Єдиний унікальний номер 227/1898/19
Номер провадження 22-ц/804/968/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2020 року м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Канурної О.Д.,

суддів: Мальованого Ю.М., Космачевської Т.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Донецького апеляційного суду без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 грудня 2019 року у цивільній справі № 227/1898/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованої заробітної плати та компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати (суддя першої інстанції Любчик Василина Миколаївна), -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованої заробітної плати та компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він у період з 25.02.1981 року по 17.07.2017 року перебував у трудових відносинах з відповідачем.

11.07.2016 року відбулась реорганізація структурного підрозділу ДП «Донецька залізниця» шляхом його злиття, як наслідок позивача переведено до Виробничого підрозділу «Іловайська дистанція сигналізації та зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця», про що маються відповідні записи у трудовій книжці.

У подальшому 10.07.2017 року структурним підрозділом АТ «Українська залізниця» видано наказ № 6826/ДН-ос про його звільнення з 17.07.2017 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, з яким його було ознайомлено особисто.

У день звільнення із ним відповідач - АТ «Українська залізниця» повний розрахунок не провів, як наслідок він має перед ним не погашену заборгованість із заробітної плати та компенсації за втрату частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням термінів її виплати.

Відповідно до щомісячних розрахункових листів заробітної плати, що видані позивачу у виробничому підрозділі структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» розмір заборгованої заробітної плати складає 29571,13 грн., розмір заборгованої компенсації за втрату частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням термінів її виплати складає 5293,55 грн.

ОСОБА_1 просив суд першої інстанції стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» заборгованість по заробітній платі у розмірі - 29571,13 грн., без утриманням із цієї суми передбачених законом податків та зборів; компенсацію за втрату частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням термінів її виплати, у розмірі - 5293,55 грн., без утриманням із цієї суми передбачених законом податків та зборів.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованої заробітної плати та компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 суму заборгованості по заробітній платі у розмірі 26958,82 грн., без урахування податку та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 суму компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 2886,55 грн.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір у розмірі 657,78 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодився відповідач - Акціонерне товариство «Українська залізниця» та подав апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до Донецького апеляційного суду.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що частково не погоджується з зазначеним рішенням, вважає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Відповідач - Акціонерне товариство «Українська залізниця» просить Донецький апеляційний суд рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 грудня 2019 року по справі № 227/1898/19 скасувати в частині стягнення заборгованості з заробітної плати в сумі 26958,82 грн. та компенсації втрати частини доходів у сумі 2886,55 грн. і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні цих вимог; стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати з сплати судового за подання апеляційної скарги в сумі 1152,60 грн.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 27 лютого 2020 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та надано позивачу по справі строк для надання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі до 09 березня 2020 року.

До Донецького апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника позивача (том № 1, а.с. 226-230).

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 12 березня 2020 року справу призначено до розгляду в письмовому провадженні в приміщенні Донецького апеляційного суду без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Як передбачено ч. 3 ст. 368 ЦПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2019 року встановлено в розмірі 1921,00 грн.

Враховуючи, що ціна позову у цій справі складає 34864,68 грн., тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, сторони клопотання про розгляд справи у суді апеляційної інстанції з їх повідомленням не заявили, колегія суддів вважає, що справа підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «Українська залізниця» задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що у період з 25.02.1981 року по 17.07.2017 року позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем.

На підставі наказу (розпорядження) № 6826/ДН-ос від 10.07.2017 року, ОСОБА_1 звільнено з посади старшого електромеханіка дільниці ІІ групи бригади по технічному обслуговуванню та ремонту пристроїв автоматичної локомотивної сигналізації безперервного типу ВП «Іловайська дистанція сигналізації та зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату 17.07.2017 року, з виплатою одноразової грошової допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку, компенсації за 40 днів відпустки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», прийнятою відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», вирішено утворити публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, у тому числі на базі Державного підприємства «Донецька залізниця» згідно додатку №1.

Також КМУ своєю постановою від 2 вересня 2015 року за № 735 затвердив Статут ПАТ «Українська залізниця», відповідно до якого товариство є правонаступником усіх прав та обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

21 жовтня 2015 року в Єдиному державному реєстрі проведено державну реєстрацію ПАТ Українська залізниця. «Державне підприємство Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2018 року № 938 змінено тип Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменоване в Акціонерне товариство «Українська залізниця».

Доводи апеляційної скарги відповідача про припинення нарахування заробітної плати з 16 березня 2017 року на виконання указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 березня 2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України», у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», апеляційний суд не приймає, оскільки вони не спростовують висновків суду щодо наявності заборгованості відповідача перед позивачем по заробітній платі.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що нарахування заробітної плати та інших виплат є неможливим, оскільки таке нарахування проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати, є безпідставними, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з частиною 1 статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Суд наголошує, що відповідно до норм ст. ст. 115,116 КЗпП України саме роботодавець повинен довести, що здійснив з працівником повний розрахунок у відповідності до норм законодавства.

Як вбачається із частини 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 5 вказаної вище статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до частини 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 вказаної вище статті передбачено, що ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

На підтвердження наявності заборгованості по заробітній платі та її розміру позивачем до позовної заяві надані: наказ (розпорядження) № 6826/ДН-ос від 10.07.2017 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 звільнений з роботи 17.07.2017 року у зв`язку зі скороченням штату за статтею 40 п. 1 ЗКпП України з компенсацією за 40 днів відпустки, з виплатою одноразової грошової допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку (том № 1, а.с. 22); розрахунки заробітної плати (табуляграми) за березень 2017 року - всього нараховано 5034,14 грн., з яких оплата простоїв становить 1375,68 грн., сума до виплати 4003,06 грн.; за квітень 2017 року - всього нараховано 3831,71 грн., з яких оплата простоїв становить 3761,62 грн., сума до виплати 3046,91 грн., за травень 2017 року - всього нараховано 1711,02 грн., з яких оплата простоїв становить 1679,72 грн., сума до виплати 1360,57 грн.; за червень 2017 року - всього нараховано 00,00 грн.; за липень 2017 року - всього нараховано 18994,26 грн., з яких оплата простоїв становить 179,12 грн. (до складу вищезазначеної суми також входять виплата одноразової грошової допомоги, компенсація за 40 днів відпустки), сума до виплати становить 15299,97 грн.

Отже, за період березень 2017 року - липень 2017 року нараховано 29571,13 грн., сума до виплати становить 23710,51 грн.

Відомості, зазначені у розрахунках заробітної плати за березень - липень 2017 року узгоджуються з іншими доказами по справі.

Суд першої інстанції врахував, що позивач отримав заробітну плату за першу половину березня 2017 року у сумі 2612,31 грн. без урахування обов`язкових утримань податків на доходи та інші збори.

Згідно відомостей (дата формування виписки 04.12.2019 року) з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування «Індивідуальні відомості про застраховану особу» (форма ОК-5 ), розмір нарахованої заробітної плати ОСОБА_1 за 1 квартал 2017 року, становить 17075,54 грн., з яких за січень 2017 року 6508,87 грн., за лютий 2017 року 5532,53 грн., за березень 2017 року 5034,14 грн., що збігається з сумою нарахованого заробітку, вказаного в табуляграмах за січень-березень 2017 року наданих позивачем.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заборгованість по заробітній платі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача без утримання податку й інших обов`язкових платежів за період з березня 2017 року по липень 2017 року у сумі 26958,82 грн., а сума компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати за період березень-липень 2017 року у розмірі 2886, 55 грн.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Крім того, згідно висновку Верховного Суду, який викладений у постанові від 28.03.2018 року у справі № 243/5469/17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією.

Апеляційний суд вважає, що позивач надав до суду належні та допустимі докази на підтвердження своїх позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» про те, що суд першої інстанції помилково не застосував Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16.01.2018 року до вимоги по стягненню заробітної плати, є безпідставними, виходячи з наступного:

Право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП, Законом України «Про оплату праці», а позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем до 17 липня 2017 року, виконував свої трудові обов`язки в повному обсязі, а також при звільненні не отримав всі належні йому платежі, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики ЄСПЛ.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Науково-правовий висновок підтверджує події, які відбуваються в Україні в зоні проведення АТО (ООС), який в сукупності з іншими доказами, що маються в матеріалах справи, підтверджують відсутність вини відповідача в несвоєчасному розрахунку з робітниками внаслідок вказаних подій.

Що стосується виплати заробітної плати, то відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Законом України від 02.09.2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» особливостей щодо строків розрахунку при звільненні, встановлених ст. 116 КЗпП України, не передбачено.

Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 грудня 2019 року і задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення, рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 грудня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку, як така, що ухвалена у малозначній справі, не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді:

Повний текст постанови складений 14 квітня 2020 року

Суддя: О.Д.Канурна