Справа № 594/1051/20
04 листопада 2020 року
Борщівський районний суд Тернопільської області
у складі: головуючого Зушман Г.І.
з участю секретаря Шимків Н.І.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борщеві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
Позивач, Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк»), звернувся в суд з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н, укладеним 16 березня 2010 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачкою, посилаючись на те, що у відповідності до умов вищевказаного кредитного договору банк надав відповідачці кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який згодом було збільшено до 5000,00 грн. Відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала, внаслідок чого станом на 31 березня 2020 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі 115636,27 грн., з яких 2543,91 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 105409,68 грн. - заборгованість за відсотками; 1700,00 грн. - заборгованість за пенею, штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн (фіксована частина); 5482,68 грн. (процентна складова), а також понесені судові витрати.
Представник позивача в судове засідання не з`явився. Від нього поступила письмова заява, в якій просить справу слухати у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Належно повідомлена відповідачка у судове засідання не з`явилася повторно, не повідомивши суд про причини неявки. Викликалася шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця проживання. Відзиву на позовну заяву не подала.
Суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідачки.
Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив такі факти.
16 березня 2010 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", та відповідачкою на підставі заяви відповідачки укладено договір про надання банківських послуг.
Позивач посилається на те, що згідно з умовами даного кредитного договору відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який згодом було збільшено до 5000,00 грн.
Обґрунтовуючи право вимоги позивач вказав, що відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір надання банківських послуг, що підтверджується підписом у її заяві.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Разом з тим, пред`являючи позов, банк на підтвердження своїх вимог, крім витягу з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, також послався на довідку про умови кредитування від 16 березня 2010 року, яка підписана відповідачкою, та надав розрахунки заборгованості відповідачки за спірним кредитним договором.
Згідно умов вищезазначеного договору, зокрема довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду пільговий період діє до 55 днів за умови погашення до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості; розмір щомісячних обов`язкових платежів становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості. Базова процентна ставка в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості становить 2,5 %.
У випадку несвоєчасного погашення заборгованості, позичальник зобов`язаний сплатити банку неустойку у вигляді пені, яка складається з суми пені (1) (базова процентна ставка по договору / 30 нараховується за кожен день прострочки) та пені (2) (1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, яка нараховується 1 раз в місяць при наявності прострочки по кредиту чи процентам 5 чи більше днів при виникненні прострочки на суму від 50 грн). Штраф за порушення термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж за 30 днів становить 500,00 грн+5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням, нарахованих і прострочених процентів і комісій.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що підписана відповідачкою заява та довідка свідчать про обізнаність відповідачки щодо умов кредитування та узгодження з нею саме тих умов, які вважав узгодженими банк, зокрема, процентної ставки за кредитом, сплати неустойки (пені, штрафів).
Із змісту розрахунку заборгованості за даним кредитним договором , виписки по рахунку ОСОБА_1 видно, що відповідачка здійснювала зняття кредитних коштів через банкомат, оплачувала товари, здійснювала поповнення картки.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, за відповідачкою рахується заборгованість за кредитним договором станом на 31 березня 2020 року в розмірі 115636,27 грн., з яких 2543,91 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 105409,68 грн. - заборгованість за відсотками; 1700,00 грн. - заборгованість за пенею, штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн (фіксована частина); 5482,68 грн. (процентна складова).
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а отже позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд.
Банк, пред`являючи вимогу про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути, зокрема заборгованість за процентами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.
Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачці кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, який станом на 16 березня 2010 року становив 5000,00 грн. Відповідачкою не виконуються зобов`язання за кредитним договором.
Відповідно до п. 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.
Разом з тим, розмір пені, який позивач просить стягнути з відповідачки, є станом з 31 серпня 2019 року, а тому зазначена сума підлягає стягненню, оскільки нарахована не в період дії карантину.
Виходячи з вищенаведеного, суд встановив, що заявлені позивачем вимоги в частині стягнення з відповідачки 2543,91 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 105409,68 грн. - заборгованості за відсотками; 1700,00 грн. - заборгованість за пенею, підтверджуються відповідним розрахунком і підлягають до задоволення.
Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідачки штрафних санкцій, зокрема штрафів: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 5482,68 грн. - штраф (процентна складова), то в цій частині позовні вимоги до задоволення не підлягають, виходячи з наступного.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК).
За положеннями ст.61 Конституції, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Умовами спірного договору, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.
У той самий час кредитним договором передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань за кредитним договором.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.
Аналогічні правові позиції висловлені ВСУ у постановах від 21.10.2015 №6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 року №347/1910/15-ц, які в силу вимог ст.263 ЦПК України мають враховуватися судами при застосуванні таких норм права.
На підставі наведеного в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити.
Судові витрати у відповідності до статті 141 ЦПК України, слід розподілити між сторонами пропорційно до задоволених вимог.
Позовні вимоги задоволені частково: 109653,59 грн х 100 % :115636,27 грн. = 94,83 %, тому з відповідачки на користь позивача підлягає до стягнення 1993,33грн сплаченого судового збору.
На підставі ст.61 Конституції України, ст. 526, 530, 610,612,638, 1048, 1049, 1054 ЦК України та керуючись ст. ст. 7, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 279, 280, п.15.5) Перехідних положень ЦПК України, суд -
Позов задовольнити частково.
В решті позовних вимог відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідачкою може бути подано заяву до Борщівського районного суду Тернопільської області про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано позивачем протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Борщівський районний суд Тернопільської області до Тернопільського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення складено 09 листопада 2020 року.