Справа № 1519/2-2171/11
Провадження №6/521/628/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2020 р. м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеса у складі:

головуючого судді Роїк Д.Я.,

за участю секретаря судового засідання Коновалової К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про заміну сторони її правонаступником,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Консалт Солюшенс» звернулось до Малиновського районного суду міста Одеси з заявою про заміну сторони її правонаступником у цивільній справі № 1519/2-2171/11 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» в особі Одеської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заявник в обґрунтування даної заяви зазначив, що 18 жовтня 2011 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси у справі № 1519/2-2171/11 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» в особі Одеської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором позовну заяву задоволено повністю. В резолютивній частині вищевказаного рішення суд постановив: стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» в особі Одеської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» заборгованість за кредитним договором № 1-116/ФКВIП-07 від 06.04.2007 в сумі 827 732,61 грн. та стягнути судовий збір.

Правовідносини, що були предметом судового розгляду, витікали з кредитного договору № 1-116/ФКВIП-07 від 06.04.2007 р.

Представник заявника - ТОВ «Консалт Солюшенс» в судове засідання не з`явився, але у своїй заяві просив розглянути її без участі представника.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду заяви повідомлені належним чином.

У свою чергу, в силу приписів частини 3 статті 42 ЦПК України, суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши надані письмові докази та матеріали цивільної справи суд приходить до наступного.

18 жовтня 2011 року заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси у цивільній справі № 1519/2-2171/11 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» в особі Одеської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено в повному обсязі; стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» в особі Одеської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» т/р № НОМЕР_3 МФО №388432 ЄДРПОУ №26455376 заборгованість за кредитним договором №1-116/ФКВІП-07 від 06.04.2007 року в сумі, що станом на 27.01.2007 року становить: 107497, 74 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 827732,61 грн.; стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк`в особі Одеської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» т/р № НОМЕР_3 МФО №388432 ЄДРПОУ №26455376 витрати по оплаті судового збору у розмірі 1700,00 грн., витрати по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу в розмірі 30,00 грн.Рішення набрало законної сили.

30 червня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», з однієї сторони та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (Одеська філія ТОВ «Український промисловий банк») (далі ТОВ «УПБ) було укладено Договір про передачу активів та Кредитних зобов`язань на користь ПАТ «Дельта Банк», за яким ТОВ «УПБ» передало, а ПАТ «Дельта Банк» прийняло кредитні договори, договори поруки, іпотеки, зокрема але не виключно, укладені між первісним кредитором та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а саме:

-кредитний договір № 1-116/ФКВIП-07 від 06.04.2007 р.;

-договір поруки № 1-116/ZФПОР-07 від 06.04.2007 р.;

-іпотечний договір № 1-116/ZФКВІП-07 від 06.04.2007 р..

Вказане підтверджується Актом приймання-передачі кредитних договорів, договорів застави (іпотеки), поруки, кредитних справ від 26.07.2010 року.

Відповідно до ч.1 ст 517 Цивільного кодексу України доказом прав нового кредитора у зобов`язанні являється передача первісним кредитор у зобов`язанні новому кредитору документів, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

З огляду на вищенаведене, суд вважає підтвердженим факт переходу права вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за кредитним договором № 1-116/ФКВIП-07 від 06.04.2007 р., іпотечним договором № 1-116/ZФКВІП-07 від 06.04.2007 та договором поруки № 1-116/ZФПОР-07 від 06.04.2007 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк».

У зв`язку із зазначеним, ПАТ «Дельта Банк» набуло статусу кредитора у зобов`язанні за кредитним договором № 1-116/ФКВIП-07 від 06.04.2007 р., договором поруки № 1-116/ZФПОР-07 від 06.04.2007 р. та іпотечним договором № 1-116/ZФКВІП-07 від 06.04.2007 р, а отже набуло права вимагати статусу стягувача у виконавчому провадженні.

Разом з тим, судом не встановлено фатів заміни сторони виконавчого провадження на ПАТ «Дельта Банк».

В наступному, 24.06.2020 року проведено електронний аукціон №UA-EA-2020-06-12-000019-b за лотом № GL3N218065 за кредитним портфелем, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за кредитними договорами, які укладались з фізичними особами: 120 кредитних договорів, що забезпечені іпотекою, 2 кредитними договорами, що забезпечені транспортними засобами, 1 кредитним договором, що забезпечений іншою заставою та 4 беззаставних кредитних договорів. Переможцем визнано ТОВ «Консалт Солюшенс» , що підтверджується протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-06-12-000019-b.

21.07.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» укладено договір № 2292/К про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрованим в реєстрі № 236 (далі Договір) за змістом пункту 1 якого за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

За змістом пункту 2 Договору за цим Договором Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у Додатку № 2 до цього Договору, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених Основними договорами, право вимагати сплати сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України (індекс інфляції, 3,0% річних), право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань за Основними договорами, право вимагати застосуванню наслідків реституції при недійсності правочинів, право отримання коштів від реалізації заставного та іншого майна Боржників, вимоги, які випливають із судових справ, у тому числі справ про банкрутство Боржників, виконавчих проваджень щодо Боржників, в тому числі щодо майна Боржників, яке не було реалізоване на торгах та підлягатиме передачі стягувачу в погашення боргу після укладення цього Договору, права вимоги за мировими угодами із Боржниками, договорами з арбітражними керуючими Боржників, охоронними організаціями, права участі в комітеті кредиторів Боржників тощо. Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказаний у Додатку №2 до цього Договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане Банку відповідно до умов Основних договорів.

За змістом пункту 63 Додатку № 1 до Договору № 2292/К про відступлення прав вимоги від 21.07.2020 року до Заявника ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за кредитним договором № 1-116/ФКВIП-07 від 06.04.2007 р., іпотечним договором № 1-116/ZФКВІП-07 від 06.04.2007 та договором поруки № 1-116/ZФПОР-07 від 06.04.2007.

На виконання умов Договору, ТОВ «Консалт Солюшенс» сплатило ПАТ «Дельта Банк» кошти у розмірі 15 186 587,48 гривень без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 166 від 16.07.2020 року.

Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» вибуло з правовідносин, що виникли за кредитним договором № 1-116/ФКВIП-07 від 06.04.2007 р., іпотечним договором № 1-116/ZФКВІП-07 від 06.04.2007 та договором поруки № 1-116/ZФПОР-07 від 06.04.2007, отже, вибуло як сторона виконавчого провадження.

У свою чергу ТОВ «Консталт Солюшенс» набуло прав кредитора, отримавши право на вступ до виконавчого провадження у якості стягувача.

За змістом пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За змістом частини першої статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положенням частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Стаття 129 Конституції України та ст. 18 ЦПК України регламентують, що судове рішення є обов`язковим до виконання для всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Отже, згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Таким чином, передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договором цесії) є правонаступництвом, і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу стягувача.

За змістом частин першої та третьої статті 442 Цивільного процесуального кодексу України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Згідно частині другій статті 442 Цивільного процесуального кодексу України заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Згідно частини п`ятої статті 442 Цивільного процесуального кодексу України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом частини першої статті 446 Цивільного процесуального кодексу України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, по. 15729/07, від 05.07.2012).

Відповідно до рішення Європейського суду у справі "Агрокомплекс проти України" (заява № 23465/03) від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (серед інших рішень, рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00, та інші справи, зазначені в ній).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа "Іванов проти України", заява № 40450/04, рішення від 15.10.2009).

Також у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Тобто судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення не призводить до відновлення порушеного права. Відсутність у сторони можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, є втручанням у право сторони на мирне володіння майном, що є порушенням першого пункту статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Враховуючи викладене, ТОВ «Консалт Солюшенс» є повним правонаступником всіх прав та зобов`язань ТОВ «Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта Банк», та відповідно стягувач у виконавчому провадженні має бути замінений на ТОВ «Консалт Солюшенс»,суд знаходить достатніми підстави для заміни сторони стягувача її правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» за виконавчими документами, виданими Малиновським судом міста Одеси у цивільній справі № 1519/2-2171/11.

Керуючись ст. 443 та п. 17.4 Розділу ХІІІ (Перехідні положення) ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

Замінити сторону стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» () його правонаступником Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» () у виконавчому провадженні за виконавчими документами, виданими Малиновським районним судом м. Одеса у справі № 1519/2-2171/11 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Замінити сторону стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» () його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (65048, Одеська обл., місто Одеса, вул.Пушкінська, будинок 36, офіс 308, ) у виконавчому провадженні за виконавчими документами, виданими Малиновським районним судом м. Одеса у справі № 1519/2-2171/11 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси у порядку визначеному п. 15.5 ч.1 розділу ХІІІ ЦПК Українипротягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено 02.11.2020 року.

Суддя: Д.Я. Роїк