Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6770/20
Номер провадження2/711/2327/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09 листопада 2020 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Казидуб О.Г.

секретаря судового засідання Зайцевої О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, -

ВСТАНОВИВ :

ПрАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (далі Черкаська ТЕЦ) у вересні 2020 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, вказавши, що Черкаська ТЕЦ надає послуги з постачання теплової енергії за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 18.09.2007 року було зареєстровано право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2 на підставі договору дарування, 1-2415, від 27.09.2002 року.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.04.2016р. у справі №711/1664/16-ц позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , спадкоємцем якого є ОСОБА_1 , третя особа ПАТ КБ «Приватбанк» про звернення стягнення та визнання права власності на предмет іпотеки, що є спадковим майном, - було задоволено. Звернено стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 04.02.2013 року на квартиру АДРЕСА_2 , що була зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 , спадкоємцем якого є ОСОБА_1 , у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_3 за договором позики від 04.02.2013.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 02.08.2016р. зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_3 на підставі заочного рішення суду у справі №711/1664/16-ц від 26.04.2016р.

Відповідно до вищевикладеного, гр.. ОСОБА_2 з 18.09.2007 р. являвся власником квартири АДРЕСА_3 . Після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 спадщину прийняла його дочка, ОСОБА_1 , яка являлася титульним власником квартири до 02.08.2016 р. У свою чергу на Відповідача, як на спадкоємця власника квартири АДРЕСА_3 . Конституцією України та чинним законодавством України було покладено тягар утримання свого майна, у тому числі обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги, включаючи послуги по опаленню та гарячому водопостачанню, які надавалися Позивачем у квартиру АДРЕСА_3 . 02.08.2016 р. на вищезазначену квартиру було зареєстровано право власності гр. ОСОБА_3 .

Таким чином Черкаська ТЕЦ надавала ОСОБА_2 , спадкоємцем якого є ОСОБА_1 , житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Не дивлячись на відсутність укладеного між позивачем та ОСОБА_2 договору про надання житлово-комунальних послуг, відповідач зобов`язаний оплатити позивачу усі фактично спожиті комунальні послуги у повному обсязі. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача (відповідача) від оплати послуг у повному обсязі. Викладене співпадає з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 10.12.2018р. у справі №638/11034/15-ц, від 18.03.2019 у справі №210/5796/16-ц, від 18.12.2019 у справі №522/2625/16-ц та в постанові Верховного Суду України від 30.10.2013р. у справі №6-59цс13. Відповідач належним чином не виконував свої обов`язки як споживач, а саме несвоєчасно та не в повному обсязі оплачував вартість наданих позивачем послуг.

З січня 2013 року власник квартири ОСОБА_2 , спадкоємцем якого стала дочка ОСОБА_1 , не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.08.2016 року складала 13 782,33 грн., що підтверджується листом-розрахунком по ОР №30129036.

Відповідач, фактично споживаючі вищезазначені послуги, не надсилав Позивачу жодних скарг чи претензій щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. Це свідчить про те, що Позивач надавав Відповідачеві житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі.

Обов`язок власника квартири, набутої як спадщина, оплачувати житлово-комунальні послуги виникає з моменту прийняття спадщини, а не з моменту отримання свідоцтва про право на спадщину та реєстрацію права власності.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_2 , то вона зобов`язана погасити заборгованість за послуги по опаленню та гарячому водопостачанню, яка існувала за життя спадкодавця ОСОБА_2 , а також після його смерті за період з січня 2013 року по серпень 2016 року.

Так, за період з січня 2013 року по серпень 2016 року виникла заборгованість у сумі 13782,33 грн., яку позивач разом із інфляційною складовою боргу в сумі 14471,30 грн., трьома відсотками річних в сумі 2443,93 грн. та судовим збором просив стягнути на свою користь з відповідача.

Ухвалою суду від 15.10.2020 року провадження в справі відкрито. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті спору.

В судове засідання представник позивача надав письмову заяву, у якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі, підтвердив обставини викладені у позові, наполягав на задоволенні позовних вимог та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку.

Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав.

Справу розглянуто за правилами заочного розгляду передбаченими ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідача повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, а представник позивача не заперечує проти такого порядку розгляду справи.

Суд оголосивши заяву представника позивача, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

За правилами частини четвертої статті 319, статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Частиною 1 статті 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте, відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього ж Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений у п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18), а також у постанові Верховного Суду від 18.12.2019 року у справі №522/2625/16-ц.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк відповідно до вказівок закону, договору.

За змістом ст. ст. 67-68, 162 Житлового Кодексу України наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальній послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 18.09.2007 року було зареєстровано право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2 на підставі договору дарування, 1-2415, від 27.09.2002 року.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 02.08.2016р. зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_3 на підставі заочного рішення суду у справі №711/1664/16-ц від 26.04.2016р.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.04.2016р. у справі №711/1664/16-ц позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , спадкоємцем якого є ОСОБА_1 , третя особа ПАТ КБ «Приватбанк» про звернення стягнення та визнання права власності на предмет іпотеки, що є спадковим майном, - було задоволено. Звернено стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 04.02.2013 року на квартиру АДРЕСА_2 , що була зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 , спадкоємцем якого є ОСОБА_1 , у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_3 за договором позики від 04.02.2013.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.04.2016р. у справі №711/1664/16-ц набрало законної сили.

Таким чином, рішенням суду від 26.04.2016р. у справі №711/1664/16-ц встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 .

За приписами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п.5 ч.1ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Обов`язок з відшкодування шкоди (яка в даному випадку для Черкаської ТЕЦ виникла внаслідок несплати послуг за спожиту теплову енергію) згідно зі ст.1219 ЦК України не є таким, що нерозривно пов`язаний з особою спадкодавця, а тому відповідно до вимог чинного ЦК України з його смертю цей обов`язок не припинився і спадкується його спадкоємцями, тобто є таким, що входить до складу спадщини.

За змістом зазначених норм, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням.

Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст.ст.1281,1282 ЦК України.

За положеннями ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012 року роз`яснено, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 , як спадкоємець ОСОБА_2 , зобов`язана сплати борг, що утворився у спадкодавця зі споживання житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, що надає Черкаська ТЕЦ.

Згідно з розрахунком Черкаської ТЕЦ, заборгованість відповідача по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з січня 2013 року по серпень 2016 року становить 13782,33 гривень.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем надано розрахунок інфляційної складової боргу в сумі 14471,30 гривень та трьох процентів річних в сумі 2443,93 гривень у зв`язку із простроченням відповідачем оплати комунальних послуг.

Своїх заперечень проти позову та доказів, які б обґрунтовували такі заперечення відповідач суду не подав.

За таких обставин оцінивши докази надані позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Черкаської ТЕЦ підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при звернення до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 2102,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №78 від 18.09.2020 року. А тому до стягнення з відповідача на користь Черкаська ТЕЦ підлягає 2102 гривень понесених позивачем судових витрат.

Керуючись, ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 319, 322, 526, 530, 625 ЦК України, ст. ст. 67, 68, 162 ЖК України, ст.ст. 12-13, 81, 82, 89, 141, 223, 259, 264-265, 268, 280-282, 354 ЦП України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (останнє відоме зареєстроване місце проживання АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (місцезнаходження м. Черкаси, пр-т Хіміків, 76, ) заборгованість за спожиту теплову енергію, що утворилась за період з січня 2013 року по серпень 2016 року у сумі 13782,33 гривень, інфляційну складову боргу - 14471,30 гривень, три відсотка річних - 2443,93 гривень, а всього 30697 (тридцять тисяч шістсот дев`яносто сім) гривень 56 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (останнє відоме зареєстроване місце проживання АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (місцезнаходження м. Черкаси, пр-т Хіміків, 76, ) судовий збір в сумі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст рішення складено 09.11.2020.

Головуючий: О. Г. Казидуб