У Х В А Л А

Справа № 285/2597/18

провадження № 6/0285/69/20

16 листопада 2020 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді

Сташківа Т.Б., за участі секретаря судового засідання Медяної І.В., та осіб, які беруть участь у справі:

приватний виконавець Говоров П.В. - не прибув,

боржник: ОСОБА_1 - не прибув,

стягувачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - не прибули,

ОСОБА_5 - не прибула,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров П.В. звернувся до суду із зазначеним поданням, у якому просить: 1) визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, боржника ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , земельну ділянку, площею 0,1446 га по АДРЕСА_1 та житловий будинок загальною площею 153,2 кв.м., розташованого за тією ж адресою; 2) визначити частку боржника ОСОБА_1 на вищевказане спірне майно в розмірі 1/2 частини; 3) виділити в натурі 1/2 частину вищевказаного майна, що належить боржнику ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання приватний виконавець зазначає, що у нього на виконанні перебуває зведене виконавче провадження АСВП № 58653455 з примусового виконання виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_1 коштів. Заборгованість боржника за зведеним виконавчим провадженням станом на 15.10.2020 р. становить 728 884 грн. 88 коп. В ході примусового виконання приватним виконавцем описано та арештовано нерухоме майно боржника. Звернути стягнення на належні боржнику земельні ділянки по АДРЕСА_2 , по АДРЕСА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_4 не вбачається можливим, так як на зазначених земельних ділянках збудовано багатоповерхові будинки, які здані в експлуатацію та заселені мешканцями. У ході перевірки майнового стану встановлено відсутність у боржника грошових коштів, інших джерел доходу та рухомого майна, а також іншого нерухомого майна. Таким чином, станом на 15.10.2020 р. у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення у рахунок погашення боргу. Боржник ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на: земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0,1446 га, кадастровий номер :00:008:1015; житловий будинок по АДРЕСА_1 , загальною площею 153, 2 кв. м. Зазначене нерухоме майно ОСОБА_5 набула під час перебування у шлюбі з боржником ОСОБА_1 , а тому вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя. На підставі викладеного та посилаючись на положення статей 60, 61, 63, 70, 73 СК України, статті 443 ЦПК України, приватний виконавець просив задовольнити подання.

В судове засідання приватний виконавець не прибув, просив проводити розгляд подання без його участі.

В судове засідання боржник, стягувачі та ОСОБА_5 не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені, про причини неявки суду не повідомили.

За таких обставин, керуючись ч. 2 ст. 443 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути подання за відсутності учасників процесу.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення подання приватного виконавця з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області перебуває зведене виконавче провадження АСВП № 58653455 з примусового виконання виконавчих листів № 285/2597/18; № 285/2975/18; № 285/2539/18 про стягнення з ОСОБА_1 коштів (а.с. 34, 37, 39).

Постановою приватного виконавця від 19.03.2019 р. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках у банківських установах у межах суми звернення стягнення, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів в сумі 1 220 717 грн. 77 коп. (а.с. 60). Відповідно до відповідей банківських установ, відкриті рахунки у банківських установах на ім`я ОСОБА_1 - відсутні (а.с. 60-123).

Постановою приватного виконавця від 11.05.2019 р. накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 (а.с. 127).

Постановою приватного виконавця від 23.03.2020 р. передано стягувачу ОСОБА_2 у рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 285/2597/18 належну боржнику ОСОБА_1 на праві власності земельну ділянку по АДРЕСА_5 на загальну суму 285 479 грн. 19 коп. (а.с. 211).

Постановою приватного виконавця від 23.03.2020 р. передано стягувачу ОСОБА_3 у рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 285/2975/18 належну боржнику ОСОБА_1 на праві власності земельну ділянку по АДРЕСА_5 на загальну суму 285 479 грн. 19 коп. (а.с. 215).

Постановою приватного виконавця від 19.03.2020 р. передано стягувачу ОСОБА_4 у рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 285/2539/18 належну боржнику ОСОБА_1 на праві власності земельну ділянку по АДРЕСА_5 на загальну суму 285 479 грн. 19 коп. (а.с. 220).

Як зазначив приватний виконавець у своєму поданні, станом на 15.10.2020 р. заборгованість боржника ОСОБА_1 за зведеним виконавчим провадженням складає 728 884 грн. 88 коп.

Приватний виконавець у своєму поданні вказує, що звернути стягнення на належні боржнику земельні ділянки по АДРЕСА_2 , по АДРЕСА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_4 не вбачається можливим, так як на зазначених земельних ділянках збудовано багатоповерхові будинки, які здані в експлуатацію та заселені мешканцями. У ході перевірки майнового стану встановлено відсутність у боржника грошових коштів, інших джерел доходу та рухомого майна, а також іншого нерухомого майна. Таким чином, станом на 15.10.2020 р. у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення у рахунок погашення боргу.

18 березня 2002 року ОСОБА_6 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб.

Згідно договору дарування від 23 квітня 2012 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , остання прийняла у дар земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0,0723 га, кадастровий номер :00:008:0378 (а.с. 6).

Згідно договору купівлі-продажу від 15 липня 2013 року, ОСОБА_5 купила у ОСОБА_8 земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0,0723 га, кадастровий номер :00:008:0383 (а.с. 10).

Рішенням Новоград-Волинської міської ради № 616 від 17 липня 2014 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо об`єднання вищевказаних двох земельних ділянок по АДРЕСА_1 , площею 0,0723 га, кадастровий номер :00:008:0378 та по АДРЕСА_1 , площею 0,0723 га, кадастровий номер :00:008:0383, в одну земельну ділянку, площею 0,1446 га по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :00:008:1015.

28 лютого 2014 року ОСОБА_5 набула право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , загальною площею 153, 2 кв. м. (а.с. 4).

Відповідно до частини шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Частиною першою статті 443 ЦПК України передбачено, що питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

За загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 5.02.2020 року у справі № 208/251/17.

Частиною першою статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для вчинення дій, спрямованих на ефективне виконання судового рішення, що набрало законної сили, та яке боржник не виконує у повному обсязі.

Разом з тим, статтею 57 СК України визначено майно, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Як вбачається з метіралів справи, ОСОБА_5 у період шлюбу, на підставі договору дарування від 23 квітня 2012 року прийняла у дар земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0,0723 га, кадастровий номер :00:008:0378.

Таким чином, вказана земельна ділянка, згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України є особистою приватною власністю ОСОБА_5 , а тому не може бути об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Після цього вказана земельна ділянка, площею 0,723 га :00:008:0378), яка належить на праві особистої приватної власності, була об`єднана з земельною ділянкою, площею 0,0723 га (кадастровий номер :00:008:0383), яка набута ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, у період шлюбу, тобто є об`єктом права спільної сумісної власності відповідно до ст. 60 СК України.

Таким чином 1/2 об`єднаної земельної є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а інша 1/2 частина цієї земельної ділянки - особистою приватною власністю дружини ОСОБА_5 . Отже, боржнику ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності подружжя належить 1/4 частина об`єднаної земельної ділянки, площею 0,1446 га по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :00:008:1015.

Таким чином у цій частині подання приватного виконавця підлягає частковому задоволенню.

Будинок по АДРЕСА_1 , загальною площею 153, 2 кв. м. ОСОБА_5 набула у період шлюбу, доказів на спростування презумпції спільності права власності подружжя на це майно, ОСОБА_5 суду не надала, а тому подання приватного виконавця в частині визнання вказаного житлового будинку об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визначення за боржником ОСОБА_1 права на 1/2 частину будинку - підлягає задоволенню.

Разом з тим, вимоги приватного виконавця про виділення в натурі 1/2 частини спірного будинку та 1/2 частини спірної земельної ділянки не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 443 ЦПК України передбачено, що питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Аналогічне положення міститься у ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»

Тобто вказаною нормою ЦПК України передбачено лише право державного чи приватного виконавця на звернення до суду із поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, а не із зверненням до суду з поданням про виділення в натурі майна боржника. Отже, положеннями ЦПК України та Закону України Про виконавче провадження не передбачено повноважень державного чи приватного виконавця на звернення до суду із поданням про виділення в натурі майна боржника, яким він володіє спільно з іншими особами

Відповідно до п. 28 Постанови ВП ВС від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Розглядаючи вказане подання суд керується тим, що визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення зведеного виконавчого провадження про примусове стягнення з нього боргу. Визначення такої частки не призведе до звуження належних боржнику прав на житло, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності. Крім того, задоволення подання приватного виконавця не порушує прав іншого співвласника будинку, оскільки за нею залишається право спільної сумісної власності на спірне нерухоме майно у розмірі 1/2 частини будинку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що подання приватного виконавця підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 435, 443 ЦПК України, ст. 48 Закону України Про виконавче провадження, суд -

УХВАЛИВ :

Подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області - задовольнити частково.

Визначити, що боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_6 ) належить 1/2 частина житлового будинку по АДРЕСА_1 , загальною площею 153, 2 кв. м., який є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Визначити, що боржнику ОСОБА_1 належить 1/4 частина земельної ділянки площею 0,1446 га по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :00:008:1015, яка частково є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

У решті вимог подання - відмовити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У відповідності до п. п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а саме Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

Суддя Т.Б. Сташків