Справа № 766/650/20
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

09.11.2020 року м.Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Войцеховської Я.В.

при секретарі Кобець А.І.

розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Гаражний кооператив по експлуатації гаражів-стоянок для автомобілів та мотоциклів "Таврія" про визнання спільною сумісною власністю, визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває вищезазначена справа. Позивач просить суд визнати спільною сумісною власністю та визнати за позивачем право на Ѕ частину збудованих у шлюбі, але не прийнятих в експлуатацію гаражних боксів.

Ухвалою суду від 20.02.2020р., після надходження відомостей про місце реєстрації відповідача, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по даній праві.

Представник позивача адвокат Кулік В.М. звернулася до суду із заявою про забезпечення позову. Просить заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо гаражів № НОМЕР_1 , розташованих в Гаражному кооперативі по експлуатації гаражів-стоянок для автомобілів та мотоциклів «Таврія» за адресою: 73034 м.Херсон вул.Паравозна.

Заява обґрунтована тим, що предметом спору є визначення прав на спільне сумісне майно та визнання права власності на гаражі. Є підстави вважати , що дані гаражні бокси без згоди позивача може бути відчужено на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів може утруднити або зробить неможливим виконання рішення суду.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 9 ст. 467 ЦПК України розгляд питання про вжиття передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову здійснюється відповідно до глави 10 розділу І цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.149ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст.149ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9від 22грудня 2006року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Співмірність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, заявник посилався на можливість відчуження гаражних боксів третім особам.

Слід зазначити, що спірні гаражні бокси не введені в експлуатацію, отже не мають власника, що унеможливлює розпорядження даним майном та призвести до його відчуження.

Заявником не обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову не спроможне забезпечити ефективний захист порушеного права позивача та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Враховуючи предмет даного позову, наведені заявником докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві про забезпечення позову, наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог , суд вважає відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст.149-151, 153, 354 ЦПК України, приймаючи до уваги Постанову Пленуму Верховного Суду України від 22грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»,

ухвалив:

У задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Гаражний кооператив по експлуатації гаражів-стоянок для автомобілів та мотоциклів "Таврія" про визнання спільною сумісною власністю, визнання права власності - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Я.В. Войцеховська