Справа № 442/324/20 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/811/2293/20 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Савуляка Р.В., Приколоти Т.І.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

16.01.2020 позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого посилалася на те, що 04 вересня 2004 року уклала шлюб з відповідачем ( ОСОБА_1 ), який був зареєстрований у відділі РАЦС Дрогобицького МУЮ Львівської області. За час перебування в шлюбі у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом із нею.

Оскільки їй одній важко утримувати синів, а відповідач не виконує свого батьківського обов?язку передбаченого ст.180 СК України, то вона змушена була звернутися з даним позовом в суд.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 березня 2020 року позов задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання: сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1650 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з 16 січня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

В решті позову - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 840,80 гривень судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що судом при ухваленні рішення не встановлено жодних обставин справи та жодна з обставин описаних в рішенні не була досліджена. Вважає, що позивач жодним чином не довела, що вказана сума аліментів є посильною для відповідача. Просить рішення суду змінити, зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн на кожну дитину, до досягнення повноліття.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.

Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , є батьками: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Враховуючи, що неповнолітні діти сторін проживають з матір?ю ОСОБА_2 , перебувають на її утриманні, враховуючи вік дітей та їх потреби, а також що утримання неповнолітніх дітей є обов`язком відповідача, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1650 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з 16 січня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття, що, на думку колегії суддів, є достатнім для забезпечення їхніх потреб та інтересів.

Крім того, суд вірно виходив з того, що позивач має змогу надавати допомогу на утримання дітей, оскільки є працездатним.

Доводи відповідача про те, що у нього незадовільне матеріальне становище, є необґрунтованими та не звільняють від обов`язку утримувати неповнолітніх дітей.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При вирішенні справи суд першої інстанції повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, постановив ухвалу з дотриманням норм процесуального закону, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 12.11.2020

Головуючий

Судді