Єдиний унікальний номер 235/1795/20
Номер провадження 22-ц/804/3132/20
Номер провадження 22-ц/804/3132/20
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 листопада 2020 року Донецький апеляційний суд в складі колегії:
головуючого судді: Новікової Г.В.
суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,
за участю секретаря Ротар Я.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 серпня 2020 року (ухваленого під головуванням судді Клікунової А.С. у м. Покровськ Донецької області, повний текст судового рішення складено 17 серпня 2020 року) у цивільній справі №235/1795/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відібрання та повернення дитини, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, треті особи без самостійних вимог: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради Донецької області, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області, -
В С Т А Н О В И В:
У березні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого посилалася на те, що вона перебувала з ОСОБА_1 в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 16.05.2018 року шлюб між сторонами розірвано, дитина за домовленістю залишилася проживати з нею.
За рішенням органу опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради Донецької області №29 від 16.01.2019 року визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 в родині матері ОСОБА_2 .
Однак 07 лютого 2020 року ОСОБА_1 забрав сина на вихідні до себе та не повернув. Самостійні спроби позивача забрати сина виявилися безрезультатними,тому 13.02.2020 року вона звернулася до правоохоронних органів з повідомленням про виниклий конфлікт, неповернення їй дитини.
Вважає, що підстав для самочинної зміни місця проживання малолітнього сина ОСОБА_1 не мав, оскільки вона як матір приймає активну участь у житті дитини,сприяє процесу соціалізації,створює необхідні умови для повноцінного розвитку і виховання,стежить за станом здоров`я,забезпечує особисту фізичну і психологічну безпеку.
Просила відібрати дитину у відповідача та повернути їй як матері, з якою проживала дитина за адресою АДРЕСА_1 , а також встановити графік побачень ОСОБА_1 з сином лише в присутності матері дитини ОСОБА_2
24.04.2020 року ОСОБА_1 подано зустрічну позовну заяву, в якій він просить визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із ним як батьком за адресою: АДРЕСА_2 . В обґрунтування посилався на те , що він не заперечував проти проживання дитини з матір`ю за адресою: АДРЕСА_3 . І не заперечував проти рішення виконавчого комітету Мирноградської міської ради Донецької області від 16.01.2019 року щодо визначення місця проживання сина ОСОБА_5 разом з ОСОБА_2 .
При цьому він приймав участь у вихованні сина, сплачував вчасно аліменти. До лютого 2020 року жодних розбіжностей щодо виховання дитини у них з позивачем не було, однак в подальшому вони не могли дійти спільної згоди щодо майбутнього місця проживання сина.
З лютого 2020 року склалися усі умови для належного утримання та виховання малолітнього сина. Зокрема ОСОБА_1 має повну родину (одружений, виховує падчерку), працевлаштований, отримує стабільний дохід, в квартирі створено належні умови для проживання та розвитку дитини, неподалік від місця проживання розташований дитячий садок та інші навчальні заклади, які відвідує малолітній син. З березня 2020 року ОСОБА_5 відвідує дошкільний заклад «Веселка», з дитиною індивідуально займаються вивченням англійської, української мов, математики, з вересня 2020 року навчатиметься в загальноосвітній школи № 2 Покровської міської ради, яка розташована поруч з теперішнім місцем проживання дитини у нього. ОСОБА_2 приділяє не достатньо уваги для розвитку дитини.
Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду від 20.05.2020 року позовну заяву ОСОБА_2 в частині вимог про встановлення графіку побачень батька з дитиною лише в присутності матері за заявою позивачки залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України .
Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 06 серпня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено: вирішено питання про повернення дитини матері ОСОБА_2 , з якою проживала дитина до самочинної зміни батьком місця проживання; в задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено; стягнуто з ОСОБА_1 на корить ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 840,80 грн..

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та задовольнити його зустрічні позовні вимоги.

В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не надання належної правової оцінки зібраним доказам, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вважає,що питання щодо визначення місця проживання дитини не вирішувалося судом, а тому у суду першої інстанції не було підстав для повернення дитини матері на підставі рішення органу опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради №29 від 16.01.2019 року. Зазначене рішення є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, що передбачає конкретні приписи, звернення до батьків малолітнього ОСОБА_7 , які застосовуються одноразово та після реалізації вичерпують свою дію. Також вважає, що рішення №29 не відповідає інтересам дитини на момент розгляду справи та не може бути оскаржено ним у судовому порядку через пропуск шестимісячного строку на звернення з відповідним позовом до суду. На думку ОСОБА_1 суд розглядаючи рішення виконкому повинен надавати йому правову оцінку у сукупності із іншими доказами у справі, а не сприймати його як доказ вирішення спору щодо місця проживання дитини. Крім того, що висновок органу опіки та піклування є дорадчим і відповідно до положень ст..19 СК України не позбавляє батька права на звернення до суду.

У ОСОБА_2 не було підстав звертатися саме з таким позовом про відібрання дитини.

Приймаючи до уваги висновок служби у справах дітей Покровської міської ради №01/26-736 від 01.07.2020 року, суд першої інстанції не надав йому належної оцінки та не прийняв до уваги,що зміна місця проживання може негативно вплинути на дитину та не буде відповідати її інтересам.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам які є в матеріалах справи, зокрема висновку за результатами Інспекційного відвідування щодо цільового використання аліментів від 15.06.2020 року; довідок №393, 196, 253, 79 із загальноосвітніх шкіл Покровської міської ради; допиту малолітнього ОСОБА_7 у якості свідка у цій справі. Відповідно до висновку від 15.06.2020 року одержувач аліментів ( ОСОБА_2 ) не забезпечує потреби дитини, тобто не використовує аліменти за цільовим призначенням, хоча отримує їх стабільно та вчасно. Вважає, що у тексті рішення суду першої інстанції не в повній мірі відображені покази малолітнього ОСОБА_7 , щодо його відносин із батьками та бажання проживати із ОСОБА_1 .. Не прийнято до уваги,що дитина відвідує школу.

Вважає, що визначення місця проживання ОСОБА_7 разом із батьком в повній мірі відповідатиме інтересам дитини, оскільки збереже зв`язки із сім`єю, з якою він себе ідентифікує та сприятиме забезпеченню розвитку дитини у безпечному та спокійному середовищі, що не є неблагонадійним.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_8 просила залишити без задоволення апеляційну скаргу відповідача, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Вважає, що фактично апелянт оскаржує рішення виконавчого комітету Мирноградської міської ради Донецької області №29 від 16.01.2019 року щодо визначення проживання місця дитини у родині матері. Посилання ОСОБА_1 на нібито небажання дитини проживати в її родині не є правовою підставою для вирішення цього питання, оскільки дитина не досягла 14 років.

Своїми протиправними діями щодо неповернення дитини матері ОСОБА_1 грубо порушує вказане рішення органу опіки та піклування та тим самим відокремлює дитину від матері, порушує всі емоційні зв`язки і контакти між нею та сином.

Звертає увагу на те, що апелянт не має свого житла (окрім квартири у Донецьку), постійно змінює місця проживання, тривалий час проводить на роботі, тобто не може приділяти належної уваги утриманню, піклуванню та вихованню дитини. Тому представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради в судовому засіданні повідомила, що спір який виник між сторонами розглянуто комісією з питань захисту прав дитини та прийнято висновок про доцільність повернення її за місцем проживання.

В судове засідання, проведене в режимі відеоконференції, з`явилися ОСОБА_2 та її представник-адвокат Сакун В.А., Родигін Р. О. та його представник-адвокат Рамазанов Р.Р..

Від третіх осіб надійшли заяви щодо розгляду справи без участі їх представників (а.с.218, 221).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи первісні позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що рішенням органу опіки та піклування № 29 від 16.01.2019 року визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_7 в родині матері ОСОБА_2 .. Зазначене рішення є чинним та ніким не оскаржено. А тому відповідно до положень ч.1 ст. 162 СК України, з урахуванням того, що відсутні обставини неможливості її повернення встановлені законом, малолітній ОСОБА_7 підлягає поверненню у родину матері.

Висновок суду відповідає встановленим обставинам та узгоджується з положеннями статтей 160,161,162 СК України.

За змістом положень частин сьомої, восьмої статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до статті 3, статті 18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 02 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 141 СК України визначає, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Частинами першою, другою статті 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

До інших обставин, що мають істотне значення (у контексті приписів частини першої статті 161 СК України), можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною; можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, N 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, N 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 20.07.2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від цього шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16.05.2018 року рішенням Красноармійського міськрайонного суду шлюб між сторонами розірвано.

Судовим наказом Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19.04.2018 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина.

16.01.2019 року рішенням органу опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради за № 29 визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в родині матері ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 . Рішення не втрачає чинності у разі зміни заявником місця проживання.

Відповідач не заперечував проти того, щоб дитина проживала з матір`ю.

До 07 лютого 2020 року дитина постійно проживала з матір`ю, батько брав участь у його вихованні та утриманні. 10 лютого 2020 року відповідач за основним позовом не повернув дитину матері.

13.02.2020 року ОСОБА_2 звернулася до Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області із заявою про утримання колишнім чоловіком дитини.

В психолого-педагогічній характеристиці на вихованця ІІ старшої групи дитячого навчального закладу № 4 «Іскринка» ОСОБА_3 , 2014 року народження зазначено, що: дитина відвідувала ДНЗ № 4 «Іскринка» з 01.06.2018 року по 31.01.2020 року, мешкає разом із матір`ю, батько ОСОБА_1 проживає окремо та проводить з дитиною вихідні дні; мати приймає активну участь у житті дитини, регулярно відвідує батьківські збори у ДНЗ, виявляє зацікавленість до консультацій і рекомендацій вихователів та фахівців щодо розвитку дитини, цікавиться досягненнями сина; у хлопчика спостерігається адекватна ситуативна поведінка; сформованість вміння та навичок, необхідних для засвоєння навчального матеріалу у ДНЗ на достатньому віковому рівні; ОСОБА_5 ініціативний та цілеспрямований хлопчик з лідерськими якостями; у групі товаришує з усіма дітьми, зберігає позитивні взаємини з вихователями, у дитячому колективі почуває себе впевнено.

В акті обстеження житлово-побутових умов проживання дтини за адресою: АДРЕСА_1 від 18.02.2020 року зазначено, що житлове приміщення розміщене у приватному одноповерховому будинку складається з 4 кімнат, умови проживання задовільні, при обстеженні житла не виявлено порушень санітарно-гігієнічних норм, в кімнатах чисто, зроблений ремонт, меблі нові, речі та іграшки розкладені акуратно,є комп`ютер. Для виховання та розвитку дитини створені належні умови, є кімната, де хлопчик грає і відпочиває; в будинку тепло, затишно, дитина забезпечена харчуванням, новим одягом, є багато нових іграшок; мати приділяє достатньо уваги дитині, вдома дотримуються режиму дня відповідного режиму дитячого садка; висновок комісії зводиться до того, що у дитини ОСОБА_3 є все необхідне для належного виховання та розвитку.

За місцем роботи в Мирноградському виробничому управлінні водопровідно-каналізаціного господарства КП «Компанія «Вода Донбасу» та за місцем проживання ОСОБА_2 характеризується позитивно.

ОСОБА_2 у нарколога на «Д» обліку не перебуває,що підтверджено довідкою Комунального некомерційного підприємства «Наркологічний диспансер м. Краматорськ» у м. Покровськ № 117/0 від 04.05.2020 року.

Згідно довідки закладу дошкільної освіти № 2 «Росинка» Покровської міської ради Донецької області № 71 від 10.03.2020 року ОСОБА_9 , 2014 року народження відвідує даний заклад з 05.03.2020 року .Розвиток дитини відповідає віковим особливостям.

За місцем роботи в АТ «Укрзалізниця» регіональної філії «Донецька залізниця» структурного підрозділу «Покровська дистанція колії» та за місцем проживання ОСОБА_1 характеризується позитивно.

ОСОБА_1 у нарколога та психіатра на «Д» обліку не перебуває, що підтверджено довідками Комунального некомерційного підприємства "Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування" № 385 від 17.03.2020 року та Комунального некомерційного підприємства "Наркологічний диспансер м. Краматорськ" у м. Покровськ № 103 від 16.03.2020 року.

Відповідно до психологічного висновку Центру психосоціальної реабілітації Національного університету «Києво-Могилянської академії» (м. Покровськ) від 03.06.2020 року про особливості психічного розвитку ОСОБА_3 , 2014 року народження встановлено, що у дитини виявлено ознаки стресу, пов`язані з сімейною ситуацією; на словах дитина має прихильність до обох батьків, виражених негативних проявів стосовного когось із батьків не виявлено, проте емоційно дистанціюється через конфліктну ситуацію між ними,ніби зберігає себе. Хлопчик заперечує побиття як з боку батька, так і з боку матері, наявні покарання (стояння у кутку) оцінює як адекватні дії батька щодо порушень правил поведінки; в процесі обстеження, хлопець висловлює бажання жити з батьком, психологи центру помітили, що він проговорює речення, притаманні дорослому, відчуваються інструкції дорослого; матері бажано бути більш включеною в життя дитини .

Згідно висновку від 01.07.2020 року Орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради вважає доцільним повернути малолітню дитину ОСОБА_3 , 2014 року народження матері ОСОБА_2 .

Таким чином судом першої інстанції встановлено факт самоправного відібрання ОСОБА_1 дитини від матері, сторони у справі характеризуються позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувають, мають постійний прибуток. Також на час розгляду справи в суді першої інстанції сторони мали постійні місця проживання, у яких створені належні умови для проживання малолітньої дитини.

Доказів того, що будь-хто із батьків своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини чи діє не в інтересах дитини, суду не надано.

Встановивши наявність належних матеріально-побутових умов для проживання дитини і у матері, і у батька, їх позитивних характеристик з місць проживання та роботи, прихильність дитини до обох батьків, а також самовільні, без погодження з матір`ю, дії батька щодо зміни місця проживання дитини, залишення без згоди матері дитини з ним, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про повернення малолітнього ОСОБА_5 до матері, з якою дитина проживала більшість часу до зміни батьком її місця проживання. При цьому суд першої інстанції врахував, що доказами у справі не доведено, що ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини чи не опікується дитиною.

Зобов`язуючи повернути дитину за місцем проживання дитини з матір`ю, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а також що в інтересах дитини є турбота та підтримка і з боку матері, і з боку батька, суд першої інстанції надав першочергове значення та оцінку саме найкращим інтересам малолітньої дитини, врахувавши обставини спору.

При таких обставинах, суд першої інстанції, оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з`ясувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав і законних інтересів неповнолітнього малолітнього ОСОБА_5 найкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року буде відповідати повернення дитини за визначеним місцем мешкання сина разом з матір`ю, а відтак наявні підстави для задоволення первісного позову та для відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог.

Такий висновок узгоджується з позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 року у справі 402/428/164.

Відповідно до частини першої статті 162 СК України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Системний аналіз вказаної норми у контексті наявності спору батьків щодо місця проживання дитини дозволяє дійти висновку, що положення цієї статті покликані захистити права того з батьків, з ким на підставі закону або рішення суду визначено проживання дитини, від неправомірних дій другого з батьків щодо зміни її місця проживання.

Аналогічний правовий висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі N 357/17852/15-ц (провадження N 14-199цс19).

Суд першої інстанції з урахуванням зазначених положень закону правильно виходив із того, що на час розгляду справи місце проживання малолітнього ОСОБА_5 рішенням органу опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради за № 29 від 16.01.2019 року було визначено в родині матері ОСОБА_2 , а тому дійшов обгрунтованого висновку про те, що вимога про відібрання дитини на підставі частини першої статті 162 СК України підлягає задоволенню.

Доводи про те, що одержувач аліментів не забезпечує потреб дитини, а тому є підставі для визначення місця проживання дитини з батьком, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами. Так за результатами інспекційного відвідування органом опіки та піклування виконкому Покровської міської ради 15.06.2020 року було встановлено, що у період лютий-травень 2020 року дитина перебуває у родині батька ОСОБА_1 на його утриманні, одержувач аліментів не забезпечує потреб дитини. Таким чином перевірка цільового використання аліментів була проведена в період перебування малолітнього ОСОБА_5 в родині батька, а тому висновок про те, що одержувач аліментів не забезпечує потреб дитини на той час відповідала дійсності. Доказів того, що одержувач аліментів не забезпечує потреб дитини в період, коли дитина перебувала у позивачки, не надано.

Посилання на те, що дитина сама не хоче повертатися до матері, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом, що передбачено статтями 160 та161 СК України. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто дитині виповнилося лише 6 років і його обов`язкова згода з ким із батьків проживати законом не передбачена. Відповідно до психологічного висновку Центру психосоціальної реабілітації Національного університету «Києво-Могилянської академії» (м. Покровськ) від 03.06.2020 року про особливості психічного розвитку ОСОБА_3 , 2014 року народження встановлено, що на словах дитина має прихильність до обох батьків, виражених негативних проявів стосовного когось із батьків не виявлено.

Додані до апеляційної скарги документи апеляційним судом не розглядалися як належні докази,оскільки вони були отримані після ухвалення оскаржуваного судового рішення і доказів неможливості їх отримання та подання до суду першої інстанції з причин,що об`єктивно не залежали від відповідача за основним позовом не надано.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають та не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалене без додержання норм матеріального і процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, та зводяться до переоцінки доказів у справі. Наведені у апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Отже, суд першої інстанції надав належну правову оцінку вказаним доводам та у контексті першочергового врахування інтересів дитини, які переважають над інтересами батьків, обґрунтовано дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_2 про повернення неповнолітньої дитини за місцем її проживання, відмовивши у задоволенні зустрічного позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Керуючись ст. ст.368, 375, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду від 06 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12.11.2020 року.

Судді: