як наслідок, у страховика виникає обов`язок здійснити страхову виплату за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу. Після виплати страхового відшкодування, страховик на підставі статті 38.1 Закону № 720-ІХ, набуває право на регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше ухваленій постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 161/8578/16 (провадження № 61-20738св18) про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку страховика здійснити страхову виплату за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власнику наземного транспортного засобу є настання страхового випадку, внаслідок якого завдано шкоду третім особам під час ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, під керуванням власника або особи, яка на законних підставах володіє ним та має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, оскільки вважає, що передача власником транспортного засобу іншій особі із порушенням публічно-правових норм, зокрема, особі, яка не має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, не мають значення для кваліфікації цивільно-правових наслідків завдання шкоди такою особою під час ДТП та виникнення обов`язків у страховика за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї ж палати або у складі такої палати.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що наявні підстави для передачі справи на розгляд Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду для відступу від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 161/8578/16 (провадження № 61-20738св18).

Керуючись статтями 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я фізичної особи, за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 21 січня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 22 липня 2019 року передати на розгляд Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО. В. Ступак

СуддіІ. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний

Г. І. Усик

В. В. Яремко