Справа № 502/2348/19
12 листопада 2020 року м. Кілія
Кілійський районний суд Одеської області
головуючого судді Масленикова О.А.
секретаря судового засідання Новицької А.І.
розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 в інтересах:
до Кілійської міської ради,
третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору:
про встановлення факту належності та визнання права власності на спадщину
06.05.2020 р. до суду звернулася ОСОБА_4 , якій за ухвалою суду від 07.05.2020 р. було надано статус третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, з позовом про визнання права власності на спадкове майно.
Ухвалою Кілійського районного суду від 28.07.2020 р. позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у спадковому майні, залишено без розгляду.
Представником позивача було надано заяву, відповідно до якої він просив розглянути справу та задовольнити позов без його присутності та присутності позивачів.
Представник відповідача Кілійської міської ради повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст. ст. 128-130 ЦПК України, повторно в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання або проведення розгляду справи за його відсутності суду не надав.
Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, ОСОБА_4 повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст. ст. 128-130 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення судового засідання або проведення розгляду справи за її відсутності суду не надала.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про строк подання відзиву та не подав відзив, суд ухвалює заочне рішення по справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України.
Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області 10.10.2014 р. ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 10.10.2014 року, актовий запис № 201. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище рос. « ОСОБА_8 ».
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого в м. Владивосток ЗАГС Ворошилівсього району, запис акта про народження № 32 рос. « ОСОБА_9 » та рос. « ОСОБА_10 » є батьками: рос. « ОСОБА_3 », ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_3 виданого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 510, ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно заповіту від 07.04.2014 р. посвідченого секретарем виконавчого комітету Шевченківської сільської ради Одеської області, ОСОБА_5 заповідав все своє майно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
З копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 056560 від 09.12.2004 р., виданого на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Кілійського району Одеської області від 9 листопада 2004 р. № 670 вбачається, що ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,03 гектарів, розташовану на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Відповідно до технічного паспорту, складеного КП КМР «БТІ» 19.09.2019 р., житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , складається з: житлового будинку - літ. А1 житловою площею 31,8 кв.м. та загальною площею 82,5 кв. м., комори - літ. Б1, навісу літ. В1, літньої кухні - літ. Г1, сараю - літ. Д1, сараю - літ. Е1, сараю літ. Ж1, навісу літ. З1, сараю літ. И1, убиральні літ. К1, надвірних споруд - № 1-4, І.
З довідки КП КМР «БТІ» № 736 від 04.10.2019 р. вбачається, що станом на 31.12.2012 р. право власності на житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 не зареєстровано.
Як вбачається з інформаційного листа від 10.10.2019 р. № 531/01-16, приватний нотаріус Юрченко М.Є. роз`яснив, що оскільки не подано правовстановлюючих документів на спадкове майно, за відсутності цих документів, це питання вирішується в судовому порядку.
Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 55102855 від 13.02.2019 р. сформованої Теплодарською міською державною нотаріальною конторою, заповідачем є ОСОБА_5 , номер у спадковому реєстрі 57433597 дата посвідчення 07.04.2014 р., місце посвідчення Шевченківська сільська рада Кілійського району Одеської області.
При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:
У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.
На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого.
Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт належності житлового будинку з будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області площею 3,03 га, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ОД № 056560 виданий Кілійською районною державною адміністрацією 09.12.2004 року ОСОБА_5 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять, усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Не підлягає задоволенню вимога спадкоємця про визнання за ним права власності на самочинно зведені спадкодавцем будівлі, або споруди, оскільки згідно ч. 2 ст. 376 УК України останній не може набути права власності на таке майно.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.
Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Судом встановлено, що позивачі не мають можливості отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивачів на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 328, 1218, 1233, 1241, 1261, ЦК України, ст.ст.12, 81, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 в інтересах: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Кілійської міської ради, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: ОСОБА_4 про встановлення факту належності та визнання права власності на спадщину - задовольнити повністю.
Встановити факт належності житлового будинку з будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області площею 3,03 га, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ОД № 056560 виданий Кілійською районною державною адміністрацією 09.12.2004 року ОСОБА_5 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: житлового будинку - літ. А1 житловою площею 31,8 кв.м. та загальною площею 82,5 кв. м., комори - літ. Б1, навісу літ. В1, літньої кухні - літ. Г1, сараю - літ. Д1, сараю - літ. Е1, сараю літ. Ж1, навісу літ. З1, сараю літ. И1, убиральні літ. К1, надвірних споруд - № 1-4, І, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області площею 3,03 га, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ОД № 056560 виданий Кілійською районною державною адміністрацією 09.12.2004 року, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников