Справа № 428/4368/20
Провадження № 22-ц/810/716/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Стахової Н.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Сінько А.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2 ,

відповідач Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Луганській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14 вересня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про визнання права власності на страхові виплати в порядку спадкування за законом, зобов`язання нарахувати і виплатити страхові виплати.

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

27 травня 2020 року ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся із позовною заявою про визнання права власності на страхові виплати в порядку спадкування за законом, зобов`язання нарахувати і виплатити страхові виплати (а.с.2-5).

Позовні вимоги мотивовані тим, що « ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , що підтверджується рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 25 березня 2020 року по справі № 426/3468/20, яким було встановлено факт смерті громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Родинні стосунки позивача з померлим ОСОБА_4 підтверджуються свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим 05.05.1968 року. Померлий ОСОБА_4 був зареєстрований внутрішньо переміщеною особою за адресою: АДРЕСА_1 Що підтверджується довідкою від 06.02.2015 року № 920019159 про взяття на Облік особи переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції. За життя батько позивача - ОСОБА_4 отримував страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Луганської області. Проте з 01.12.2014 року страхові виплати ОСОБА_4 були припинені. 13.05.2020 року приватним нотаріусом Попаснянського районного округу Луганської області Золотарьовою М.Н. винесено постанову про відмову вчинення нотаріальної дії, якою відмовлено представнику позивача ОСОБА_5 в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

Обґрунтовуючи свої вимоги заявник просить визнати за ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , на недоотримані ОСОБА_4 за життя страхові виплати за період з грудня 2014 року по жовтень 2019 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14 вересня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на страхові виплати в порядку спадкування за законом, зобов`язання нарахувати і виплатити страхові виплати задоволено в повному обсязі.

Оскаржуване рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14.09.2020 у справі № 428/4368/20 аргументовано тим, що постанови Кабінету Міністрів України №531 від 01.10.2014 р., №637 від 05.11.2014 та №595 від 07.11.2014 не регулюють питання щодо здійснення страхових виплат особам, які з районів АТО не переселялися або особам, які отримали довідку про внутрішнє переміщення щодо отримання належним їм страхових виплат. Крім того, такі підзаконні акти не є законом, тому не можуть звужувати чи скасовувати права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили. В Україні не запровадженні ані воєнний, ані надзвичайний стан, але на даний час певні території Донецької та Луганської областей визнані окупованими територіями, на яких діє особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України.

Доводи апеляційної скарги

Факт не переміщення Відділення в м. Краснодоні () з тимчасово неконтрольованої на контрольовану територію підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У зв`язку з тим, що Відділенням в м. Краснодоні не здійснено переміщення у населенні пункти, на території яких органи держаної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі відповідно до Постанови КМУ №595, з 01.12.2014 було припинено видатки на забезпечення діяльності Відділення в м. Краснодоні та відповідно припинено нарахування та виплату страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) у Відділенні в м. Краснодоні. Факт припинення нарахування щомісячних страхових виплат в разі часткової чи повної втрати працездатності потерпілому ОСОБА_4 з грудня 2014 року підтверджується витягом з реєстру потерпілих від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань стосовно ОСОБА_4 . Ведення вищезазначеного реєстру здійснюється на підставі Тимчасового положення про реєстр потерпілих від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 31.02.2002 №14. З витягу з реєстру потерпілих від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, вбачається, що потерпілому ОСОБА_4 щомісячні страхові виплати в разі часткової або повної втрати працездатності за період з грудня 2014 до жовтня 2019 включно не нараховані.

Доводи інших учасників справи

Відзивів на апеляційну скаргу у встановлений строк не надходило.

Позиція апеляційного суду

В судове засідання представник управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Луганській області не з`явився, надав заяву в якій просив розглянути справу на підставі наявних документів без участі представника управління.

Заслухавши доповідь судді, представника позивача який з`явився у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних обставин.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено: за життя ОСОБА_4 був зареєстрований як тимчасово переміщена особа, що підтверджується довідкою від 06.02.2015 року №920019159 (7 зв.ар.). ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте з 01.12.2014 року страхові виплати ОСОБА_4 , відповідною постановою відповідача не були припинені, однак відповідно до роздруківок з бази даних «Реєстру потерпілих» страхові виплати відповідачем не нараховувались (а.с.28-86).

Постановою приватного нотаріуса Попаснянського районного нотаріального округу Луганської області від 13 травня 2020 року, ОСОБА_5 , який є представником позивача за довіреністю відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотримані страхові виплати, які належали ОСОБА_4 , у зв`язку з відсутністю складу спадкового майна.

Права на недоотримані за життя ОСОБА_4 страхові виплати, обґрунтовані позивачем свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 05.05.1968 року, в якому зазначено батьком ОСОБА_4 (а.с.7), рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 25 березня 2020 року, яке не оспорювалось у суді апеляційної інстанції та набрало законної сили (а.с.8-9) та копією матеріалів спадкової справи №23/2020 заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 (а.с.113-127).

Оцінюючи письмові аргументи учасників справи та висновки суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.

Принципи соціального страхування, базуються, зокрема, на державних гарантіях реалізації застрахованими особами своїх прав (п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону).

До обов`язків Фонду соціального страхування від нещасних випадків відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» № 1105-ХІУ (у редакції, яка діяла на час виникнення у потерпілого права на страхові виплати) відноситься у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я, виплачуючи йому, зокрема, щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого.

Згідно ч. 2 ст. 10 Закону Фонд зобов`язаний забезпечувати фінансування та виплачувати матеріальне забезпечення, страхові виплати і надавати соціальні послуги, передбачені цим Законом.

У відповідності до ч. 7 ст. 36 Закону страхові виплати складаються у тому числі із страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності.

Статтею 42 вказаного Закону визначено, що сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 47 Закону страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду: потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

Відповідно до ч. 5-7 та ч. 10 ст. 47 Закону страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них.

Страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. Строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.

Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці».

Належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності - включаються до складу спадщини.

У статті 46 Закону передбачено випадки припинення страхових виплат і надання соціальних послуг:

1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого;

3)якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку;

4)якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми;

5)якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню;

в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідні рішення про припинення страхових виплат потерпілому ОСОБА_4 з підстав, визначених ст. 46 Закону у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1227ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відтак до складу спадщини входить сума страхових виплат , які були нараховані, але не отримані за життя.

Вищенаведені положення законодавства свідчать про те, що спадкодавець ОСОБА_4 мав право на нарахування та виплату страхових виплат не залежно від звернення до Фонду на підконтрольній Україні території, а тому спадкоємець ОСОБА_1 відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання страхових виплат в порядку спадкування за законом.

Відповідно до ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості; шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1,6).

Отже, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що не звернення померлим ОСОБА_4 за час свого життя до управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Луганській області з заявою на продовження нарахування йому страхових виплат, не є підставою для не нарахування йому належних страхових виплат, оскільки зазначені страхові виплати є його майном в розумінні статті 1 Першого Протоколу та ввійшли до складу спадщини.

Відповідно до пункту 4 розділу 3 Постанови Правління фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 20 від 11.12.2014 року встановлено, що у разі відсутності відомостей в Централізованій інформаційно-аналітичній системі Фонду або у разі, якщо наявні в ній відомості не дають підстав для прийняття рішення про продовження щомісячної страхової виплати, робочий орган виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування) повідомляє особу, яка тимчасово переміщена, письмово про відмову із зазначенням причин не пізніше п`яти календарних днів після прийняття такого рішення.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_4 за час свого життя і по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 був повідомлений належним чином, щодо відмови йому у виплаті страхових виплат.

Позовна вимога, щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити страхові суми неотримані за життя спадкодавцем виходить за межі цивільного законодавства України, та не передбачені завданнями цивільного судочинства відповідно до ЦПК України.

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України визначено справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. Отже, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

В свою чергу, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Враховуючи, що відповідачем у справі є Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області, що згідно з ч. 1 ст. 9 Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», є суб`єктом владних повноважень, наділеним владними управлінськими функціями, у зв`язку з чим спірні правовідносини мають ознаки публічно-правових за предметом звернення прол зобов`язання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій та суб`єктним складом.

Крім того, предметом позову є спадкування неодержаних спадкодавцем страхових виплат за період з грудня 2014 року по жовтень 2019 року.

Потерпілий ОСОБА_4 перебував на постійному обліку та отримував страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Краснодон Луганської області, де знаходиться особова справа потерпілого ОСОБА_4 та саме цим відділенням призначено страхові виплати потерпілому ОСОБА_4 .

За таких обставин колегія суддів погоджується з позицією позивача, що у справі визначена саме та юридична особа, яка зобов`язана була нараховувати та здійснювати страхові виплати ОСОБА_4 в силу норм Закону -Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області.

У ч. 1 ст. 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом та зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , неотримані за життя страхові виплати за період з грудня 2014 року по жовтень 2019 року, не є належним способом здійснення захисту цивільних справ та інтересів позивача судом у даній справі.

Довод апелянта стосовно того, що відділенням в м. Краснодоні не здійснено переміщення у населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, судовою колегією не приймається, у зв`язку з тим, що на контрольованій державними органами влади України території Луганської області у зазначений період функціонувало управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Луганській області, яке мало за можливе провести відповідні дії по нарахуванню страхових виплат та їх виплати ОСОБА_4 за час життя.

Доводи апелянта стосовно неможливості забезпечити механізм отримання внутрішньо переміщеними особами страхових виплат на тимчасово окупований території та те, що іншого порядку отримання страхових коштів даною категорією осіб на окупованій території на теперішній час не прийнято не може обмежувати право громадян на отримання страхових виплат, а тому зазначені доводи не є слушними.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Відтак, колегія суддів вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним в порядку спадкування за законом право власності на гроші у виді недоотриманої суми страхових виплат за період з грудня 2014 року по жовтень 2019 року, які входять до складу спадщини у виді страхових виплат, на одержання яких мав право за життя його батько ОСОБА_4 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Виходячи з вище викладеного, судова колегія, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, в частині відмови в задоволені позовної заяви в частині зобов`язання управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Луганській області нарахувати та виплатити страхові виплати ОСОБА_1 , недоотримані ОСОБА_4 за період з грудня 2014 року по жовтень 2019 року. Так як зазначене рішення прийняте з порушенням процесуальних норм права (п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України) щодо юрисдикції цього питання та належного засобу захисту цивільного права, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині, що не позбавляє позивача звернутись до відповідного суду за захистом свого права.

В решті судове рішення відповідає матеріалам справи та вирішено відповідно до діючого закону.

Керуючись ст. 367, 374, п.4 ч.1 ст. 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Луганській області задовольнити частково.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14 вересня 2020 року змінити. У справі ухвалити нове рішення яким позовні вимоги ОСОБА_1 до управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Луганській області задовольнити частково.

Відмовити ОСОБА_1 в частині зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганські області (, місцезнаходження: Україна, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, буд. 30) нарахувати та виплатити недоотримані ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , страхові виплати за період з грудня 2014 року по жовтень 2019 року.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Дата складення повного тексту постанови - 13 листопада 2020 року.

Головуючий:

Судді: