Справа № 148/1449/19
Провадження №2/148/251/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 жовтня 2020 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В.

при секретарі Мрочко Т.О.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника третьої особи Високогляд О.М.

свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчині в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Зарічненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, про визнання недійсним заповіту як розпорядження на випадок смерті, що є одностороннім правочином,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Зарічненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, про визнання недійсним заповіту як розпорядження на випадок смерті, що є одностороннім правочином, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_8 . Після її смерті він звернувся до Тульчинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де йому нотаріусом було повідомлено про існування заповіту від 03.05.2017, посвідченого службовою особою Зарічнянської сільської ради від імені його матері, згідно якого його мати заповіла все своє майно ОСОБА_3 .

Вважає, що даний заповіт є нікчемним, оскільки при його складанні та посвідченні були допущені грубі порушення діючого законодавства, а саме, він підписаний не заповідачем ОСОБА_8 , а від її імені гр. ОСОБА_7 , як було зазначено у заповіті у зв`язку з хворобою заповідача. Між тим, на момент підписання заповіту його мати не хворіла та не мала будь-яких вад, пов`язаних з відсутністю кінцівок, вад зору, слуху чи порушення мови. Його мати за життя не мала наміру передавати своє майно у власність її дочки - відповідача ОСОБА_3 , так як говорила, що будинок та земельні ділянки заповість своїм дітям в рівних частинах. Одним із свідчень цього є попередній заповіт від 26.07.2001, посвідчений секретарем Скрицької сільської ради Немирівського району. Незадовго до смерті його мати говорила йому, що його сестра ОСОБА_3 вимагала від неї заповісти їй все майно, а не частково, однак остання не бажала цього робити.

Оскільки заповіт є одностороннім правочином, то до нього застосовуються правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону, що передбачено параграфом 2 Глави 16 ЦК України.

Вважає, що під час посвідчення заповіту не було дотримано вимог ст.203 ЦК України, як вільне волевиявлення його учасника, яке повинно відповідати його волі, а тому, в силу ч.1 ст.215 ЦК України, якою визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які вставлені ч.1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України, вищевказаний заповіт є недійсним. Також, в даному випадку підлягає застосуванню норма ч.2 ст.1257 ЦК України, згідно якої за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

З огляду на вищевикладене він змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить визнати заповіт від 03.05.2017, як розпорядження на випадок смерті ОСОБА_8 , 1932 року народження на користь ОСОБА_3 , посвідчений секретарем виконавчого комітету Зарічненськї сільської ради Тульчинського району Вінницької області, недійсним, судові витрати просить стягнути з відповідача.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять позов задовольнити. Також позивач додав, що мати була в нормальному стані, вад не мала. Він віддав сестрі гроші на похорон матері, які остання складала та віддала йому на зберігання.

Відповідач та її представник позовні вимоги не визнали та просять відмовити в задоволенні позову. Відповідач пояснила, що вони з братом перебувають у нормальних відносинах. Їх мати до смерті близько 9 років проживала з нею. Брат за останні два роки був у матері лише 3 рази. Мати хворіла астмою, в неї боліли ноги та руки. Вона звернулась в сільську раду, щоб посвідчити заповіт. Прийшла секретар сільської ради, яка спитала матір, чи бажає вона написати заповіт, на що остання відповіла, що так. Наступного дня секретар знову прийшла, покликали свідків і при них склали заповіт. Також в матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач вказала, що позовні вимоги є безпідставними. Заповіт в повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства України, в тому числі ст.1247 ЦК України та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних Рад народних депутатів України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України за №22/5 від 25.08.1994. Мати за життя просила сина відвідати її, але цього так і не дочекалась. На прохання матері, секретар у присутності понятих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зробила заповіт. Рукописний текст писала ОСОБА_7 . Через хворобливий стан матері заповіт здійснили на дому.

Третя особа - представник Зарічненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_8 повідомила, що бажає скласти заповіт. Також остання вказала, що не може його написати і підписати. Вона їй повідомила, що заповіт необхідно скласти при свідках. Потім вона пішла до сільської ради і склала заповіт, а згодом повернулась з бланком. ОСОБА_8 не могла підписувати заповіт, так як в неї трусились руки, вона була при здоровому глузді. Свідки не були присутні, коли вона лише питала про заповіт, а були присутні тоді, коли він підписувався. Також в матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, згідно якого представник третьої особи просила в задоволенні позову відмовити, так як порушень при складанні заповіту допущено не було, всі дії секретаря Зарічненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області відповідають вимогам ЦК України та положенням Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних Рад народних депутатів України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України за №22/5 від 25.08.1994, на яку посилається позивач, давно втратила чинність.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показала, що вона є сусідкою відповідача і була свідком при складанні заповіту. Їй відомо, що ОСОБА_8 була при здоровому глузді. При складанні заповіту були присутні також секретар сільської ради та ОСОБА_5 . Її запросила ОСОБА_3 . При ній ОСОБА_8 попросила підписати заповіт за неї, при цьому вона сиділа біля столу. Були всі свідки. ОСОБА_8 не могла писати, бо у неї трусились руки і вона погано бачила. Заповіт від імені ОСОБА_8 не підписувала.

Свідок ОСОБА_5 суду показала, що її позвали підписати заповіт. Що було в заповіті вона не знає. ОСОБА_8 нічого не говорила. Більше вона нічого не пам`ятає, оскільки події відбувались 7-10 років назад.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що вона є сусідкою відповідача і була присутньою при складанні заповіту. ОСОБА_8 сказала, що бажає заповісти майно доньці. Бабка сиділа на ліжку, не могла підійти до столу. Заповіт підписала ОСОБА_5 і ОСОБА_7 .

Заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть від 01.11.2018 серія НОМЕР_1 (а.с.9) ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Зарічне, Тульчинського району, Вінницької області померла ОСОБА_8 , яка в свою чергу являлась матір`ю сторін, про що свідчить копія свідоцтва про народження від 17.10.1979 серія НОМЕР_2 (а.с.8), а також даний факт не заперечується сторонами, а тому доказуванню в силу ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягає.

Згідно копії довідки виконкому Зарічненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області 01.11.2018 №888 (а.с.32) ОСОБА_3 дійсно за власні кошти похоронила матір ОСОБА_14 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та на день її смерті остання проживала разом із дочкою в АДРЕСА_1 та вели спільне господарство.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Скрицької сільської ради Немирівського району Вінницької області 01.07.2019 №07 (а.с.12) за ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на території Скрицької сільської ради рахується будинок та присадибна ділянка розміром 0,77 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . У користування ОСОБА_8 є дві земельні частки (пай).

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина за заповітом.

Згідно копії заповіту від 03.05.2017, посвідченого секретарем Зарічненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області Високогляд О.М. та зареєстрованого в реєстрі за №24 (а.с.96) вбачається, що ОСОБА_8 , перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, усвідомлюючи значення своїх дій, діючи добровільно та попередньо ознайомлена з вимогами чинного законодавства щодо недійсності правочинів, у зв`язку з важкою хворобою у присутності двох свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які є дієздатними у повному обсязі, володіють українською мовою і в повній мірі усвідомлюють суть того, що відбувається, на випадок своєї смерті заповіла своїй дочці ОСОБА_3 усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право.

Відповідно до копії реєстру для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування Зарічненської сільської ради за 2017 рік (а.с.100-103) вбачається, що під номером 24 міститься запис про складання та посвідчення третього травня ОСОБА_8 та ОСОБА_7 заповіту у присутності свідків.

Згідно копії спадкової справи № 790/2018 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 (а.с.82-94) вбачається, що 13.11.2018 ОСОБА_1 , а 28.11.2018 ОСОБА_3 звернулися до Тульчинської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті їхньої матері та 13.11.2018 відбулася реєстрація спадкової справи спадкодавця ОСОБА_8 . Згідно інформаційної довідки із Спадкового реєсту (заповіту/спадкові договори) від 13.11.2018 №54048353 заповіт заповідача ОСОБА_8 , посвідчений 03.05.2017, який зберігається в Зарічненській сільській раді Тульчинського району Вінницької області, є чинним.

Позивач та його представник вищевказаний заповіт вважають недійсним в силу ч.1 ст.215 та ч.2 ст.1257 ЦК України з тих підстав, що під час його вчинення та посвідчення було відсутнє вільне волевиявлення учасника правочину ОСОБА_8 , яке повинно відповідати її внутрішній волі, а також жодних підстав для того, щоб підписувала заповіт інша особа, а не ОСОБА_8 не було.

Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно зі статтею 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.4 ст.207 ЦК України, якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Відповідно до статті 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Згідно з частинами 1-3, 5 ст.1253 ЦК України на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

Таким чином, процесуальне значення участі свідків у посвідченні заповіту полягає в тому, що при них відбуваються дії щодо посвідчення заповіту; кожен з них має зачитати заповіт вголос та поставити на ньому свій підпис.

Відповідно до ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Спеціальним нормативним актом, який регламентує повноваження посадових осіб місцевого самоврядування під час вчинення ними нотаріальних дій є Порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 №3306/5 (надалі - Порядок)

Згідно з п. 1.1., п.1.2. розділу І Порядку (в редакції чинної на момент посвідчення заповіту) перелік нотаріальних дій, що вчиняються посадовими особами органів місцевого самоврядування, визначено статтею 37 Закону України «Про нотаріат». Нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій

Відповідно до п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, що діяла на момент посвідчення заповіту) у сільських населених пунктах уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують заповіти (крім секретних).

Згідно копії рішення виконавчого комітету Зарічненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 10.01.2012 №4 (а.с.99) виконком сільської ради вирішив покласти обов`язки по вчиненню нотаріальних дій на території Зарічненської сільської ради на секретаря виконкому Зарічненської сільської ради Високогляд О.М .

Згідно копії рішення №4 1-ї сісії 7-го скликання Зарічненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 06.11.2015 (а.с.97) сільська рада вирішила доручити секретарю Зарічненської сільської ради Високогляд О.М. здійснювати одночасно повноваження секретаря виконавчого комітету.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно правового висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 06.09.2017 по справі 6-2424цс16, спеціальною нормою, яка регламентує підстави визнання заповіту недійсним або нікчемним є приписи статті 1257 ЦК України.

Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині 3 статті 203 ЦК України.

Отже, заповіт, як односторонній правочин, підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів.

Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

Відповідно до змісту наведених норм дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону, є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі.

Згідно абз. 6-8 п.п.1.4. п.1. розділу ІІІ Порядку посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом.

Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися в присутності не менш як двох свідків. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути посадова особа органу місцевого самоврядування, яка посвідчує заповіт, спадкоємці за заповітом, члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом, особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншим громадянином за правилами, викладеними у пункті 2.6 розділу II цього Порядку.

Згідно інформації КП "Тульчинський районний центр ПМСД" Вінницької області від 04.07.2019 №299 (а.с.13) ОСОБА_8 хворіла та знаходилась на диспансерному обліку в лікувальних закладах району і починаючи з 2010 року з приводу Д-З: Бронхіальна астма персистуюча форма, важкий перебіг ДН ІІ ст. ІХС. Атеросклеротичний міокардіосклероз СН ІІ ст. Симптоматична гіпертензія. Інформації щодо будь-яких вад, пов`язаних з відсутністю кінцівок, вад зору, слуху чи порушень мови, також наявність переломів або вивихів суглобів рук в період з 1 січня по 01.11.2018 в первинній медичній документації ОСОБА_8 немає.

Відповідно до відповіді філії "Тульчинська станція екстренної медичної допомоги" КУ "Територіальне медичне об`єднання "Вінницький обласний центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф" від 19.07.2019 №191 (а.с.14) згідно записів в "Журналі запису звернень про невідкладну медичну допомогу" ф115/о в період 02-03 травня 2017 року до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 виїзд бригади екстренної медичної допомоги не здійснювався.

Вищевказані докази вказують на відсутність у ОСОБА_8 фізичних вад пов`язаних з відсутністю кінцівок, зору, слуху чи порушення мови.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного заповіту (а.с.96), у зв`язку з віком та хворобою заповідача на його особисте прохання та за його дорученням після прочитання заповіту секретарем, а також свідками вголос, даний правочин у присутності заповідача підписано ОСОБА_7 . При цьому, зазначення якої саме важкої хвороби оскаржуваний заповіт не містить.

Також, в ході розгляду даної справи судом не здобуто будь-яких належних доказів, які б свідчили про неможливість спадкодавця самостійно підписати заповідальне розпорядження. Більше того, покази свідків були суперечливими. Ні один із них не підтвердив, що оспорюваний заповіт був зачитаний ними, а також заповідачем вголос. Свідок ОСОБА_5 взагалі вказала на те, що зміст заповіту їй невідомий, а свідок ОСОБА_7 сказала, що від імені ОСОБА_8 заповіт не підписувала. Допитані свідки не зазначили, за яких обставин ОСОБА_8 не могла самостійно прочитати та підписати заповіт, лише свідок ОСОБА_7 вказала на тремтіння рук останньої та те, що вона погано бачила.

За таких обставин, вбачається, що підстав для того, щоб даний заповіт був посвідчений не заповідачем особисто, а іншою особою у секретаря виконкому Зарічнянської сільської ради Високогляд О.М. не було, як не було підстав для засвідчення даного заповіту при свідках. При цьому судом враховано, що саме за пропозицією секретаря були запрошені свідки, про що нею особисто було вказано у її поясненнях. Відтак, суд приходить до висновку, що заповіт складений із грубим порушенням вимог щодо його посвідчення, а тому є нікчемним.

Також судом враховано, що свідки не змогли однозначно пояснити, що спадкодавець чітко вказала, що бажає заповісти своє майно дочці. Більше того, секретар сільської ради сама вказала, що заповіт вона виготовила в сільській раді без участі свідків. Таким чином, в судовому засіданні не знайшло своє підтвердження, що волевиявлення заповідача було вільним і відповідало її волі.

З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку, що заповіт посвідчено із порушенням встановленого законом порядку, а тому він підлягає визнанню недійсним.

Твердження позивача про те, що його мати не мала наміру передавати своє майно у власність відповідача, з посиланням на те, що за життя остання говорила, що заповість будинок та земельні ділянки своїм дітям у рівних частках, а також наявність попереднього заповіту від 26.07.2001 не заслуговують на увагу, оскільки за життя заповідач може в будь-який час скасувати заповіт, змінити його або скласти новий заповіт, що, в свою чергу, передбачено нормами ч.2 ст.1254 ЦК України.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі статей 12, 81 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 768,40 грн ( а.с.1).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.38, 42, 50, 51, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 15, 215, 1216-1218, 1220, 1233, 1247, 1251, 1257 ЦК України, с. ст.4, 13, 19, 76-81, 141, 263- 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Зарічненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, про визнання недійсним заповіту як розпорядження на випадок смерті, що є одностороннім правочином задовольнити.

Визнати заповіт від 03.05.2017, як розпорядження на випадок смерті ОСОБА_8 , 1932 року народження на користь ОСОБА_3 , посвідчений секретарем виконавчого комітету Зарічнянської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, недійсним.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , судові витрати з оплати судового збору в сумі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області, з врахуванням п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду, з врахуванням п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено 16.11.2020.

Суддя: