З А О Ч Н Е Р I Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Лозова Харківської області
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого - Харабадзе К.Ш.,
за участю секретаря - Бєловол О.О.,
Справа № 629/4183/20
Номер провадження 2/629/1255/20
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу про стягнення заборгованості та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,
Позивач у судове засідання не з`явилась, в наданій суду заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі, в разі неявки відповідача згодна на проведення заочного розгляду справи з постановленням заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, судовою повісткою про виклик, причину неявки суду не повідомив.
Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, із слідуючих підстав.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.04.2015 року, який було розірвано рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11.05.2017 року, після розірвання шлюбу ОСОБА_5 відновлено дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 » /а.с.14/.
Від даного шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.11/, яка після розірвання шлюбу залишилася проживати разом з матір`ю, що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи /а.с.9, 12/.
Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17.02.2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12 січня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття /а.с.13/.

Згідно проведених державним виконавцем розрахунків /а.с. 15-19/ заборгованості відповідача зі сплати аліментів станом на 01.09.2020 року становлять: 86288,00 гривень, виходячи із середньої заробітної плати працівника по м. Дніпро.

Позивач погоджувався з проведеними держвиконавцем розрахунками, вважав їх вірними щодо визначення кожного розміру щомісячних аліментів у періоди з 01.10.2017 року по 31.08.2020 року.

Конвенція ООН про права дитини проголосила забезпечення інтересів останньої основоположним принципом дій державних чи приватних установ, судів, адміністративних чи законодавчих органів.

Відповідно до ст.3 Конвенції держави-учасниці зобов`язалися забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, і з цією метою вживати всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

При цьому, як зазначено в статті 27 міжнародного договору, саме батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку такої особи.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 СК України, може бути погашено за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 закону «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 8 цієї статті спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Таким чином, при відсутності спору, заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.

Стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду сімейне законодавство (ч. 3 ст. 194 СК України) передбачає лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника (ст. 187 СК України).

У даному випадку стягнення аліментів на утримання дитини відбувалося за рішенням суду.

Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням суду, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у частині стягнення заборгованості по аліментних платежах у розмірі 86288 гривень, оскільки між сторонами не існує спору щодо розміру суми заборгованості по аліментним платежах.

Щодо позовних вимог про стягнення суми неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд, доходить до наступного.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто, формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами необхідно зазначити, що, якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.

Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, станом з 01.10.2017 року по серпень 2020 року за ОСОБА_2 утворилася заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 86288 гривень 00 копійок.

Оскільки судовим розглядом не було встановлено, що заборгованість утворилася з незалежних від відповідача причин, відповідач достовірно знав, був повідомлений про обов`язок сплачувати аліменти, що про цей обов`язок йому відомо з 17.02.2017 року, коли судом було ухвалено рішення про стягнення аліментів, суд доходить висновку про наявність підстав для покладення на відповідача як платника аліментів відповідальності за прострочення їх сплати.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_7 просила стягнути з відповідача пеню у розмірі 86288 гривень 00 копійок.

При цьому, період, за який позивачка просила стягнути неустойку, у позовній заяві чітко не визначений.

При цьому, з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, який міститься у позовній заяві, вбачається, що вказану суму заборгованості розраховано з жовтня 2017 року по серпень 2020 року, а тому, позовні вимоги про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягають задоволенню в частині за період з 01.10.2020 року по 31.08.2020 року (як заявлено в позовній заяві), оскільки суд не виходить за рамки позовних вимог.

Розрахунок пені:

за жовтень 2017 року: 1834,25*1%*1066=19553,10 грн.;

за листопад 2017 року: 2101,00*1%*1035=21797,10 грн;

за грудень 2017 року:2061,75*1%*1005=20720,59 грн;

за січень 2018 року:1959,75*1%*974=19087,96 грн;

за лютий 2018 року:1940,25*1%*943=18296,56 грн;

за березень 2018 року:2096,75*1%*915=19185,26 грн;

за квітень 2018 року:2119,50*1%*18736,38 грн;

за травень 2018 року:2181,00*1%*854=18625,74 грн;

за червень 2018 року:2266,25*1%*823=18651,24 грн;

за липень 2018 року:2317,00*1%*793=18373,81 грн;

за серпень 2018 року: 2250,50*1%*762=17148,81 грн;

за вересень 2018 року:2257,25*1%*731=16500,50 грн;

за жовтень 2018 року:2351,00*1%*701=16480,51 грн;

за листопад 2018 року:2309,00*1%*670=15471,97 грн;

за грудень 2018 року:2547,00*1%*640=16300,80 грн;

за січень 2019 року:2411,25*1%*609=14684,51 грн;

за лютий 2019 року:2351,00*1%*578=13588,78 грн;

за березень 2019 року:2581,75*1%*550=14199,62 грн;

за квітень 2019 року:2647,5081%*519=13740,52 грн;

за травень 2019 року:2642,00*1%*489=12919,38 грн;

за червень 2019 року:2720,50*1%*458=12459,89 грн;

за липень 2019 року:2720,50*1%*428=11643,74 грн;

за серпень 2019 року:2720,50*1%*397=10800,38 грн;

за вересень 2019 року:2720,50*1%*366=9957,03 грн;

за жовтень 2019 року:2720,50*1%*336=9140,88 грн;

за листопад 2019 року:2720,50*1%*305=8297,52 грн;

за грудень 2019 року:2720,50 грн*1%*275=7481,37 грн;

за січень 2020 року:2720,50*1%*244=6638,02 грн;

за лютий 2020 року:2720,50*1%*213=5794,66 грн;

за березень 2020 року:2720,50*1%*184=5005,72 грн;

за квітень 2020 року:2720,50*1%*153=4162,36 грн;

за травень 2020 року:2970,50*1%*123=3653,71 грн;

за червень 2020 року:2720,50*1%*92=2502,86 грн;

за липень 2020 року: 2720,50*1%*62=1685,71 грн;

за серпень 2020 року:2720,50*1%*31=843,35 грн

Таким чином, загальна сума неустойки (пені) становить 444130,34 грн.

При вирішені суми пені за прострочення аліментів, суд виходить з того, що вимогами ст.196 СК України передбачено, що розмір неустойки (пені) не може бути більше 100 відсотків заборгованості, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача пеню за прострочення аліментів за період з жовтня 2017 року по серпень 2020 року у розмірі 100 відсотків заборгованості, що складає 86288,00 грн.

Враховуючи безспірний факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем по аліментах та його вину у цьому, з урахуванням розрахунку неустойки (пені), оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню в частині стягнення неустойки (пені) у розмірі 86288 гривень 00 копійок.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 264, 265,268, 280-282 ЦПК України суд,

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 86288 /вісімдесят шість тисяч двісті вісімдесят вісім/ гривень 00 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок.

Позивач може оскаржити рішення до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно п.3 розділу XII "Прикінцеві положення" ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2

Суддя: К.Ш.Харабадзе