У Х В А Л А

13.11.2020 Справа №607/17893/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Сташків Н.М., з участю секретаря судового засідання Облещук О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Магдич Ольги Олександрівнипро забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Комунального підприємства «Тернопільське міське бюро технічної інвентаризації», третя особа - ОСОБА_4 , про визнання недійсним документів, визнання недійсним договору купівлі-продажу, застосування процедури реституції та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 подала до суду позовну заяву до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Комунального підприємства «Тернопільське міське бюро технічної інвентаризації», третя особа - ОСОБА_4 , про визнання недійсними документів, виданих органом приватизації в порядку, визначеному Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» про передачу в порядку приватизації квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , а саме розпорядження КП «Тернопільське міське бюро технічної інвентаризації» №46586 від 16 вересня 2015 року та свідоцтва про право власності на вказану квартиру від 16 вересня 2015 року, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б. за № реєстру 4769, застосування процедури реституції до сторін спірного договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та посвідченого нотаріально 19 липня 2017 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б. за № реєстру 4769, та зобов`язання власницю квартири ОСОБА_3 звільнити квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 13 листопада 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання 17 грудня 2020 року об 11 год. 45 хв.

12 листопада 2020 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Магдич О.О. подала заяву про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_1 .

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову позивач обґрунтовує тим, що відповідачем ОСОБА_3 можуть бути вчинені дії щодо відчуження спірної квартири та виконання рішення у справі, тобто повернення квартири до спадкового майна, яке прийняте позивачем, буде неможливим. Крім цього, можуть бути порушені права третіх осіб - потенційних покупців квартири.

Розгляд заяви здійснено судом у строки, визначені ч. 1 ст. 153 ЦПК України, в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання, що відповідає вимогам ч. 13 ст. 7 та ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить до таких висновків.

Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, позивач є спадкоємцем після покійного ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 23 жовтня 1998 року ОСОБА_5 склав заповіт, яким заповів усе своє майно позивачу. Позивач прийняла спадщину шляхом подання заяви до Першої тернопільської державної нотаріальної контори. Таким чином з моменту смерті спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона є власником спірної квартири АДРЕСА_1 . Квартира АДРЕСА_1 була набута ОСОБА_5 в порядку приватизації державного житлового фонду та належала йому на підставі розпорядження Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації № 7179 від 20 травня 1994 року та свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації. 12 серпня 2015 року Тернопільським міськрайонним судом ухвалено рішення у справі 607/12094/15-ц за позовом ОСОБА_2 до Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації, третя особа - ОСОБА_1 про скасування розпорядження Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації та свідоцтва про право власності на житло. Рішенням суду позов задоволено в повному обсязі, скасовано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 26 травня 1994 року, видане на ім`я ОСОБА_5 , та розпорядження Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації №7179 від 20 травня 1994 р. про видачу свідоцтва про право власності на вказану квартиру на ім`я ОСОБА_5 та відповідний реєстровий запис №7702 в реєстровій книзі. За касаційною скаргою позивача вказане рішення було переглянуте Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду та постановлене нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 . Однак у період часу, коли рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/12094/15-ц від 12 серпня 2015 року набрало законної сили, відповідач ОСОБА_2 здійснила приватизацію спірної квартири АДРЕСА_1 та отримала на своє ім`я свідоцтво про право власності на житло, видане Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 16 вересня 2015 року згідно з розпорядженням органу приватизації №46586. На підставі вказаних правовстановлюючих документів 19 липня 2017 року ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_3 придбала спірну квартиру АДРЕСА_1 . Договір був посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б. за № реєстру 4769. Позивач вважає, що даний правочин підлягає визнанню судом недійсним, а сторони - поверненню у становище, яке існувало до укладення договору. Набуття права власності на спірну квартиру АДРЕСА_1 стало можливим для відповідача ОСОБА_2 внаслідок ухвалення Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 12 серпня 2015 року у справі 607/12094/15-ц рішення про скасування розпорядження Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації та свідоцтва про право власності на житло, виданого спадкодавцю ОСОБА_5 . Однак, оскільки дане рішення на даний час є скасованим, воно не може породжувати жодних юридичних наслідків, а правове становище сторін повинне бути приведене у стан, який існував до ухвалення скасованого рішення.

На обгрунтування позовних вимог позивач надала:

-копію заповіту від 23 жовтня 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Темніковою С.А., згідно з яким ОСОБА_5 заповів належну йому на праві особистої власності приватизовану квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1 ;

-копію свідоцтва про право власності на житло серії НОМЕР_1 від 16 вересня 2015 року, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, згідно з яким квартира по АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 ;

-копію договору купівлі-продажу від 19 липня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б., з якого вбачається, що ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_3 купила квартиру АДРЕСА_1 ;

-копії судових рішень, на які зазначені посилання в позовній заяві.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 81 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення чи неможливості його виконання без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

На цьому ж наголосив і Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 761/39601/19.

Позивач, обгрунтовуючи наявність підстав вжиття заходів забезпечення позову, посилається на те, що відповідачем ОСОБА_3 можуть бути вчинені дії щодо відчуження спірної квартири та виконання рішення у справі, тобто повернення квартири до спадкового майна, яке прийняте позивачем, буде неможливим, та, крім цього, можуть бути порушені права третіх осіб - потенційних покупців квартири.

Однак, долученими до позовної заяви доказами, зокрема копією договору купівлі-продажу від 19 липня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б., не підтверджується, що відповідач ОСОБА_3 на даний час є власником спірної квартири та має намір здійснювати будь-які дії щодо її відчуження.

Позивачем до позовної заяви не долучено доказів на підтвердження того, що саме відповідач ОСОБА_3 на даний час є власником спірної квартири по АДРЕСА_1 , таких як, наприклад, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З моменту укладення договору купівлі-продажу від 19 липня 2017 року до дня пред`явлення позову пройшло більше трьох років, що не виключає можливості вчинення дій щодо подальшого відчуження майна.

Позовними вимогами відповідно до прохальної частини позовної заяви є: «визнання недійсними документів, виданих органом приватизації в порядку, визначеному Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» про передачу в порядку приватизації квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , а саме розпорядження КП «Тернопільське міське бюро технічної інвентаризації» №46586 від 16 вересня 2015 року та свідоцтва про право власності на вказану квартиру від 16 вересня 2015 року, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б. за № реєстру 4769, застосування процедури реституції до сторін спірного договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та посвідченого нотаріально 19 липня 2017 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б. за № реєстру 4769, та зобов`язання власницю квартири ОСОБА_3 звільнити квартиру АДРЕСА_1 ».

Жодних доказів, окрім як припущень позивача, про те, що відповідачем ОСОБА_3 можуть бути вчинені дії щодо відчуження спірної квартири, суду не надано. Припущення про можливість порушення прав третіх осіб - потенційних покупців квартири не є підставами забезпечення позову, які визначені ч 2 ст. 149 ЦПК України.

Відтак, підстав вважати, що виконання можливого рішення про задоволення позову в межах заявлених позовних вимог та ефективний захист позивача буде утрудненим або неможливим, суд не вбачає.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що позивачем не доведено існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду та ефективний захист його прав у разі невжиття заходів забезпечення позову, суд вважає, що в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Магдич О.О. про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 149-153, , 260 - 261, 353 - 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Магдич Ольги Олександрівнипро забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Комунального підприємства «Тернопільське міське бюро технічної інвентаризації», третя особа - ОСОБА_4 , про визнання недійсним документів, визнання недійсним договору купівлі-продажу, застосування процедури реституції та зобов`язання вчинити дії- відмовити.

Ухвала набираєзаконної сили негайно після її проголошення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяН. М. Сташків