Справа № 456/255/20
Провадження № 2/456/613/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2020 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Яніва Н. М.

з участю секретаря Сунак Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», товариства з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна», третя особа ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась в суд з позовом згідно якого просить стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на її користь 136 000 грн., з ТОВ «Тедіс Україна» 100 000 грн. моральної шкоди та 44 529,56 грн. додаткових збитків. Також, просить стягнути солідарно з відповідачів судові витрати у розмірі 9 503,31 грн. з яких 2805,31 грн. судовий збір та 6 700 грн. витрати на залучення експерта.

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 29.07.2019 на автомобільній дорозі Київ - Чоп (618 км +500 м) трапилась дорожньо - транспортна пригода за участі автомобіля Mersedes НОМЕР_2 та автомобіля Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , застрахованого у ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група». Про настання страхового випадку вона повідомила страхову компанію у строки та у спосіб передбачений Законом у день настання ДТП, а також надіслала заяву про виплату страхового відшкодування. Перед тим як здійснювати відновлювальний ремонт її транспортний засіб був оглянутий спеціалістом оцінювачем відповідача, однак під час роботи останнього вона зрозуміла, що йому не вистачає знань та кваліфікації, а тому вирішила самостійно замовити висновок судового експерта, про що повідомила і страховика і страхувальника.

Згідно висновку експерта № 143/19 від 24.09.2019 вартість відновлювального ремонту належного їй автомобіля Mersedes НОМЕР_2 становить 270 327,23 грн. Однак страхова компанія виплатила їй 99 500 грн. та 38 305,22 грн., що стверджується відповідними платіжними дорученнями, тобто не доплатила суму у розрізі 132 522, 01 грн.

Окрім цього, оскільки її автомобіль був новим та у результаті ДТП був суттєво пошкоджений у зв`язку з цим вона змушена його продати. Згідно висновку експерта № 167/19 від 24.09.2019 величина втрати товарної вартості автомобіля становить 44 529,56 грн. Дана сума є додатковим збитком, який повинен бути відшкодований власником джерела підвищеної небезпеки.

Також зазначила, що у результаті ДТП вона зазнала моральної шкоди, яку вона оцінює у розмір 100 000 грн.. Вказана шкода полягає у тому, що ДТП стала для неї неприємною подією, вона досі відчуває біль у травмованих місцях та проходить лікування і реабілітацію, окрім цього боїться пересуватись автомобілем. У результаті ДТП було

знищено її новий автомобіль, придбаний нею у квітні 2019 року, на який вона заощаджувала кошти декілька років, іншого автомобіля у неї немає.

Також вважає, що до витрат, які понесені у зв`язку з розглядом справи та які повинні бути відшкодовані відповідачами є сплачений нею судовий збір, а також вартість за проведену експертизу.

02.11.2020 представником позивача було подано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи розрахунку 3 % річних згідно якого сума заборгованості, яка підлягає стягненню з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» становить 136 423,15 (у тому числі 3901,14 - сума 3% річних).

У подальшому, 03.11.2020 від представника позивача надійшов розрахунок суми, що підлягає стягненню з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» за мінусом ПДВ із врахуванням 3% річних, яка становить відповідно 106 017,61 грн. та 2 320,22 грн. - 3 % річних.

Ухвалою суду від 13.11.2020 такі клопотання залишено без розгляду.

Представник позивача адвокат Поваляєв П.О. у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання від 09.11.2020 згідно якого просив завершувати розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, а позовні вимоги задоволити. В попередньому судовому засіданні пояснив, що наскільки йому відомо пошкоджений у результаті ДТП автомобіль Mersedes НОМЕР_2 знаходиться у ОСОБА_1 за межами України та на даний час досі не відремонтований. Також вказав, що позивач не зверталась до страхової компанії щодо виплати їй матеріальної шкоду завданої здоров`ю.

Уповноважений представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» у судове засідання не з`явився, надіслав клопотання, згідно якого просив суд проводити судове засідання без представника відповідача, у задоволені позовних вимог просив відмовити у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю з урахуванням поданого відзиву на позовну заяву.

В обґрунтування заявлених заперечень покликався на те, що 02.08.2019 до ПАТ «СК «Українська страхова група» звернулась ОСОБА_1 з повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування на її власний банківський рахунок. Цього ж дня на виконання вимог ст. 34.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» представником ПАТ «СК «Українська страхова група» у присутності позивача було проведено огляд транспортного засобу Mersedes НОМЕР_2 , у зв`язку з чим було складено протокол огляду транспортного засобу, який був підписаний сторонами без жодних зауважень.

10.10.2019 страховиком було складено ремонтну калькуляцію (кошторис вартості відновлювальних робіт), згідно якої вартість відновлювального ремонту транспортного засобу без ПДВ складає 138 305, 22 грн..

14.11.2019 на розрахунковий рахунок позивача було сплачено страхове відшкодування у розмірі 99 500 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 27317 та 38 305,22, що підтверджується платіжним дорученням №27317, тобто в загальному виплачено137 805,22 з вирахуванням суми податку на додатну вартість, у зв`язку з відсутністю документального підтвердження оплати проведеного ремонту особою, яка є платником ПДВ. Тобто, відповідач виконав свої зобов`язання перед ОСОБА_1 за укладеним полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/6507444 та Договором № 98-0197-00465.

Окрім цього вважає, що долучений позивачем висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 143/19 від 24.09.2019 є неналежним та

недопустимим доказом, оскільки являється лише попереднім оціночним документом у якому зазначено про можливу суму, що витрачена на відновлення. Однак не долучено акту виконаних робіт та квитанцій про оплату вартості в умовах саме авторизованого СТО, як це вказано у висновку експерта.

Вимоги про відшкодування витрат пов`язаних з проведенням автотоварознавчих досліджень у розмірі 6 700 грн. не підлягають задоволенню, оскільки долучені позивачем висновки не є судовими експертизами у розумінні ст. 133 ЦПК України.

Представник ТОВ «Тедіс Україна» у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, про причину неявки суд не повідомив.

Згідно поданого письмового відзиву просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог заявлених до ТОВ «Тедіс Україна». Зокрема вказав, що позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували, що нею здійснено відновлювальний ремонт пошкодженого у результаті ДТП автомобіля, а навпаки у позовній заяві вказано, що даний автомобіль нею відчужено, а тому підстави для відшкодування величини втрати товарної вартості автомобіля відсутні.

Щодо позовних вимог у частині стягнення моральної шкоди у розмірі 100 000 грн., то такі задоволеню також не підлягають, оскільки твердження про те, що позивачу у результаті даного ДТП було завдано тілесні ушкодження на лікування яких нею затрачено 70 000 грн. не підтверджені допустимими та достовірними доказами. Зокрема згідно протоколу КТ обстеження долученого позивачем будь -яких уражень головного мозку, які б свідчили про можливий причинно- наслідковий зв`язок із ДТП не виявлено, запалення гайморових пазух не може бути наслідком ДТП. Долучені висновки італійського хірурга були оформлені через 35 та 53 днів після ДТП та є лише консультацією поточного стану пацієнта станом на вересень 2019 без можливості встановлення причинно - наслідкового зв`язку між описаними розладами здоров`я та ДТП. Окрім цього справжність перекладу вказаних довідок не засвідчено нотаріусом. Позивач не зверталась до страхової компанії з заявою здійснити страхове відшкодування за шкоду заподіяну здоров`ю та шкоду пов`язану із лікуванням, хоча ліміт відповідальності страховика відповідно до полісу за шкоду заподіяну життю і здоров`ю становить 200 000 грн..

Описані у позовній заяві «страждання» позивача є гіперболічними та не можуть свідчити про автоматичне виникнення моральної шкоди у потерпілого Твердження позивача, що її автомобіль знищено також не заслуговують на увагу та не можуть бути підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки технічні пошкодження були незначними та в принципі такий автомобіль можна було експлуатувати після ДТП, окрім цього даний автомобіль підлягав відновлювальному ремонту.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, про причину неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно зі ст. 81 ЦК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Так судом з`ясовано, що 29.07.2019 на 618 км +500 м. автодороги Київ - Чоп, мала місце дорожньо - транспортна пригода, під час якої ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки Ford Tranzit д.н.з НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Тедіс Україна», не врахував дорожньої обстановки та не дотримався безпечної дистанції внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом Mersedes НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 ..

Вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаної ДТП встановлена постановою Мукачівського міськрайонного суду Львівської області від 29.10.2019 /а.с. 230 т.1/

Автомобіль Ford Tranzit д.н.з НОМЕР_1 на час ДТП був застрахований у ПАТ «СК «Українська страхова група» полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/6507444, згідно якого ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 100 000 тис. грн., франшиза 500 грн. (страхувальник ТОВ «Тедіс Україна») /а.с.171 т.1/

Окрім цього, 04.04.2019 між ПАТ «СК «Українська страхова група» та ТОВ «Тедіс Україна» було укладено договір добровільного страхування цивільно - правової відповідальність власника транспортного засобу № 98-0197-00465, згідно якого предметом договору є страхування майнових інтересів, що не суперечить чинному законодавству України, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, заподіяної страхувальником або іншою особою, цивільна відповідальність якої застрахована, життю, здоров`ю, працездатності, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу

Страховим випадком є ДТП, яка сталася за участю будь-якого забезпеченого транспортного засобу страхувальника, зазначеного у Додатку № 1 до цього договору, внаслідок якої потерпілим третім особам спричинена шкода, цивільно -правову відповідальність за заподіяння якої несе страхувальник./а.с.173 т.1/

02.08.2019 ОСОБА_1 звернулась до ПАТ «СК «Українська страхова група» з повідомленням про дорожню - транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок АТ КБ «Приват Банк»./а.с.178-179 т.1/

В той же день, 02.08.2019 представником ПАТ «СК «Українська страхова група» Войтик Т.М. було оглянуто транспортний засіб Mersedes НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1 та складено протокол огляду транспортного засобу, у якому було зазначено деталі та опис пошкоджень, вказаний протокол був підписаний позивачем./а.с.180-181 т.1/

У відповідності до ремонтної калькуляції № ЗСЦВ-2567 від 10.10.2019 вартість ремонту (вартість робіт, фарбування та запасних частин) автомобіля Mersedes НОМЕР_2 складає 138 305,22 грн../а.с.182-188 т.1/

08.11.2019 ПАТ «СК «Українська страхова група» проведено розрахунок суми страхового відшкодування за страховим полісом № АМ-6507444 від 03.09.2018, затверджено страховий акт № ЗСЦВ-2567, згідно якого визначено розмір страхового відшкодування у розмірі 99 500 грн. та проведено оплату на розрахунковий рахунок вказаний у заяві позивачем, що стверджується копією платіжного доручення №26989.

Також, 08.11.2020 ПАТ «СК «Українська страхова група» проведено розрахунок суми страхового відшкодування за договором добровільного страхування № 98-0197-00465/00024 від 04.09.2019 та затверджено страховий акт № ДКЦВ-18876, згідно якого визначено розмір страхового відшкодування у розмірі 38 305,22 грн. та проведено оплату на розрахунковий рахунок вказаний у заяві позивачем, що також стверджується копією платіжного доручення №26990./а.с.189-194 т.1/

08.11.2019 сплачені кошти були повернуті на рахунок ПАТ «СК «Українська страхова група» у зв`язку з неможливістю поповнення неактивованої картки ОСОБА_1 , що стверджується платіжними дорученнями № J11085GHPZ, №J11085IDCE./а.с.195-196 т.1/

12.11.2019 позивач ОСОБА_1 повторно звернулась до ПАТ «СК «Українська страхова група» з заявою про виплату страхового відшкодування вказавши розрахунковий рахунок в АБ «Укргазбанк» для перерахунку коштів, долучивши до заяви наступні документи: повідомлення про настання події, пояснення про обставини настання та схеми ДТП, копію схеми місця ДТП, копію протоколу про адміністративне правопорушення, постанова суду, фотографії з місця ДТП, копію свідоцтва про реєстрацію ТЗ, копію посвідчення водія, копію паспорту та ідентифікаційного номера./а.с.197/

14.11.2019 на підставі страхового акту № ЗСЦВ-2567 та страхового акту № ДКЦВ-18876 від 13.11.2019 позивачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 99 500 та 38 305,22 грн., без ПДВ, що стверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень № 27316 та 27317./а.с.200,203 т.1/

Предметом спору в даній справі є відшкодування шкоди заданої пошкодженням автомобіля. Тому, для визначення розміру вартості матеріального збитку необхідно керуватися Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», положеннями полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 03.09.2018 № АМ/6507444 та умовами договору добровільного страхування цивільно - правової відповідальності власника транспортного засобу № 98-019700465 від 04.04.2019.

У ч.1 ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно зі ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Якщо, шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, то така шкода відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Зазначений висновок

відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 5.09.2018 №534/872/16-ц.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі статтею 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Таким чином, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки.

Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у ст. 22 Закону, а саме у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена в порядку, встановленому цим законом.

У відповідності до ст. 29 Закону встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Пунктами п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону визначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний, зокрема, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про

дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Зі змісту п.п. 34.1, 34.2 ст. 34 Закону вбачається, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерплому витрати на проведення експертизи (дослідження) (ст. 34 Закону ).

При цьому слід зазначити, що вищевказане правило носить імперативний характер, а відтак право потерпілого самостійно обирати аварійного комісара або експерта для визначення розміру заподіяної йому шкоди, яка в подальшому може бути заявлена для відшкодування страховику, виникає виключно у випадку невиконання останнім приписів п. 34.3 цієї статті.

У відповідності до ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону,- МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; підпис заявника та дата подання заяви.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

В судовому засіданні встановлено, що оскільки згідно ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту без ПДВ складала 138 305,22 грн., а ліміт відповідальності за шкоду завдану майну згідно полісу обов`язкового страхування № АМ /6507444 обмежувався сумою 100 000 грн. з встановленим розміром франшизи 500 грн., тому позивачу на її розрахунковий рахунок було виплачено на підставі старахового акту страхову суму у розмірі 99 500 грн., решта суми у розмірі 38 305,22 грн було виплачено на підставі договору добровільного страхування. Тобто відповідач відшкодував позивачу матеріальну шкоду у розмірі 137 805,22 грн..

В свою чергу позивач ОСОБА_1 самостійно, 06.08.2019 звернулась до експерта товарознавця Онишко Р.М. з заявою про проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля, відповідно до висновку якого № 143/19 від 24.09.2019, вартість відновлювального ремонту автомобіля Mersedes НОМЕР_2, внаслідок його пошкодження у ДТП 29.07.2019 станом на момент огляду 15.08.2019 становить 270 327,23 грн..

Проте суд не може взяти до уваги вищевказаний висновок експерта № 143/19 від 24.09.2019 виготовлений на замовлення позивача ОСОБА_1 , з наступних підстав.

Так, у ході судового розгляду судом встановлено, що ремонтна калькуляція № ЗСЦВ-2657 від 10.10.2019 про вартість ремонту належного позивачу автомобіля була складена на підставі протоколу огляду транспортного засобу від 02.08.2019 проведеного безпосередньо після спричинення матеріальної шкоди. Цей огляд пошкодженого автомобіля проведено страховиком у передбачений термін та відповідно до ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у присутності позивача. З виявленими та зафіксованими пошкодженнями ОСОБА_1 погодилась та підписала вказаний протокол не висловивши жодних заперечень. Окрім цього, таку було повідомлено про необхідність повторного надання транспортного засобу для огляду, після його відповідної розборки, протягом трьох робочих днів після первинного огляду для виявлення прихованих дефектів. Однак, жодних заяв про повторний огляд автомобіля від позивача не надходило.

З наданого позивачем висновку експерта вбачається, що експертне обстеження представленого автомобіля проводилось 15.08.2019, додаткові огляди проводились 22.08.2019 та 27.08.2019, тільки у присутності власниці ОСОБА_1 ..

Тобто, позивач звернулась до оцінювача самостійно, в порушення норм ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», при цьому без повідомлення про це страховика.

Твердження позивача про те, що у встановлений строк нею було повідомлено страховика про залучення незалежного експерта не відповідають дійсності та є голослівними, оскільки не підтверджені жодними належними та допустимими доказами у розумінні ст. 77-79 ЦПК України.

Крім того, вказаний висновок експерта не був наданий страховику ПАТ «СК «Українська страхова група», а тому відповідно і не міг бути врахований страховою компанією під час розрахунку страхового відшкодування. Доказів надіслання такого висновку відповідачу матеріали справи не місять.

Зокрема суд звертає увагу й на те, що позивачу було відомо про розмір страхового відшкодування шкоди до моменту її виплати, оскільки така повторно, а саме 12.11.2019 зверталась до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування, при цьому долучивши до такої заяви перелік документів, серед яких відсутній, наявний у неї на той час, висновок авототоварознавчої експертизи № 143/19 від 24.09.2019. Таким чином, з вказаною сумою відшкодування ОСОБА_1 погодилась.

Також, слід звернути увагу й на той факт, що огляд пошкодженого транспортного засобу було проведено оцінювачем страховика 02.08.2019, у той час як огляд незалежним експертом проводився 15.08.2019, 22.08.2019 та 27.08.2019, тобто після спливу певного періоду з моменту ДТП, яка мала місце 29.07.2019.

У експертному дослідженні не зазначено, що воно підготовлене для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок у звязку з чим зазначений доказ - висновок експета №143/19 від 24.09.2019 викликає у суду обгрунтований сумнів.

Окрім цього, хоча зазначений висновок був підготовлений експертом на замовлення позивача задовго до подання позову до суду, однак у судовому засіданні позивач не була позбавлена права заявити клопотання про призначення експертизи саме судом, проте таким правом не скористалась.

Інших доказів на підтвердження позовних вимог у частині стягнення з відовідача ПАТ «СК «Українська страхова група» недоплаченої суми страхового відшкодування позивачем у відповідності до ст. 83 ЦПК України не надано.

Також позивачем не надано жодних доказів, які б давали підстави ставити під сумнів об`єктивність, повноту та правомірність ремонтної калькуляції виконаної представником страховика ПАТ «СК «Українська страхова група».

Таким чином, страховик ПАТ «СК «Українська страхова група», керуючись вимогами Закону, виконав свій обов`язок, визначив розмір страхового відшкодування і у встановлений строк виплатив суму матеріальної шкоди позивачу, у зв`язку з чим позовні вимоги у частині стягнення з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь позивача 136 000 грн. задоволенню не підлягають.

Що стосується позовної вимоги у частині стягнення з ТОВ «Тедіс Україна» на користь позивача додаткових збитків у розмірі 44 529,56 грн., то суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1,2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Пунктом 32.7 ч.1 ст. 32 Закону встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Враховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного)

вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу.

Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків.

Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики).

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкодженої: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ.

Таким чином, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли проводиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 4.12.2019 у справі №359/2309/17 та від 01.07.2020 у справі № 420/998/18, які суд у відповідності до ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Виходячи з аналізу вищенаведених норм чинного законодавства та положень п. 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики, власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди особою, яка її завдала, зокрема на відшкодування втрати товарної вартості транспортного засобу.

Так, відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 167/19 від 24.09.2019 величина втрати товарної вартості автомобіля Mersedes НОМЕР_2 внаслідок ДТП 29.07.2019 становить 44 529,56 грн./а.с.66-72 т.1/

На підставі вищенаведеного, суд враховуючи той факт, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу рік випуску автомобіль позивача марки Mersedes НОМЕР_2 вказано 2019, дата першої реєстрації автомобіля 05.04.2019, а ДТП мала місце 29.07.2019, тобто строк експлуатації автомобіля не перевищує 7 років, відсутність коефіцієнту фізичного зносу автомобіля на дату події, що також підтверджується розрахунками страхового відшкодування виготовленими ПАТ «СК «Українська страхова група», а також взявши до уваги те, що для відновлення автомобіля потрібна заміна окремих складників такого, що потребують фарбування, прийшов до переконання, що позовна вимога у частині стягнення користь позивача відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою товарної вартості автомобіля підлягає задоволенню у розмірі визначеному у висновку експерта.

З матеріалів справи вбачається, що будь-яких клопотань про проведення судової експертизи на спростування висновку № 167/19 від 24.09.2019 представником відповідача ТОВ «Тедіс Україна» не заявлялось, даний висновок не спростований. Підстав, за наявності яких втрата товарної вартості не підлягає нарахуванню, стороною відповідача не наведено, доказів неправильності її нарахування, суду не надано.

Твердження представника відповідача у поданому відзиві про те, що позивачем не надано доказів того, що нею дійсно здійснено відновлювальний ремонт пошкодженого у результаті ДТП автомобіля до уваги не беруться, оскільки збитками є також витрати, які особа не тільки зробила, а й вимушена буде зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Посилання представника відповідача на те, що позивач ніби то відчужила автомобіль є голослівними, суперечать фактичним обставинам справи та жодним чином не впливає на зроблені судом висновки.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Крім того, п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 , яка є громадянкою Італії, була заподіяна моральна шкода, яка полягає в її душевних страждання та негативних емоціях, пов`язаних з пережитою подією ДТП, а також пошкодженням, належного їй нового автомобіля, у зв`язку з чим остання затратила певний час на ремонт автомобіля та вимушена була перебувати поза межами свого постійного місця проживання.

Суд враховуючи конкретні обставини справи, характер правопорушення, ступінь пошкодження автомобіля, глибину та тривалість завданих позивачу фізичних і душевних страждань, а також керуючись принципами розумності, виваженості і справедливості приходить до висновку про задоволення позовних вимог у частині стягнення моральної шкоди частково, а саме у розмірі 3000 грн..

Твердження позивача про завдання шкоди її здоров`ю та про те що нею витрачено 70 000 грн. на лікування не заслуговують на увагу, оскільки такі не підтвердженні жодними належними, допустимими та достатніми доказами.

Відповідно до п. 4 полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/6507444 від 03.09.2018

цивільна відповідальність ТОВ «Тедіс Україна» застрахована та ліміт відповідальності за шкоду, спричинену життю і здоров`ю постраждалого у ДТП становить - 200 000 грн.. Проте, з вимогами про відшкодування шкоди заподіяної здоров`ю та витрат на її лікування до страхової компанії позивач не зверталась.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподіл між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (ч. 3 ст. 102 ЦПК України).

Згідно ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Відповідачі у поданих відзивах заперечували проти стягнення з них витрат за проведення експертизи у розмірі 6700 грн.

Так, суд проаналізувавши заперечення відповідачів, а також вищенаведені норми законодавства, взявши до уваги те, що проведення експертиз за результатами яких було виготовлено висновки експертів № 143/19 та № 167/19 від 24.09.2019, за виготовлення яких позивачем згідно квитанцій до прибутково касового ордеру № 29/19 та 25/19 було оплачено 4000грн та 2700 грн., не були призначені ухвалою суду та не були складені учасником справи - позивачем на його замовлення саме для подання до суду, про що у висновках не зазначено, тому суд приходить до переконання, що такі висновки експерта не є судовими експертизами у розумінні ст. 102 ЦПК України, а тому витрати за їх проведення у розмірі 6700 грн. не відносяться до витрат пов`язаних з розглядом справи та відповідно задоволенню не підлягають.

У відповідності ч.1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з наведеним вимога про стягнення з відовідачів сплаченого судового збору у розмірі 2805,31 грн. у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає частковому задоволеню, пропорційно до задоволених вимог, а тому саме з відповідача ТОВ «Тедіс Україна» слід стягнути на користь позивача частково сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн..

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 206, 242, 259, 264-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задоволити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна» у користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду у вигляді втрати товарної вартості автомобіля у розмірі 44 529 (сорок чотири тисячі п`ятсот двадцять дев`ять) грн. 56 коп. та 3000 (три тисячі) гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути товариства з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна» у користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Н. М. Янів