Ухвала

11 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 315/384/19

провадження № 61-15550ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 15 січня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 23 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем «Запоріжгаз» про захист прав споживачів шляхом визнання незаконними та скасування рішення комісії, викладеного в протоколі комісії,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем «Запоріжгаз» про захист прав споживачів шляхом визнання незаконними та скасування рішення комісії, викладеного в протоколі комісії.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 09 грудня 2010 року між ним і Публічним акціонерним товариством «Оператор газорозподільних систем «Запоріжгаз» було укладено договір про надання послуг з газопостачання. У серпні 2018 року він виявив пошкодження газового лічильника, про що повідомив відповідача. 14 серпня 2018 року співробітниками Акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем «Запоріжгаз» складено акт про виявлене порушення, а саме несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, лічильник працює в позаштатному режимі (деформація скла ЗВТ). Цього ж дня представниками відповідача з участю позивача було складено протокол про направлення засобу вимірювальної техніки на експертизу.

У висновку експертизи лічильника зазначено про несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ.

У жовтні 2018 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільних систем «Запоріжгаз» склало акт про порушення користування газовим лічильником споживачем ОСОБА_1 , та здійснило нарахування необлікованого об`єму та обсягу природного газу на суму 58 816 грн 43 коп.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд визнати неправомірними та скасувати рішення комісії з розгляду порушення Публічного Акціонерного Товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», що оформлене протоколом засідання комісії з розгляду акту про порушення від 14 серпня 2018 року №00040, визнати дії Публічного Акціонерного Товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» про проведення перерахунку не облікованого донарахованого об`єму (обсягу) природного газу та його вартості в розмірі 58 816 грн 43 коп. неправомірними, зобов`язати Публічне Акціонерне Товариство по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» провести перерахунок фактичного обсягу спожитого газу з 22 лютого 2018 року 2018 року по 13 серпня 2018 року за фактичними показами.

Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 15 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 23 вересня 2020 року, в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, вказав на відсутність у матеріалах справи належних, допустимих доказів на підтвердження вимог позивача.

23 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся доВерховного Суду з касаційною скаргою на рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 15 січня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 23 вересня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

За правилом пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2020 року - 2 102 грн.

Ціна позову у цій справі становить 58 516 грн 43 коп., яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102*250=525 500).

За правилом пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У касаційній скарзі зазначено, що дана справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, а справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для ОСОБА_1 .

За змістом підпунктів а), в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню, якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню, якщо справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Посилаючись на наявність зазначених обставин, ОСОБА_1 , разом з тим, не додав до касаційної скарги доказів, які б їх підтверджували, а сама по собі вказівка про це в касаційній скарзі не свідчить про те, що є підстави для розгляду справи в суді касаційної інстанції.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну, предмет позову та складність зазначеної справи, враховано, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються у тому числі і на касаційне провадження. Тому Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, узгоджуються із положеннями Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до Рекомендації № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року рекомендовано державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключають з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягнення таких цілей.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людиниу справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус

суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного, оскільки оскаржувані заявником рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 15 січня 2020 року та постанова Запорізького апеляційного суду від 23 вересня 2020 року ухвалені у малозначній справі, вони не підлягають касаційному оскарженню і у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Разом з тим, не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 15 січня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 23 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем «Запоріжгаз» про захист прав споживачів шляхом визнання незаконними та скасування рішення комісії, викладеного в протоколі комісії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець