Єд. унік. № 243/7227/15-ц
Провадження № 6/243/264/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Дюміної Н.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Прилуцької А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 6 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області заяву розглянувши заяву Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа», за участі заінтересованої особи ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, -

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2020 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява ОКП «Донецьктеплокомуненерго в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа», за участі заінтересованої особи ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, яка мотивована тим, що 14 серпня 2015 року була задоволена заява ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги з опалення. Після чого вказаний вище судовий наказ було направлено до виконавчої служби Слов`янського міськрайонного управління юстиції ГТУЮ в Донецькій області для виконання. Однак 15.04.2016 року відділом державної виконавчої служби Слов`янського міськрайонного управління юстиції ГТУЮ в Донецькій області зазначений судовий наказ було повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна на яке може бути звернуто стягнення. Заявник вказує, що у зв`язку із скрутним матеріальним становищем та неможливістю сплатити авансовий внесок, передбачений новою редакцією ЗУ «Про виконавче провадження», а саме ч.2 ст. 26 вказаного закону, стягувач не звернувся повторно до відділу державної виконавчої служби.

Після чого рішенням Конституційного суду № 2-р(ІІ)2019 15.05.2019 року положення ч.2 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» були визнанні такими, що не відповідають Конституції.

Приймаючи до уваги вищевказані обставини та враховуючи, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на судовий захист - ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» звернулись на теперішній час з даною заявою до суду про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання судового наказу.

Просили визнати поважною причину пропуску строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, зазначивши, що заявник тривалий час знаходиться у скрутному фінансовому стані через велику заборгованість споживачів за надані послуги з теплопостачання.

У судове засідання представник заявника не з`явився, надав до суду клопотання з проханням розгляд заяви проводити у його відсутності.

До судового засідання ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Згідно ч.3 ст.433 ЦПК України, неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання.

Дослідивши надані письмові докази, суд приходить до висновку, що заява ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так судом достовірно встановлено, що 14 серпня 2015 року була задоволена заява ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги з опалення. (а.с. 29).

15.04.2016 року відділом державної виконавчої служби Слов`янського міськрайонного управління юстиції ГТУЮ в Донецькій області судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» заборгованості за спожиту теплову енергію, було повернуто стягувачу, у зв`язку з відсутністю у боржника майна на яке може бути звернуто стягнення.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень нині діючого Закону України «Про виконавче провадження» регламентовано, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Зі змісту вказаної норми слідує, що вказане положення перехідних положень закону застосовується виключно до тих виконавчих документів строк пред`явлення яких до примусового виконання, станом на час набуття чинності новою редакцією Закону України «Про виконавче провадження» не закінчився.

Згідно ч.1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ч.5 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Таким чином строк пред`явлення судового наказу від 14.08.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» заборгованості за спожиту теплову енергію, який був повернутий стягувачу, був повторно встановлений чинним законодавством з 15.04.2016 року. Тобто стягувач повинен був пред`явити вказаний вище судовий наказ до виконання - до 15.04.2019 року.

Заявник зазначив у заяві, що у зв`язку із скрутним матеріальним становищем та неможливістю сплатити авансовий внесок, передбачений новою редакцією ЗУ «Про виконавче провадження», а саме ч.2 ст. 26 вказаного закону, стягувач не звернувся повторно до відділу державної виконавчої служби.

За для детального та повного аналізу обставин у даній справі, суд вважає за доцільне зазначити лише фабулу ч.2 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», без її правового застосування, яка була 15.05.2019 року визнана неконституційною.

Так відповідно до ч.2 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» - до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Склавши всю суму, що підлягала стягненню з ОСОБА_1 за судовим наказом, а саме 7764, 09 грн., 3250,28 грн., 283, 48 грн., 121,80 грн., а разом 11 419,65, суд встановив, що 2 відсотка від даної суми складає 228 грн. 40 коп. Тобто в період з 15.04.2016 року, коли виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання та по 15.05.2019 року, коли ч.2 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» була визнана неконституційною ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» задля прийняття судового наказу до виконання, слід було сплатити авансовий платіж в розмірі 228 грн. 40 коп. Тобто в продовж трьох років стягувач ОКП «Донецьктеплокомуненерго», яке є найбільшим теплопостачальним комплексом на території всій Донецької області, через своє скрутне матеріальне становище було позбавлене можливості виділити 228 грн. 40 коп. на авансовий платіж.

Суд враховує рішення Конституційного суду № 2-р (ІІ) 2019 згідно якого 15.05.2019 року положення ч.2 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» були визнанні такими, що не відповідають Конституції, однак разом з тим суд вважає за необхідне наголосити, що по - перше дане рішення Конституційного Суду було ухвалено вже після спливу трирічного строку для подання виконавчого документа для виконання, по - друге ухвалення вказаного рішення ніяким чином не пояснює дії стягувача, який на протязі трьох років не вчинив жодних дій для подачі виконавчого документа до виконання та крім того дане рішення не є реабілітуючою підставою в цілому пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Суд також критично ставиться до пояснень стягувача, що через скрутний фінансовий стан ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» пропустило строк для пред`явлення судового наказу до виконання, оскільки на переконання суду арешт окремих рахунків заявника не свідчить про скрутне фінансове становище, яке унеможливлювало б ним сплату 228 грн. 40 коп. авансового внеску, оскільки не свідчить про припинення господарської діяльності ОКП "Донецьктеплокомуненерго" та не свідчить про ненадходження від цієї діяльності грошових коштів заявнику.

Заявником також не обґрунтовано суду підстави, які стали причиною для подальшого не звернення із судовим наказом до виконавчої служби, вже після винесення рішення Конституційного Суду, а саме в період з 15.05.2019 року по 22.09.2020 року. Тобто ще на протязі більше року, стягувач не будучі вже обтяженим сплатою авансового внеску в розмірі 2% від суми що підлягала стягненню та сумою судового збору, який не передбачений за подачу заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, не звернувся до виконавчої служби із заявою про примусове виконання судового наказу.

Згідно ч.1 ст. 433 ЦПК України - у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Вказана правова норма кореспондується з положеннями ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідності до якої стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Разом з тим, проаналізувавши та оцінивши всі встановлені фактичні обставини у справі, суд не вважає вказані стягувачем причини пропуску строку у 4 роки 5 місяців для пред`явлення судового наказу до виконання поважними.

Належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку пред`явлення судового наказу до виконання стягувачем суду не надано, також вони відсутні і в матеріалах справи.

З огляду на вищенаведене, суд не знаходить підстав для задоволення зазначеної заяви та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Керуючись ст. 433 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа», за участі заінтересованої особи ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Н.О.Дюміна