Справа № 461/946/20 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/811/2204/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Крайник Н.П., Ванівського О.М.,

без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 23 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої залиттям приміщення,-

В С Т А Н О В И В :

В січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої залиттям приміщення. В позовній заяві позивач зазначає, що він є власником піцерії « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 проживає на другому поверсі безпосередньо над піцерією і неодноразово здійснював її залиття. Востаннє залиття відбулось 18.12.2017 року, про що комісією ЛКП «Цитадель - Центр» складено відповідний акт. Одночасно вказує, що внаслідок неодноразового залиття, піцерії завдано значних пошкоджень, що підтверджується висновком будівельно - технічного дослідження №38 -19Д від 12.11.2019 року, згідно вказаного висновку вартість майнових збитків становить 8 147 грн. Крім того, позивачу внаслідок залиття приміщення піцерії завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях і переживаннях з приводу пошкодження приміщення піцерії і порушення звичайного способу життя. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача завдану матеріальну шкоду в розмірі 8 147 грн., моральну шкоду в розмірі 9 000 грн., понесені судові витрати у справі 847, 11 грн., витрати за проведення будівельно - технічного дослідження у розмірі 3500 грн., та витрати про професійну правову допомогу у розмірі 3000 грн.

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 23 червня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої залиттям приміщення відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконним та необгрунтованим. Стверджує, що оскільки відповідач на момент придбання квартири за адресою, АДРЕСА_2 був у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , ця квартира є їх спільною сумісною власністю, а також, що в момент його залиття він проживав в згаданій квартирі разом із своєю дружиною. Зазначає, що відповідач своїми неправомірними діями завдав йому шкоди. Окрім цього, стверджує, що вина ОСОБА_2 підтверджена актами складеними ЛКП «Цитадель-Центр» від 01.11.2016, 13.11.2017, 18.12.2017, 02.10.2019. Звертає увагу, що причинами залиття піцерії «Чінзано» згідно зазначених актів є халатне відношення до сантехнічних приладів мешканців квартири АДРЕСА_3 . В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Галицького районного суду міста Львова від 23 червня 2020 року та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 03 листопада 2020 року, є дата складення повного судового рішення 10 листопада 2020 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої залиттям приміщення, суд виходив з тих обставин, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки ОСОБА_2 не належить квартира АДРЕСА_3 .

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Як убачається я із матеріалів справи, 01.11.2016 року, 13.11.2017 року, 18.12.2017 року та 02.10.2017 року відбулося залиття приміщення піцерії « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно із актом ЛКП «Цитадель-Центр» від 01.11.2016 року ймовірною причиною залиття є халатне відношення до санітарних приладів мешканців квартири АДРЕСА_3 , яка знаходиться в одній проекції, але поверхом вище над приміщенням піцерії. Відповідно до акту ЛКП «Цитадель Центр» від 13.11.2017 року ймовірною причиною залиття є халатне відношення до санітарних приладів мешканців квартири АДРЕСА_3 , яка знаходиться в одній проекції, але поверхом вище над приміщенням піцерії. Згідно з актом ЛКП «Цитадель Центр» від 18.12.2017 року з виходом на місце виявлені сліди замокання всієї стелі та частини стіни підсобного приміщення, яке розповсюдилось на зал площею 13,6 кв.м. Ймовірною причиною залиття є халатне відношення до санітарних приладів мешканців квартири АДРЕСА_3 , яка знаходиться в одній проекції, але поверхом вище над приміщенням піцерії. Згідно з актом ЛКП «Цитадель Центр» від 02.10.2019 року ЛКП «Цитадель Центр» з виходом на місце виявлено свіжі сліди замокання на стелі та стіні в кабінеті директора, площею 1,2 кв.м.; старі сліди замокання стелі та частини стіни підсобного приміщення після залиття з квартири АДРЕСА_4 вказаного будинку, яке відбулось 18.12.2017 року.

Згідно висновку будівельно технічного дослідження №38 19Д від 12.11.2019 року розмір відшкодування завданих майнових збитків внаслідок залиття приміщення піцерії « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 становить 8 147 грн.(а.с. 17).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до договору купівлі продажу від 31.12.1997 року посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Бєлопольською І.Р., зареєстрованого в реєстрі за №7889, власником квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_3 .

Разом з тим, позовні вимоги про стягнення завданої шкоди пред`явлено до ОСОБА_2 , який зазначає у відзиві на позов, що у спірній квартирі не проживає понад сім років, не користується жодними сантехнічними приладами.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 не заявляв вимоги про відшкодування майнової шкоди до ОСОБА_3 , як власника квартири.

Згідно з положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно норм ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження того, що завдана позивачу майнова шкода завдана залиттям приміщення піцерії « ІНФОРМАЦІЯ_1 » саме: з вини відповідача ОСОБА_2 . Окрім цього, відсутні належні докази щодо причини залиття приміщення піцерії « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». З складених актів ЛКП «Цитадель-Центр» неможливо встановити причинно наслідковий зв`язок між діями чи бездіяльністю відповідача та залиттям приміщення піцерії « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в згадані періоди.

Щодо наявної в матеріалах справи фотокопії розписки від 05.11.2016 наступного змісту « ОСОБА_4 , зобов`язуюсь відшкодувати 1000,00 грн. одну тисячу гривень в рахунок ремонту стелі піцерії «Чінзано». Виплата буде до квітня 2017 року», така розписка не є доказом на підтвердження визнання ОСОБА_2 своєї вини в залитті приміщення піцерії «Чінзано» за адресою: пл. Кропивницького, 4 в м. Львові. Окрім цього, така розписка не містить відомостей щодо причини відшкодування шкоди та дати завдання такої шкоди.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем у спорі, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні вимог, оскільки останньому не належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

Окрім цього, суд першої інстанції правильно звернув увагу, що доводи позовної заяви не містять доказів в підтвердження конкретної дати залиття, причини залиття, а також доказів вини відповідача.

Будівельно-технічне дослідження, додане до повозу свідчить про розмір завданих майнових збитків внаслідок залиття приміщення, однак не містить причин такого залиття.

Позовні вимоги про моральну шкоду є похідними від наявності матеріальної шкоди, тому також не підлягають задоволенню.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду міста Львова від 23 червня 2020 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 23 червня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 10 листопада 2020 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.П. Крайник