Провадження № 2-з/761/877/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Буцан Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача про забезпечення позову по цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сканер» до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сканер» до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу приміщення.

Позивачем подано заяву про забезпечення позову, згідно якої просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, нежиле приміщення, площею 137,00 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0000 із забороною будь-яким особам розпоряджатись приміщенням.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_2 , який підписував договір купівлі-продажу від імені ТОВ «Сканер», не мав жодних повноважень на відчуження майна товариства та підписання договору, у зв`язку з тим, що був призначений на посаду директора на підставі підроблених документів, які рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03.11.2017 р. №761/10501/17 визнанні недійсними та скасовано Державну реєстрацію змін до установчих документів ТОВ «Сканер» (нова редакція), дата державної реєстрації змін до установчих документів 08.01.2014 року, які проведені Державним реєстратором Сіроштан Галиною Олександрівною, номер запису 4023236. Відповідно до договору купівлі-продажу від 25.03.1998 року посвідченого в реєстрі за №6с-933 Київською державною нотаріальною конторою №11, на підставі якого права власності ТОВ «Сканер» на нежитлове приміщення площею 137,00 кв.м. було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням комунальної власності м. Києва від 29.01.1998 р. №НП 010001205 - адресою приміщення є: АДРЕСА_2 .Згідно довідки ЖЕП -612 №450 від 14.09.201 загальна площа нежилих приміщень будинку становить 247,70 кв.м. Таким чином, приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , площею137 кв.м. (частка 1), яке вказано у договорі купівлі-продажу від 03.10.2017 р., укладеного між ТОВ «Сканер» в особі директора ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не існує. 28.11.2017 р. між ТОВ «Сканер», в особі директора Ганяйла Павла Васильовича та ФОП ОСОБА_3 було укладено договір оренди нежитлового приміщення, за адресою: АДРЕСА_2 , площею 157,6 кв.м. 06.11.2019 р. між ТОВ «Сканер», в особі директора Ганяйла П.В. та ФОП ОСОБА_3 було укладено новий договір оренди приміщення, за адресою: АДРЕСА_2 , площею 157,6 кв.м. з аналогічними умовами договору. У пункті 5.1 цього Договору передбачено, що строк оренди становить до 05.08.2022 року. 01.12.2017 року між ФОП ОСОБА_3 та Пат «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» було укладено договір суборенди нежитлового приміщення, за адресою: АДРЕСА_2 , площею 149,2 кв. м. 03.09.2020 року невстановлені особи незаконно проникли до приміщень, які належать ТОВ «Сканер», шляхом злому замків. На даний час приміщення використовують невідомі особи, на вхідних дверях змінені замки, демонтовані датчики охоронної сигналізації, до приміщення представників товариства не допускають. Вважає, що відповідач ОСОБА_1 та його представники здійснюють дії, направлені на незаконне відчуження майна, що належить ТОВ «Сканер». Заволоділи майном товариства, перешкоджають йому у вільному користуванні та розпорядженні майном, виставили його на продаж. Зазначає, що у разі не застосування забезпечення позову, відповідач може здійснити продаж майна особі, яка може стати добросовісним набувачем, що унеможливить виконання рішення суду, а передача майна в оренду іншим добросовісним орендарям істотно ускладнити виконання рішення суду та суттєво ускладнить поновлення порушених прав позивача за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

За приписами ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника). Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Так зазначив Верховний Суд у постанові від 17.10.2018 р. у справі №183/5864/17-ц.

Також в зазначеній постанові Верховний Суд наголосив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином, необхідно обґрунтувати існування реальної загрози невиконання або утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позову, зазначити чим керувався суд, визначаючи співмірність застосованого ним виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, вказати, яким чином суд пересвідчився, що між сторонами дійсно існує спір, надати оцінку доводам заявника щодо забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності таких вимог.

Предметом позову є визнання недійсним договір купівлі-продажу від 03.10.2017 року між ТОВ «Сканер» в особі директора ОСОБА_2 та ОСОБА_1 нежилого приміщення, площею 137,00 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , приміщення 1 реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 0, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Артеменко О.А., зареєстрований в реєстрі за №300, номер запису про право власності 22632303.

Як свідчать відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на нежитлове приміщення в літері «А», загальною площею 274,70 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Сканер».

Разом з тим, заявником не наведено обґрунтувань необхідності застосування обраного заходу забезпечення позову, з огляду на предмет спору та не наведено доводів, які б свідчили про те, що в разі незастосування заходів забезпечення позову буде утруднено, або неможливо виконати рішення суду щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилого приміщення.

Крім того, судом враховуються висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 13.03.2019р. по справі №755/1357/18 в частині нормативно-правового обґрунтування щодо прийняття судом рішення за заявою про забезпечення позову.

Так, колегією суддів зазначено, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

За таких обставин, суд вважає за можливе відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-153, 352, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову залишити без задоволення.

Виконання ухвали покласти на Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 21.09.2020 року.

Суддя: