Провадження № 2/679/300/2020
Справа № 679/941/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді Стасюка Р.М.,

секретаря судового засідання Федорчук Л.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. На обґрунтування своїх вимог зазначив, що 02.11.2018 року між ним та відповідачкою в простій письмовій формі було укладено договір позики грошей, який оформлено розпискою. Відповідно до умов договору позивач передав відповідачці грошові кошти в сумі 29300 гривень, а остання взяла на себе зобов`язання по їх поверненню. Кінцевий термін виконання зобов`язань травень 2019 року. В обумовлений в розписці строк відповідачка борг не повернула. За цей час в зв`язку з інфляцією пройшло знецінення гривні. Позивач зазначає, що відповідно до ст. 625 ЦК України має право на компенсацію втрат у зв`язку із несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання. Просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму основного боргу в розмірі 29300 гривень, інфляційні втрати в розмірі 468,80 гривень та 3% річних в розмірі 1000,49 гривень, всього 30769,29 гривень, а також судові витрати.

Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23.07.2020 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання подав заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує.

Відповідачка ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, відзив на позовну заяву не подала.

За відсутності відзиву на позовну заяву та відсутності заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами у відповідності до ст. 279 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши надані докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.11.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір позики грошових коштів в сумі 29300 гривень. Відповідно до умов договору свої зобов`язання по поверненню боргу ОСОБА_2 зобов`язалася виконати до травня 2019 року, що підтверджується розпискою.

Про факт отримання ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 29300 гривень від ОСОБА_1 за договором позики свідчить вказівка про це в розписці.

Як вбачається зі ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Крім того, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Вказана правова позиція викладена в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-63цс13.

При наявності таких доказів суд вважає доведеним факт отримання відповідачкою від позивача грошових коштів зазначених в розписці.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ці підстави зазначені у статтях 599, 600, 604-609 ЦК, відповідно до яких зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином. Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Відповідно до наведених вимог ЦК України, представлена позивачем розписка відповідача є достовірним доказом в підтвердження того, що отримані відповідачем в борг кошти позивачу не повернуті, а тому позовні вимоги про стягнення боргу за договором позики в розмірі 29300,00 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції на весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Норми частини другої ст.625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

За розрахунком позивача розмір втрат у зв`язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання визначений за період з 01.06.2019 року по 20.04.2020 року становить 468,80 грн.

При перевірці розрахунку судом встановлено, що наданий позивачем розрахунок інфляційних витрат за період з червня 2019 року по квітень 2020 року проведений невірно, а тому судом здійснено самостійний обрахунок інфляційних втрат, які підлягають стягненню з відповідача за вищезазначений період.

Враховуючи, що позика не повернута в повному розмірі, за змістом ч.2 ст. 625 ЦК України, позивач має право на отримання інфляційних втрат за період з 01.06.2019 року по 20.04.2020 року. Розрахунок інфляційних втрат проводиться за формулою: ІІс = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100) x ... ( ІІZ : 100 ) х (сума боргу) - (сума боргу), де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,.....ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Таким чином, розмір інфляційних втрат за період з червня 2019 року по квітень 2020 року становить: (99,50 : 100) x (99,40 : 100) x (99,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) =1.01393970 х 29 300,00 - 29 300,00 = 408,43 гривні.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідачки 3% річних від простроченої суми за період з 01.06.2019 року до 20.07.2020 року, що становить 1000,49 гривень, відповідно до проведеного ним розрахунку.

Однак, при перевірці розрахунку судом встановлено, що позивачем допущено помилку і сума 3% річних складає 1001,82 гривні.

Зважаючи на те, що позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення 3% річних в сумі 1000,49 гривень, саме зазначена сума підлягає стягненню з відповідачки.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 839,12 гривень.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 526, 598, 611, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договорами позики від 02 листопада 2018 року в розмірі 30708,92 гривень (з яких: 29300 гривень сума боргу, інфляційні втрати в розмірі 408,43 гривень та 3% річних в розмірі 1000,49 гривень), а також судові витрати в розмірі 839,12 гривень, всього 31548,04 гривень.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду складено 10 листопада 2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Головуючий Р.М. Стасюк