Справа №721/961/19
Провадження 2/721/80/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Путильський районний суд Чернівецької області в складі:

Головуючого судді: Проскурняка С.П.

за участю секретаря: Помазан М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Путила Путильського району Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю.

В позові зазначає, що у її власності перебуває житловий будинок, який розміщений по АДРЕСА_1 . До її будинку окрім неї також зареєстровані її дочка ОСОБА_3 та онуки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

В жовтні 2011 року її дочка ОСОБА_7 стала проживати у незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . З її усного дозволу ОСОБА_2 став періодично проживати в її будинку. Документально право його проживання ніяк оформлено не було, відповідач зареєстрований в будинку своїх батьків по АДРЕСА_1 .

Позивач в позові вказує, що відповідач офіційно оформити шлюб з дочкою ОСОБА_7 не забажав. Останні три роки поведінка ОСОБА_2 різко змінилася. Хоча він зрідка появлявся у неї вдома, однак кожне з його появлень супроводжувалося скандалами та сварками. Вона заборонила відповідачу з`являтися в її будинку, останній її вимоги ігнорував, приходив до її будинку та вчиняв скандали.

На підставі викладеного просить суд зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 жителя села Шепіт Путильського району Чернівецької області не створювати їй перешкод у вільному користуванні своєю власністю, а саме житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 , шляхом негайного звільнення житла і заборони йому з`являтися в її домоволодінні без її згоди, як власника нерухомого майна.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та надала пояснення аналогічні позовній заяві, просила суд позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив суду, що дійсно він проживав в цивільному шлюбі з дочкою позивача, на даний час вони не проживають, але він має намір помиритись з нею та створити сім`ю. Також вказав, що за час спільного проживання вони побудували новий житловий будинок, який ще в експлуатацію не введений. Вважає, що позивач та її донька ОСОБА_7 повинні йому компенсувати витрати за будівництво житлового будинку.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що позивач ОСОБА_1 є її матір`ю, вона зареєстрована та проживає в будинку своєї матері. В 2011 році вона почала зустрічатись, а подальшому проживати з відповідачем ОСОБА_2 , оскільки вони не мали свого житла, у зв`язку з чим проживали в будинку її матері В подальшому вона та відповідач мали намір зареєструвати шлюб, але враховуючи те, що ОСОБА_8 зловживав алкогольними напоями, хоча останніх десять місяців алкоголь не виживає, а також весь час вчиняв скандали, в тому числі через ревнощі, а тому вона з ним розірвала стосунки. ОСОБА_8 без дозволу її матері, яка є власником будинку продовжує проживати в спірному будинку.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надала суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовної вимоги.

Судом установлено що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_2 /а.с.5-7/.

Згідно довідки, що видана Селятинською сільською радою за №1236 від 13 листопада 2019 року та акту обстеження житлово-побутових умов, в будинку АДРЕСА_1 зареєстрована позивач ОСОБА_1 , як власник, а також її дочка ОСОБА_9 та її діти /а.с.8,9/.

Відповідач ОСОБА_8 зареєстрований в АДРЕСА_3 /а.с.11,12,19/.

Суд частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю виходить з наступного.

Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

За змістом статті 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Як передбачено частиною 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Тобто, зміст права власності в цілому включає такі елементи: 1) право на власну поведінку (право на здійснення права власності на власний розсуд); 2) право вимагати «від усіх і кожного» не створювати перешкод у здійсненні права власності (не порушувати його); 3) право звернутися до суду за захистом порушеного права власності з речовим позовом - віндикаційним, негаторним тощо (стаття 319 ЦК).

За частиною 1 статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

З аналізу наведених норм слідує, що правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За змістом частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У разі порушення своїх прав власник згідно зі статтею 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права передбачає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальною для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Як вище встановлено судом ОСОБА_1 є власником спірного житлового будинку та зареєстрована в ньому. Відповідач ОСОБА_2 не зареєстрований у спірному будинку, місце реєстрації останнього в АДРЕСА_3 .

Разом з тим, матеріали справи не містять жодного договору, укладеного між сторонами, на проживання відповідача чи його постійне користування цим майном. Аналогічно як і будь-яких відомостей про те, що він є членом сім`ї ОСОБА_1 відповідно до частини другої статті 64 ЖК УРСР.

Натомість, з матеріалів справи вбачається що між сторонами існують неприязні відносини, в тому числі і з приводу користування спірним житловим приміщенням, що підтверджується матеріалами перевірки Путильського ВП по зверненню ОСОБА_1 .

Виходячи з того, що ОСОБА_2 перешкоджає ОСОБА_1 у повній мірі реалізовувати своє право власності, права останньої підлягають захисту відповідно до статті 391 ЦК України.

Твердження відповідача про те, що за час спільного проживання він разом з дочкою позивача побудували новий житловий будинок, який ще в експлуатацію не введений, а тому останні повинні йому компенсувати витрати за будівництво житлового будинку, суд не приймає до уваги, оскільки дані твердження не стосуються розгляду справи.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме необхідно усунути перешкоди у користуванні власністю ОСОБА_1 , а саме житловим будинком, що розташований в АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_1 .

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язати ОСОБА_2 , не створювати їй перешкод у вільному користуванні своєю власністю, шляхом негайного звільнення житла і заборони йому з`являтися в її домоволодінні без її згоди, як власника нерухомого майна то суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки в норми ЦК України не передбачають такий спосіб захисту права власності.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволенні, а тому понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі у відповідності до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі наведеного та керуючись, ст.ст. 4-6,76,81,84,95,141,265,280,353-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні власністю ОСОБА_1 , а саме житловим будинком, що розташований в АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 769грн. 60коп.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Путильський районний суд Чернівецької області до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , Інд. код. НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , Інд. код. НОМЕР_2 , зареєстрований АДРЕСА_3 , фактично проживає АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 27 жовтня 2020 року.

Суддя: С.П. Проскурняк