Ухвала

05 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 441/1353/17

провадження № 61-14606ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ельпласт-Львів» на постанову Львівського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ельпласт-Львів», треті особи: ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз», Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом

у якому просив суд: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ельпласт-Львів» (далі - ТОВ «Ельпласт-Львів») 492 790 грн матеріальної шкоди.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 08 липня 2019 року

у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року апеляційнускаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задоволено.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 08 липня 2019 року скасовано і ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Ельпласт-Львів» на користь ОСОБА_1 492 790 грн на відшкодування матеріальної шкоди.

У жовтні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «Ельпласт-Львів» на постанову Львівського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року, у якій скаржник, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржене судове рішення скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить

2 102 грн.

У цій справі ціна позову становить 492 790грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн ? 250 = 525 500 грн).

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції

з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ,

від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним

з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду

і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі.

У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства

з обмеженою відповідальністю «Ельпласт-Львів» на постанову Львівського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ельпласт-Львів», треті особи: ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз», Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування матеріальної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат