Справа № 638/8002/19
Провадження № 6/638/156/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Омельченко К.О.

при секретарі Юрченко Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду подання старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Кунєвої М.І. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа,

УСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Кунєва М.І. звернулася до Дзержинського районного суду м.Харкова з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа. В обґрунтування подання державний виконавець зазначив, що на виконанні в Шевченківському відділі ДВС міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області знаходиться виконавче провадження з виконання постанови №57029163 від 31.08.2018, виданої Шевченківським ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору на користь держави в особі Шевченківського відділу ДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області в сумі 740895,94. Постанова боржником ОСОБА_1 не виконана, на виклики боржника не з`являється. Тривале невиконання виконавчого документа призводить до суттєвих порушень прав та законних інтересів Держави. З метою встановлення перетину боржником ОСОБА_1 державного кордону, надано відповідь від 28.05.2019 про те, що останній неодноразову перетинав державний кордон України. Просить суд подання задовольнити.

В судове засідання державний виконавець не з`явився.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав до суду пояснення та заперечення щодо подання, в яких просив відмовити в задоволенні подання державного виконавця, оскільки постановою Верховного суду від 28.04.2020 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 у справі №520/11908/18 залишено в силі, тому постанова державного виконавця щодо стягнення з нього виконавчого збору в розмірі 740895,94 скасована.

Суд, дослідивши доводи державного виконавця, викладені в поданні, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на виконанні у Шевченківському відділі ДВС міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області знаходиться виконавче провадження з виконання постанови №57029163 від 31.08.2018, виданої Шевченківським ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору на користь держави в особі Шевченківського відділу ДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області в сумі 740895,94.

Постанова боржником не виконана, на виклики державного виконавця Слюсаренко В.Д. не з`являється.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром, 6-ий під`їзд 10-ий поверх, м. Харків, 61022, ) задовольнити. Скасувати постанову від 31.08.2018 року старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Кунєвої Марини Іванівни ВП №57029163 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 740 895, 94 грн. Скасувати постанову від 10.12.2018 року старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Кунєвої Марини Іванівни ВП №57785901 про арешт коштів боржника. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром, 6-ий під`їзд 10-ий поверх, м. Харків, 61022, ) на користь ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 1 409,60 грн.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 15.05.2019 апеляційну скаргу Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області задоволено. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 року по справі № 520/11908/18 скасувати. Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Постановою Верховного суду від 28.04.2020 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2019 року у справі № 520/11908/18 скасувати. Залишити в силі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року у справі № 520/11908/18.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковими до виконання, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку..

Згідно із статтею 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Як визначено Законом України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Так, згідно зі статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлені законом.

Відповідно до статті 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв`язання спорів у цій сфері визначаються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України». Даним Законом встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасового обмеження громадян України у праві виїзду за кордон.

Відповідно до частини 1 статті 1 наведеного Закону, громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну.

Положенням статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові, який має паспорт, може бути відмовлено у виїзді за кордон, зокрема у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язання або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов`язань покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов`язань.

Згідно частини 1 статті 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1, п.3 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Згідно пункту 19 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець зобов`язаний звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів.

Тобто, спеціальний Закон України «Про виконавче провадження» передбачає юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, що є оціночним поняттям. Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання. Можливість застосування до боржника обмеження у праві виїзду за кордон або відсутність підстав для цього не пов`язуються прямо із обсягом здійснення виконавцем інших заходів, спрямованих на примусове виконання рішення суду. Законодавчих перешкод для одночасного застосування різних заходів із метою виконання рішення суду немає, а відповідні факти оцінюються в сукупності в кожному конкретному випадку з урахуванням дійсних обставин виконавчого провадження, дій (бездіяльності) боржника тощо. Водночас сторони виконавчого провадження (зокрема, боржник) не позбавлені права і можливості діяти за наявності для того підстав у виконавчому провадженні встановленим порядком з урахуванням зміни обставин, ступеня виконання рішення, наявності підстав для такого виконання, ставити питання про скасування обмежень тощо.

Враховуючи те, що постанова державного виконавця №57029163 від 31.08.2018 скасована, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення подання.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, ст. ст. 1, 5 Закону «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задовленні подання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Кунєвої М.І. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя К.О. Омельченко