Справа № 584/1288/20
Провадження № 2/584/564/20
РІШЕННЯ

Іменем України

10.11.2020 Путивльський районний суд Сумської області

у складі: головуючого - судді Токарєва С.М.

при секретарі Зікрати Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Путивль за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

встановив:

29.09.2020 позивачка звернулася до Путивльського районного суду Сумської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина на період його навчання чи до 23-річного віку, в залежності яка з обставин настане першою, в розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідач є її колишнім чоловіком, від шлюбу є син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на теперішній час є повнолітнім та з вересня 2020 року є студентом денної форми навчання Сумського державного педагогічного університету ім. А.С.Макаренка. На теперішній час син проживає разом з матір`ю, знаходиться повністю на її утриманні, не працює та потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість надавати таку допомогу, однак, добровільно її не надає. Також позивач зазначила, що для навчання сину потрібні кошти для оплати проживання в гуртожитку, одяг, харчування, підручники.

Ухвалою судді від 13.10.2020 було відкрито провадження у справі, розгляд якої підлягає здійснення за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

05.11.2020 відповідачем поданий відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що визнає позовні вимоги позивача частково, виходячи з наступного. На даний час відповідач не працює та не має можливості сплачувати аліменти в розмірі, визначеному позивачем, оскільки за станом здоров`я не має можливості в подальшому працевлаштуватись, тому що є інвалідом ІІ групи та єдиним джерелом його доходу є його пенсія, з якої здійснюється відрахування на користь позивача на утримання спільної неповнолітньої доньки сторін ОСОБА_4 . Відповідач зазначив, що зважаючи на те, що син навчається на бюджетній основі, то він отримує стипендію. З огляду на таке, відповідач зазначав, що спроможний сплачувати аліменти у розмірі 200 грн. щомісячно (а.с. 22-31).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, у поданій позовній заяві просила справу розглянути без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, у поданому відзиві просив справу розглядати без його участі.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, у поданій письмовій заяві просив справу розглядати без його участі.

Дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.І ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 17.10.2017 (а.с. 7, 10).

Від шлюбу мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 21.07.2001 (а.с.8).

Крім того, сторони від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якої на підставі наказу, виданого Путивльським районним судом Сумської області 13.10.2017, з відповідача на користь позивача після досягнення ОСОБА_3 повноліття стягуються аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % одного та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку (а.с.9).

Згідно довідки Сумського державного педагогічного університету ім. А.С.Макаренка № 27/26/1622 від 21.09.2020, ОСОБА_3 є студентом першого курсу фізико-математичного факультету Сумського державного педагогічного університету ім. А.С.Макаренка (а.с.12).

Відповідач, як батько ОСОБА_2 в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина ОСОБА_2 не надає, хоча той продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до вимог ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (ч.1). Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч.2) Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3).

Крім того, згідно з ч.1ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу(батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Аналіз ст.ст.199,200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року дитина має право на фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток.

Згідно ст. 28 Конвенції про права дитини, яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року дитина має право на освіту.

ОСОБА_3 проживає з матір`ю ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні (а.с.13).

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на те, що позивач потребує матеріальної допомоги від відповідача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, а відповідач має дохід у виді пенсії та має можливість надавати матеріальну допомогу, керуючись принципом розумності і справедливості, та враховуючи, що утримувати дітей зобов`язані обоє батьків, те, що син проживає з матір`ю та продовжує навчання, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволення та стягує аліменти з відповідача у розмірі 200 гривень на утримання дитини на період навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23-х років, оскільки такий розмір аліментів, на переконання суду, відповідатиме реальним потребам повнолітнього, у зв`язку з його навчанням, станом здоров`я, а також матеріальному становищу сторін у справі і іншим встановленим обставинам справи.

Зокрема, при визначенні вказаного розміру аліментів судом відповідно до вимог ч.1 ст. 182 СК України враховано стан здоров`я відповідача, який є інвалідом ІІ групи та має ряд захворювань (а.с.26-29), розмір доходів відповідача (а.с.30), наявність у відповідача неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , на утримання якої він також сплачує аліменти (а.с.9).

При цьому, вимога позивача про стягнення аліментів у розмірі не меншому за 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку задоволенню не підлягає, зважаючи на те, що ОСОБА_3 , на утримання якого стягуються аліменти, є повнолітньою особою, тобто не має правового статусу дитини в силу положень ч.1 ст. 6 СК України, в той час як ч. 2 ст. 183 СК України встановлено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Керуючись ст. ст. 141, 180, 182, 183, 191, 199, 200-201 СК України , Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», Законом України «Про судовий збір», ст. ст. 76, 77, 81, 89, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) в розмірі 200 (двісті) гривень щомісячно, починаючи з 29.09.2020 та до досягнення сином ІНФОРМАЦІЯ_5 або до закінчення терміну навчання, в залежності від того, яка подія відбудеться раніше.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно зі ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Путивльський районний суд Сумської області шляхом подачі в 30-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М.Токарєв