Номер провадження 2/754/6754/20
РІШЕННЯ

Іменем України

10 листопада 2020 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Сенюти В.О.,

при секретарі: Каліта І.С.,

за участю:

представника позивача: Козир С.В.

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Подану позовну заяву мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюб з 15.01.2010 року. У період шлюбу народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Протягом останніх восьми років відносини із відповідачем погіршувалися. В результаті чого зникло взаєморозуміння, будь-які спроби примиритися не дали бажаного результату, оскільки сторони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Таким чином, позивач посилається на те, що подружні відносини припинилися 8 років потому до дня подання позову до суду. З цього часу сторони проживають разом в одній квартирі, проте не ведуть спільне господарство та проживають у різних кімнатах. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача та спільних дітей. На підставі викладеного, позивач просить розірвати шлюб, стягнути із відповідача на свою користь вартість витрат на надання правової допомоги у розмірі 15000 грн., а також сплачений судовий збір у сумі 840,80 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 30.09.2020 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні представник позивача подану позовну заяву підтримав, просив позов задовольнити, з викладених підстав.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечувала, проте висловила свою незгоду щодо підстав розірвання шлюбу. У відзиві на позовну заяву вказала, що між сторонами була усна домовленість про те, що заява про розірвання шлюбу буде подана на наступний день після досягнення сином повноліття, а вимога позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 15000 грн. має ознаки психологічного та економічного тиску на неї.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положенням ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.

Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За змістом положень частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України).

За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбу зареєстрованому 15 січня 2010 року у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 04.

У період шлюбу народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5,6).

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось. Кожна з сторін не вважає можливим збереження сім`ї.

Під час розгляду справи судом з`ясовано, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та втратили один до одного почуття поваги і любові.

Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України уразі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В той же час, враховуючи вимоги ч.1 ст.142 ЦПК України (визнання позову відповідачем) в даній справі з відповідача на користь позивача слід стягнути половину судового збору у розмірі 420,40 грн., а іншу половину судового збору у розмірі 420,40 грн. компенсувати позивачу за рахунок державного бюджету.

Щодо вимоги про стягнення із відповідача на користь позивача витрати на надання правової допомоги у розмірі 15000 грн. суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 №4191-VI, розмір компенсації витрат на правову допомогу в цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, в судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, необхідно з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності чи відповідного договору.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений законом №4191-VI.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу було надано квитанції та договір № 1-17/09-2020 про надання правової допомоги (юридичних послуг), укладений 17.09.2020 року між адвокатом Козир С.В. та ОСОБА_3 (а.с.19-23).

Відповідно до п. 5.1. вказаного договору вартість послуг (гонорар) Адвоката визначається у фіксованому розмірі на місяць або вартості однієї години роботи Адвоката і становить суму, що узгоджується сторонами, шляхом підписання додаткової угоди до цього договору.

17.09.2020 року між Адвокатом Козир С.В. та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 1-17/09-2020 про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 17.09.2020 року.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 1, Сторони уклали додаткову угоду про наступне: відповідно до положень ст.. 4 Договору № 1-12/06-2020 про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 12.06.2020 року Клієнт доручає адвокату представляти його інтереси та захищати права з питання розірвання шлюбу з громадянкою ОСОБА_2 гонорар адвоката за надання правової допомоги відповідно до п. 1 цієї додаткової угоди становить 15000 грн.

Суд звертає увагу на те, що стороною позивача не було надано суду Договору № 1-12/06-2020 про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 12.06.2020 року, на який міститься посилання у додатковій угоді № 1 до договору № 1-17/09-2020 про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 17.09.2020 року.

В судовому засіданні представник позивача надав детальний опис наданих послуг відповідно до договору № 1-17/09-2020 про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 17.09.2020 року, в якому перелічено дії Адвоката та вказана кількість витрачених годин.

Разом з тим, письмові матеріали справи не містять доказів вартості 1 години, положення наданого стороною позивача договору № 1-17/09-2020 про надання правової допомоги (юридичних послуг), укладений 17.09.2020 року між адвокатом Козир С.В. та ОСОБА_3 передбачає узгодження вартості послуг (гонорар), шляхом підписання додаткової угоди, а надана додаткова угода містить посилання на договір, який відсутній в письмових матеріалах справи.

Крім того, суд звертає увагу на те, що в судовому засіданні розглядалася справа про розірвання шлюбу у порядку спрощеного позовного провадження, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечувала, а витрати у сумі 15000 грн. є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом послуг у суді, затраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумністю їхнього розміру.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-7, 10-12, 76-83, 141, 189, 206, 211, 258, 259 ЦПК України, ст. 11, 27, 104, 105, 110-113 СК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований15 січня 2010 року у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 04 - розірвати.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у вигляді половини сплаченого судового збору у розмірі 420 грн. 40 коп.

Повернути ОСОБА_3 , з державного бюджету 50 відсотків судового збору в сумі 420 грн. 40 коп. сплаченого при подачі позову відповідно до квитанції № 28678896 від 28 вересня 2020 року.

В іншій частині позовних вимог-відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1

Повний текст рішення суду виготовлено: 12.11.2020 року.

Суддя: В.О. Сенюта