Справа № 146/695/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2020 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Скаковської І.В.,

за участі секретаря судового засідання Кізлевич О.П.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без виклику учасників справи в смт. Томашпіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку,

ВСТАНОВИВ:

05 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 02 вересня 2017 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_2 , який зареєстрований Томашпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 53.

Від проживання у шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , в свідоцтві про народження якого сторони записані батьками.

Однак подальше спільне життя не склалося, з березня 2019 року сторони проживають окремо. Дитина знаходиться на утриманні позивача.

В даний час позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просить суд стягувати з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ј частини всіх видів доходів щомісячно, але не більше десяти розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та стягувати аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі 2000 грн щомісячно, до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 05 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

30 жовтня 2020 року через канцелярію суду від відповічада ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить позовні вимоги задовільнити частково та стягувати з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/8 частини від всіх видів його доходів, що з урахуванням приписів ч. 2 ст. 195 СК України, становить не менше 1267 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання дружини в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 05 серпня 2020 року і до досягнення дитиною трьохрічного віку. Вказав, що не має змоги сплачувати аліменти на утримання дитини та позивача в зазначеному нею розмірі, оскільки ОСОБА_2 на даний час не працевлаштований на постійній основі, стабільних доходів не має, нерегулярний заробіток отримує від сезонних підробітків, як різноробочий, що підтверджується наданими довідками. Також, відповідач надав суду копії електронних документів, що підтверджують факт добровільного надання ним ОСОБА_1 коштів на утримання дитини.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд приходить до наступного висновку зтаких підстав.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що 02 вересня 2017 року між сторонами був укладенний шлюб, який зареєстрований Томашпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 53(а.с. 4).

Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 01 серпня 2019 року Томашпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області(а.с. 5).

Згідно довідки № 154 від 31 липня 2020 року, виданої виконавчим комітетом Томашпільської селищної ради Томашпільського району Вінницької області Вільганюк А.О. про те, що її син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходиться на її утриманні (а.с. 7).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 СК України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі).

Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Як вбачається з відзиву відповідача, останній просить позовні вимоги задовільнити частково та стягувати з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/8 частини від всіх видів його доходів, до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання дружини в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 05 серпня 2020 року і до досягнення дитиною трьохрічного віку. Також, ОСОБА_2 на даний час не працевлаштований на постійній основі, стабільних доходів не має, нерегулярний заробіток отримує від сезонних підробітків, як різноробочий.

На підтвердження своїх слів, додав до відзиву довідку виконавчого комітету Копистиринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 27 жовтня 2020 року № 813, де зазначено про те, що він не працює на території сільської ради (а.с. 28).

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування довідкою від 27 жовтня 2020 року форми ОК-5 №1426/0-25-20, страхові внески за застраховану особу ОСОБА_2 вносилися роботодавцем у лютому 2019 року (а.с. 29-32).

Також, відповідач добровільно надавав кошти ОСОБА_1 на утримання дитини, що підтверджується копією дублікатів квитанцій про перерахування коштів на її рахунок (а.с. 20-27).

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд, визначаючись щодо стягнення аліментів та зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні сина, взаємний обов`язок батьків по його утриманні, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, суд вважає справедливим та обґрунтованим стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Суд вважає, що позивачем правомірно пред`явлено позов до відповідача з вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини та на своє утримання до досягнення дитиною трьох років. Суд вважає за необхідне стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі ј від всіх видів доходів щомісячно та аліменти на утримання позивача до досягнення дитиною трьохрічного віку у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трьох років.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору. У порядку ст. 141 ЦПК України є підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 840 гривень 80 коп.

Таким чином з ОСОБА_2 підлягає стягненню в дохід держави 840 гривень 80 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статями 84,180-182,198-200 СК України, статями 12, 13, 76-81, 95, 141, 263, 264, 265, 279,354 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання матері до досягнення дитиною трьох років, задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ј від всіх видів доходів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 05 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття щомісячно, аліменти на утримання ОСОБА_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, щомісячно, починаючи з 05 серпня 2020 року і до досягнення ОСОБА_4 трьох років до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в сумі платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 в дохід держави 840 гривень 80 коп. ( вісімсот сорок гривень вісімдесять копійок) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. В. Скаковська