Справа № 472/685/20
Провадження №2/472/309/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" листопада 2020 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судд Кучерявенко С.С.,

за участю секретаря Філімонової М.С. ,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Веселинове Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Веселинівської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що з 11.10.2009 року проживає в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який він придбав за 15 000 грн за розпискою у ОСОБА_2 . На протязі року після придбання вказаного будинку, ОСОБА_2 повинна була підготувати всі необхідні документи для нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу, однак ІНФОРМАЦІЯ_1 померла.

З того часу він постійно проживає у вказаному будинку, користується ним та утримує його в належному стані. Зареєструвати власність на нерухоме майно він не може, оскільки будинок на балансі Веселинівської селищної ради не перебуває.

Протягом усього часу його проживання у вищезазначеному домоволодінні з 2009 року та по даний час, його прав на володіння та користування цим нерухомим майном ніхто не оспорював, ніяких претензій до нього не пред`являв.

Просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 07.07. 2020 року відкрито провадження по цивільній справі та призначено справу до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 04.08.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Витребувано від державного нотаріуса Веселинівської районної державної нотаріальної контори інформаційну довідку про наявність/відсутність/ в Спадковому реєстрі інформації щодо реєстрації заповіту ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ; інформаційну довідку про наявність / відсутність/ в Спадковому реєстрі інформації щодо реєстрації спадкової справи за фактом смерті ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в тому ж обсязі і з тих же підстав, зокрема зазначив, що з 11.10.2009 року проживає в житловому будинку за

адресою: АДРЕСА_1 , який він придбав за розпискою у ОСОБА_2 . На протязі року після придбання вказаного будинку, ОСОБА_2 повинна була підготувати всі необхідні документи для нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу, однак ІНФОРМАЦІЯ_1 померла.

З того часу він постійно проживає у вказаному будинку, користується ним та утримує його в належному стані, просить позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача Веселинівської селищної ради Соболь Ю.О. в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердили, що дійсно позивач тривалий час проживає в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 та підримує його в належному стані.

Суд, заслухавши позивача, свідків, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Підстави набуття права власності визначені Главою 24 ЦК України. Відповідно до норм ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 344 ЦК України встановлено, що однією з підстав набуття права власності є набувальна давність.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 з 11.10. 2009 року по теперішній час фактично проживає та продовжує користуватися житловим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 , що підтерджуєтьсґя копією технічного паспорта на будинок з якого вбачається, що ОСОБА_2 станом на 28.12.2012 року на праві особистої власності на підставі договору купівлі-продажу від 15.11.1977 року Р № 1227, зареєстрованого в Вознесенському МБТІ 07.12.1977 року, реєстровий номер 167 була власником домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 06.04.2010 року відділом РАГС Комітету по справам ЗАГС Уряду Санкт- Петербурга Центрального району.

Зареєструвати власність на нерухоме майно позивач не може, оскільки будинок на балансі Веселинівської селищної ради не перебуває, що підтверджується Довідкою Веселинівської селищної ради № 1974/02-12 від 09.06.2020 року.

Судом також встановлено, що позивач з 11.10.2009 року по теперішній час продовжує проживати у даному житловому будинку, що підтверджується Довідкою Веселинівської селищної ради № 439 від 18.02.2020 року. Відкрито, не приховуючи факту знаходження майна у його володінні, добросовісно та безперервно (більше десяти років) володіє та користується житловим будинком, підтримує його у належному стані, постійно користується електричною енергією та послугами водопостачання, що підтверджується Довідкою КП "Веселинівський водоканал" від 12.06.2020 року, Договором про надання населенню послуг по водопостачанню від 12.06.2016 року, Договором про користування електричною енергією № 173023 від 30.08.2016 року, Актом пломбування та встановлення індикаторів від 30.08.2016 року, Актом технічної перевірки контрольного огляду електроустановки побутового споживача від 30.08.2016 року. Відповідно до Технічного паспорту від 11.06.2018 року та Довідки КП Миколаївське міжміське БТІ № 119 від 18.06.2018 року інвентарна вартість вказаного будинку становить 96934, 00 грн.

Володіння позивачем зазначеним житловим будинком не суперечило та не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб.

З інформаційної довідки № 61433029 від 26.08.2020 року, наданої Завідувачем Другої Вознесенської державної нотаріальної контори в.о. завідувача Веселинівської державної нотаріальної контори Л. Онищенко, після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що у приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Болгарчук О.Ф. заведена спадкова справа № 63 від 11.09.2010 року.

Ухвалою суду від 24.09.2020 року витребувано у приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Болгарчук О.Ф., спадкову справу № 63 від 11.09.2010 року.

З матеріалів спадкової справи № 63 від 11.09.2010 року, заведеної після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що спадщину після смерті спадкодавця прийняв ОСОБА_7 , однак спадщина складається лише із земельної ділянки площею 8,77 га.

У встановленому порядку прав власності на житловий будинок, у якому мешкає позивач, ніхто не оформив.

Статтею 344 ч. 1 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність).

Володіння житловим будинком позивачем не здійснювалось на підставі договірних зобов`язань (договір оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), що являється обставинами, які підтверджують факт відсутності у нього підстави для виникнення права власності на будинок в момент заволодіння ним, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю.

В пункті 11, Постанови № 5 ПВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», зазначено: «Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об`єкт третіми особами за набувальною давністю».

За зазначених обставин та правових підстав позивач може реалізувати своє право на житло гарантоване статтею 47 Конституції України тільки на підставі частин першої та четвертої статті 344 ЦК України, як особи, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном більше 10 років.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Зазначені обставини та надані належні письмові докази у всій своїй сукупності підтверджують право позивача на визнання за ним права власності за набувальною давністю на зазначене нерухоме майно, що відповідає засадам справедливості, розумності і добросовісності, а отже і принципу верховенства права.

Аналізуючи матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , які знайшли своє підтвердження в наданих суду доказах, враховуючи визнання позову відповідачем та вважає його задоволення єдиним способом захисту прав позивача як добросовісного набувача, оскільки він володіє вказаним нерухомим майном з 2009 року, продовжує відкрито, безперервно проживати у зазначеному житловому будинку, тому суд приходить до висновку, що його позовні вимоги про визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди, за набувальною давністю, підлягають задоволенню.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позивач на стягненні з відповідача судових витрат не наполягає, суд відносить їх на рахунок позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 4,9, 83, 229, 235, ч.2 ст. 247, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 16, 344, п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України", Постановою № 5 ПВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст.ст. 119,120 Земельного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП: НОМЕР_2 , право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 09 листопада 2020 року.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіС.С. Кучерявенко