Справа № 308/7903/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 листопада 2020 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді Крегул М.М.,
за участю секретаря судового засідання Ковач В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про розірвання шлюбу в порядку окремого провадження, посилаючись на те, що 25 квітня 2015 року, між ними, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , виконавчим комітетом Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб. Вказують, що від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, зазначають, що подальше спільне життя не склалося, незважаючи на бажання зберегти сім`ю заради дитини, численні сварки та непорозуміння у побутових моментах посприяли взаємному відчуженню та втраті почуття любові і поваги один до одного. З початку 2020 року їх шлюбні відносини фактично припинилися, на даний час спільним побутом не пов`язані, спільне господарство не ведеться. Також заявники вказують, що між ними досягнуто згоди щодо утримання доньки та укладено договір про визначення місця проживання дитини та участі у забезпеченні умов її життя. На підставі вищевикладеного просять суд розірвати шлюб між ними та залишити, після розірвання шлюбу, за дружиною прізвище - ОСОБА_4 .
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 11 вересня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя. Постановлено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження.
У судове засідання 03листопада 2020 року сторони не з`явилися, однак через канцелярію суду заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали заяви про розгляд справи без їхньої участі, заявлені вимоги підтримали.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, 25 квітня 2015 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (після реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_4 ) було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис № 07, що стверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 25 квітня 2015 року виконкомом Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області.
Судом встановлено, що від даного шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 04 травня 2017 року Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області.
Судом також встановлено, що подружнє життя між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не склалося в силу різних причин. Сім`я розпалась і подальше її збереження неможливе, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечить інтересам заявників.
Як вбачається з матеріалів справи, 06 серпня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали нотаріально засвідчений договір про визначення місця проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та участі у забезпеченні умов її життя.
Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно з положеннями ст. 109 Сімейного кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.
Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 109 СК ( 2947-14 ) подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачити: з ким з них будуть проживати діти; яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Крім того, подружжя подає до суду договір про розмір аліментів на дитину (дітей). Судам слід перевіряти дотримання нотаріального посвідчення такого договору. У ньому сторони передбачають способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину тим з них, хто проживає окремо від дитини. Сторони передбачають у договорі також порядок, умови та форми (грошова і (або) натуральна) надання утримання одним з батьків. При розірванні шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подачі заяви, якщо її не відкликано хоча б одним із подружжя.
Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.
Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.
Враховуючи вищенаведене та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, а відтак укладений між заявниками шлюб підлягає розірванню.
Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище.
За таких обставин, враховуючи бажання заявника ОСОБА_1 залишити прізвище " ОСОБА_4 ", суд вважає, що дана вимога підлягає до задоволення.
Керуючись ст. ст. 21, 24, 25, 56, 109 СК України, ст. ст. 76, 89, 293, 294, 352, 354-355 ЦПК України, суд -
Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя - задовольнити.
Шлюб, зареєстрований 25 квітня 2015 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ) виконкомом Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, за актовим записом № 07 - розірвати.
Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 прізвище набуте в шлюбі ОСОБА_4 .
Заявники: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили у відповідності до ч. 2 ст. 115 СК України надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом згідно з ч. 4 ст. 115 СК України є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул