Справа №464/6849/19
пр № 2/464/124/20
У Х В А Л А

12 листопада 2020 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

суддя Тімченко О.В.

справа № 464/6849/19

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Державне підприємство «Виробничо-сервісний центр у Львівській області»

вимоги: стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні, та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні

Обставини справи

Позивач звернувся до Сихівського районного суду м.Львова, в якому із зменшенням позовних вимог просить стягнути з відповідача: заборгованість по заробітній платі в розмірі 375,72 грн; середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення.

Ухвалою суду від 20 грудня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 28 лютого 2020 року клопотання позивача задоволено та постановлено витребувати у відповідача Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» () довідку про розмір середньоденної заробітної плати за останні два повні місяці роботи позивача, обчисленої відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року.

Отримавши ухвалу, відповідачем у встановлений строк з урахуванням карантинних обмежень витребувані доказу суду не надано, про причини неподання доказів суду не повідомлено.

У зв`язку із наведеним відповідачу повторно направлено ухвалу про витребування доказів із роз`ясненням застосування заходів процесуального примусу, передбачених ст.ст.143-148 ЦПК України, з метою добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства судом.

Водночас під час розгляду справи судом з`ясовано, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 12 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі № 914/2468/20 про банкрутство відповідача Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр у Львівській області». Указане також підтверджується відомостями, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 12 листопада 2020 року.

Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Мотиви та висновки суду

Відповідно до ч.2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи (ч.3 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства).

За вимогами п.8 ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України до юрисдикції господарських судів відносяться справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про стягнення заробітної плати.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року по справі № 607/6254/15-ц провадження №14-404цс19 зробила правовий висновок, відповідно до якого захист прав осіб, які мають вимоги до банкрута, полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача.

Таке урегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Таким чином, з огляду на положення законодавства України, чинного на момент розгляду справи, законодавець підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що суд загальної юрисдикції повинен був передати справу до суду господарської юрисдикції, на розгляді якого перебуває справа про банкрутство, а не закривати провадження по справі, оскільки останні дії перешкоджатимуть позивачу у доступі до правосуддя та унеможливлюють захист його прав у господарському процесі у повному обсязі з урахуванням визначених строків звернення до господарського суду.

За ч.2 ст.36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, а у ч.4 ст.263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підставі викладеного та висновків Великої Палати Верховного Суду, які є обов`язковими для врахування, суд приходить до рішення, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а належить до господарської юрисдикції. Застосовуючи положення ч.9 ст.10 ЦПК України щодо аналогії права справу, в порядку ст.31 ЦПК України слід передати до Господарського суду Львівської області для розгляду у межах справи про банкрутство відповідача.

Керуючись ст.ст.31, 258-260 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» про стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні, та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні передати до Господарського суду Львівської області для розгляду у межах справи № 914/2468/20 про банкрутство Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр у Львівській області».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання, що є датою виготовлення повного судового рішення - 12 листопада 2020 року.

Передачу справи здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Суддя О.В.Тімченко