Номер провадження: 22-ц/813/5317/20
Номер справи місцевого суду: 522/2986/18
Головуючий у першій інстанції Смирнов В. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Колеснікова Г.Я., Вадовської Л.М.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

позивач - ОСОБА_2 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «МТБ Банк» в особі Центрального відділення ПАТ «МТБ Банк»,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 03 грудня 2019 року у складі судді Смирнова В.В.,

встановив:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ПАТ «МТБ Банк», третя особа ОСОБА_3 про визнання поруки такою, що припинена.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на думку позивачів якщо останній платіж за кредитом позичальником був здійснений у січні 2013 року, наступний черговий платіж мав бути здійснений позичальником у період з 26 лютого по останній день лютого 2013 року, з чого вбачається, що починаючи з 01.03.2013 банк був обізнаний про порушення його права та простроченням позичальником сплати кредиту, та відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України мав право заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті з нарахованими відсотками. Коли банк подав позов лише 11.02.2014 про стягнення з позичальника ОСОБА_3 та поручителів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що позичальник та поручителі не виконували належним чином своїх обов`язків. Положеннями договорів поруки від 05.06.2012 №06796-СО, №06797-СО не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цих договорів встановлено, що вони діють до повного припинення всіх зобов`язань боржника за вказаним кредитним договором. Вимогу до поручителя про виконання свого зобов`язання має бути пред`явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони у договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред`явлена претензія, і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилось і матеріальне право.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 03 грудня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, визнати поруку такою, що припинена, судові витрати просила покласти на відповідача.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що положеннями договорів поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, так як умовами договорів встановлено, що вони діють до повного припинення всіх зобов`язань боржника за кредитним договором. Вимога до поручителя про виконання свого зобов`язання має бути пред`явлена в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони у договорі), тому навіть якщо у межах строку дії поруки була пред`явлена претензія, і поручитель не виконав вказані в неї вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинялось і матеріальне право. В процесі розгляду справи судом першої інстанції не знайшли свого відображення факти оплати спірних платежів за 18.04.2013, 04.04.2013 та 04.07.2013, що призвело до пропущення відповідачем строку для пред`явлення вимоги до поручителів. Дата 20.11.2013, яку суд першої інстанції зазначив як день настання строку виконання основного зобов`язання, та саме з цієї дати, на думку суду, починається перебіг шестимісячного строку для пред`явлення позову до поручителя не є обґрунтованим.

02.11.2020 від ПАТ «МТБ Банк» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з введенням в країні карантинних заходів.

Позивачі в судове засідання 03.11.2020 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не заявили.

Третя особа в судове засідання 03.11.2020 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про розгляд справи, у справі достатньо доказів про права та обов`язки сторін, апеляційний суд дійшов висновку за можливе розглянути справу за відсутністю сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 13.11.2020.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Матеріали справи свідчать, що 28.12.2007 між ВАТ «МТБ» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір №00394/FO із додатковими угодами №1 від 08.02.2008, №2 від 11.07.2008, №3 від 05.06.2012.

Відповідно до кредитного договору банк надав ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 569990,99 доларів США, а позичальник зобов`язався прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути банку кредит, строком до 27.12.2027.

Договором сторони визначили, що періодом сплати вважається період з 26 числа по останній робочий день поточного місяця.

Сторони погодили, що погашення кредиту здійснюється відповідно до графіку (додаток №1 від 05.06.2012 до кредитного договору), вартість кредиту, супутніх послуг, реальної процентної ставки та інших фінансових зобов`язань позичальника зазначена в відповідному розрахунку (додаток №2 від 05.06.2012 до кредитного договору), що є невід`ємними частинами кредитного договору. Видача коштів за кредитом відбувалась на підставі письмових повідомлень (заявок), отриманих від позичальника.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 05.06.2012 між ПАТ «Марфін Банк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено договори поруки №06796-СО та №06797-СО відповідно до яких поручитель відповідає перед банком за виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором в тому ж розмірі, що і позичальник, включаючи сплату кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (п. 1.1, 1.3, 1.4 договору поруки). А у випадку невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, поручитель та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники (п.1.3 договору поруки).

Згідно з п. 3.3 договорів поруки №06796-СО від 05.06.2012 та №06797-СО від 05.06.2012 сторони встановили строк позовної давності тривалістю три роки.

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

21.09.2017 Приморським районним судом м. Одеса було ухвалено рішення у справі №522/2387/14-ц за позовом ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Марфін Банк», третя особа - ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим, яким було задоволено частково позовні вимоги за первинним позовом. Зазначене рішення було частково змінено постановою Апеляційного суду Одеської області від 23.03.2018 року, а саме: стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором №00394/Б0 від 28.12.2007 у розмірі 1191 534, 51 дол. США та 28 890 060, 70 гривень, з яких: 729 021, 11 дол. США - заборгованість за кредитом (основний борг); 462 513, 40 дол. США - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; 11 933 287, 75 грн. - заборгованість за пенею за несплату основного боргу; 16 956 773, 02 грн. - заборгованість за пенею за несплату відсотків. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором №00394ЯЮ від 28.12.2007 у розмірі 1 191 534, 51 дол. США та 28 890 060, 70 гривень, з яких: 730 021, 11 дол. США - заборгованість за кредитом (основний борг); 462 513, 40 дол. США - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; 11 933 287, 75 грн. - заборгованість за пенею за несплату основного боргу; 16 956 773, 02 грн. - заборгованість за пенею за несплату відсотків.

Судами встановлено, що позичальник належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, погашення кредиту та нарахованих відсотків у встановлені строки не здійснила, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість. Останній платіж у рахунок погашення заборгованості за кредиту здійснено відповідачкою 04.07.2013 на суму 5000 дол. США. Отже, наступний черговий платіж мав бути здійснений позичальником у період з 26 серпня по останній робочий день серпня 2013 року. Однак оплата здійснена не була.

Банк 19.09.2013 направив відповідачам листи з вимогою щодо дострокового погашення заборгованості за кредитним договором, проте така вимога була залишена без виконання. Згідно розрахунку банку заборгованість, яка існує у відповідачів, станом на 01.07.2017 за кредитним договором склала 1 191 534,51 доларів США та 30 031 263, 89 гривень.

Отже, починаючи з 01.09.2013 банк був обізнаний про порушення його прав щодо прострочення відповідачем сплати кредиту, відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України мав право заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті з нарахованими відсотками.

З позовом про стягнення заборгованості до позичальника та поручителів банк звернувся до суду 11.02.2014.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Частиною 4 ст. 559 ЦК України визначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно з ч. 1 ст.251, ст.252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов`язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором, строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання у повному обсязі або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Такий же висновок застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 06 липня 2015 року у справі № 6-616цс15.

Суд, з`ясувавши, що останній платіж за кредитним договором боржник здійснив 04.07.2013, банк досудову вимогу надіслав 19.09.2013, з позовом звернувся до суду 11.02.2014, дійшов правильного висновку, що відсутні підстави для визнання поруки припиненою.

Факт здійснення останнього платежу позичальником встановлено у справі №522/2387/14-ц, а тому доведенню не підлягає.

При вирішенні справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 03 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 13.11.2020.

Головуючий:

Судді: