Провадження № 2/679/391/2020
Справа № 679/1275/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2020 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Стасюка Р.М.,

секретаря судового засідання Федорчук Л.О.,

за участю: позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки - адвоката Волкова С.В.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на майно,-

В С Т А Н О В И В:

29.09.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить встановити факт належності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право особистої приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , виданого 10.06.1981 року. Визнати за нею право власності на 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначає, що 02.09.2005 року її прабабуся ОСОБА_3 , зробила заповідальне розпорядження яким на випадок своєї смерті все своє майно, що буде їй належати на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось заповідала їй, як своїй правнучці.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 0,4377 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :03:002:0407, площею 1,3360 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :01:001:0134, площею 0,6273 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :03:002:0406 та житлового будинку АДРЕСА_1 .

Позивачка прийняла спадщину шляхом подання відповідної заяви у встановлений законом строк до Нетішинської державної нотаріальної контори.

05.11.2019 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки площею 0,4377 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :03:002:0407, площею 1,3360 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :01:001:0134, площею 0,6273 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :03:002:0406.

Оригіналу документу який підтверджував би право власності спадкодавця на житловий будинок АДРЕСА_2 де ОСОБА_3 проживала на день смерті позивачка не знайшла.

З метою з`ясування наявності документу який підтверджував би право власності ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_2 позивачка, через представника, звернулась до Фонду комунального майна м. Нетішина, де отримала належним чином посвідчену копію свідоцтва про право особистої приватної власності на житловий будинок від 10.06.1981 року. Згідно даного свідоцтва, в цілому житловий будинок, з приналежними до нього будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_3 дійсно належить колгоспному двору, головою якого являється є ОСОБА_4 .

Проте, листом від 03.06.2020 року за №154/01-16 нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_2 , у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, що є перешкодою для оформлення нею спадкових прав на частку у вищезазначеному житловому будинку.

Окрім того, у свідоцтві про право особистої приватної власності на житловий будинок від 10.06.1981 року головою колгоспного двору зазначено ОСОБА_4 , а не ОСОБА_3 .

Як зазначає позивачка на її прабабусю в селі казали ОСОБА_4 , а не ОСОБА_4 а тому, особа яка видавала свідоцтво, не перевіривши правильності зазначення імені у паспорті написала так, як знала її прабабцю.

Таким чином, з метою прийняття спадщини та оформлення своїх прав на спадкове майно позивачці необхідно встановити факт належності Свідоцтва про право особистої приватної власності на житловий будинок від 10.06.1981 року на житловий будинок АДРЕСА_1 для ОСОБА_3 та визнати за нею право власності на 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 01.10.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Волков С.В. в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явилась. 20.10.2020 року до суду надійшла заява відповідачки ОСОБА_2 в якій вона зазначила, що позовні вимоги визнає, не заперечує щодо ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні та розгляду справи у її відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши надані докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , зробила заповідальне розпорядження яким на випадок своєї смерті все своє майно, що буде їй належати на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось заповіла своїй правнучці - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказаний заповіт посвідчено приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу Івтушком В.М. та зареєстровано в реєстрі за №4076.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області 30.09.2005 року.

Відповідно до інформації наданої виконавчим комітетом Нетішинської міської ради від 16.09.2020 року на день смерті ОСОБА_3 була зареєстрована по АДРЕСА_2 . Згідно з поквартирною карткою, окрім неї за вказаною адресою були зареєстровані ОСОБА_2. , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказані особи були зареєстровані за зазначеною адресою і в період з квітня 1988 року по квітень 1991 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 0,4377 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :03:002:0407, площею 1,3360 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :01:001:0134, площею 0,6273 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :03:002:0406 та житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №1 від 19.09.2020 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 зареєстрували шлюб 07.02.2014 року у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №56. Після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

Нетішинською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу за №35/2015. ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом всього майна ОСОБА_3 , інших спадкоємців немає.

05.11.2019 року ОСОБА_1 , як спадкоємцю зазначеного в заповіті майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,4377 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :03:002:0407, земельну ділянку площею 1,3360 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :01:001:0134, земельну ділянку площею 0,6273 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :03:002:0406.

Згідно листа завідувача Нетішинської державної нотаріальної контори Мельника А.П. №154/01-16 від 03.06.2020 року видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 неможливо, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Згідно копії свідоцтва про право особистої приватної власності на житловий будинок від 10 червня 1981 року, житловий будинок, з приналежними до нього будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_3 в цілому належить колгоспному двору, головою якого являється ОСОБА_4 .

Відповідно до копії домової книги для прописки громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були зареєстрованими у вказаному будинку в період 1986 року.

Згідно архівного витягу з рішення виконавчого комітету Нетішинської міської ради №487 від 25.10.2007 року для АДРЕСА_3 , яка існувала до 21.08.1997 року присвоєно нову адресу - АДРЕСА_2 .

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з частинами першою та третьою статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до пункту 4 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Статті 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону. До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про власність» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

Згідно з частинами першої, другої статті 120 ЦК Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу) колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу.

Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних (частина друга статті 123 ЦК Української РСР).

Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

Судом встановлено, що станом на 15 квітня 1991 року та протягом трьох років, які передували вказаній даті у житловому будинку АДРЕСА_1 були зареєстровані та постійно проживали ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Аналіз досліджених доказів свідчить про те, що житловий будинок АДРЕСА_2 належить на праві власності для ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 по 1/3 частки кожному.

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» позивачка та відповідачка зареєструвати право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , не мають можливості, оскільки право власності на домоволодіння оформлено на колгоспний двір, а померла ОСОБА_3 вважалась тільки головою колгоспного двору.

Як роз`яснив пленум Верховного Суду України в п.п. «г» своєї постанови №20, за правилами ст.563 ЦК України 1963 року, спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_2 , нотаріус відмовив в зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ч.4 ст. 25, ст. 331, 346 ЦК України, право власності припиняється зі смертю власника; право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту такої і не може бути оформлено на померлого.

У відповідності із ч.1 ст.1267 Цивільного кодексу України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Зважаючи на вказане та відповідно до ст.1261 ЦК України позивачка будучи єдиним спадкоємцем за заповітом який прийняв спадщину, має право на оформлення спадщини та відповідне право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3 .

Підсумовуючи усе вищезазначене, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання за позивачкою ОСОБА_1 права власності на 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно з вимогами п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Як встановлено судом, згідно копії свідоцтва про право особистої приватної власності на житловий будинок від 10 червня 1981 року, житловий будинок, з приналежними до нього будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_3 в цілому належить колгоспному двору, головою якого являється ОСОБА_4 .

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , кожен окремо, показали, що позивачка є їх сусідкою, яка проживає в будинку АДРЕСА_2 . Домоволодіння в якому вона на даний час проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 належало її прабабі ОСОБА_4 . Померлу усі називали ОСОБА_4 , а не ОСОБА_4 .

Отже, аналізуючи вищевикладені докази, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в частині встановлення факту належності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право особистої приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , виданого 10.06.1981 року, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення даного факту і позивачкою надано достатньо доказів для підтвердження останнього.

Керуючись ст.ст. 120, 123 ЦК Української РСР, ст.ст.331, 346, 1216-1218, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 259, 263-265, 315 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на майно - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , свідоцтва про право особистої приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , виданого 10 червня 1981 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення суду складено 06 листопада 2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Головуючий: Р.М. Стасюк