Єдиний унікальний номер: 223/535/20
Провадження номер: 2/223/279/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 р. м. Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі: головуючого - судді Дочинець С.І., при секретарі Буцькій С.М., за участі представника позивача ОСОБА_1 , відповідачки ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вугледарського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну порядку та способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовною заявою до відповідачки ОСОБА_2 про зміну порядку та способу стягнення аліментів.

Свої позовні вимоги ОСОБА_3 , мотивує тим, що між сторонами 14 лютого 2014 року було зареєстровано шлюб та вони мають спільного малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 13 лютого 2019 року з позивача на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до повноліття дитини. Оскільки ОСОБА_3 не отримував заробітної плати або інших постійних доходів та не має на теперішній час постійного місця роботи, органи державної виконавчої служби, керуючись положеннями інструкції з організації примусового виконання рішень, за відсутності інформації про доходи боржника, провели нарахування заборгованості зі спати аліментів виходячи із середнього заробітку працівника у м. Вугледар. На теперішній час ОСОБА_3 періодично виїжджає у місто Київ на тимчасові роботи. Дозволу на постійну роботу останній не отримував, тому його доходи носять тимчасовий і непостійний характер. Інших доходів від надання у користування свого майна, його продажу або допомоги від третіх осіб позивач не має. Таким чином у ОСОБА_3 , як платника аліментів, змінилось матеріальне становище, а тому подальше нарахування аліментів у розмірі 1/3 частки від щомісячного доходу (середнього заробітку у м. Вугледар), при його відсутності, призведе до наростання заборгованості по аліментам. Окрім того, позивач має надавати допомогу своєму батьку ОСОБА_5 , який є інвалідом, та матері ОСОБА_6 , яка має онкологічне захворювання та також визнаний інвалідом третьої групи.

З урахування зазначених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, позивач вважає, що вимоги про зміну порядку та способу стягнення, а саме, в твердій грошовій сумі 2000,00 гривень, щомісячно, ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Тому, позивач просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 13 лютого 2019 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на стягнення аліментів в твердій грошовій сумі 2000,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 вимоги позову підтримав та просив суд їх задовольнити. Зазначив, що підставами для зміни порядку та способу стягнення з ОСОБА_3 є зміна майнового та сімейного стану останнього, а саме, позивач не працевлаштований та не отримує регулярного доходу, а батьки ОСОБА_3 хворіють та потребують допомоги.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вимог позову та просила суд в їх задоволенні відмовити. Зазначила, що самостійно виховує та утримує дитину, ніхто не надавав їй допомоги, коли остання збирала дитину в школу. Окрім того, наголосила на тому, що ОСОБА_4 часто хворіє респіраторними захворюваннями та потребує відповідного лікування.

Окрім того, від відповідачки на адресу суду надійшов відзив на позов, згідно з яким ОСОБА_2 зазначає, що розмір аліментів, які стягуються за рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 13 лютого 2019 року, було узгоджено з позивачем. На той час ОСОБА_3 офіційно не був працевлаштований, як і рахується непрацевлаштованим і на теперішній час. Як на момент прийняття рішення Вугледарським міським судом Донецької області від 13 лютого 2019 року так і на теперішній час ОСОБА_3 фактично проживав в місті Києві та працює приватним таксистом (неофіційно), а отже його доходи встановити не є можливим. Окрім того, до позову не додано жодного доказу того, що позивач надавав своїм батькам матеріальну допомогу. Відповідачка працює та ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» на фізично важкій роботі, отримуючи заробітну плату у розмірі 7800,00 гривень. При цьому з квітня 2020 року виплати заробітної плати підприємство проводить нерегулярно, частинами, а оскільки з відповідачкою проживає малолітня дитина, для придбання їй одежі, предметів побуту та харчування останній потрібно знаходити додаткові заходи отримання коштів. В той же час позивач нерегулярно і не в повній мірі сплачує стягувані з нього аліменти і згідно довідки-розрахунку зі сплати аліментів від 19 серпня 2020 року його заборгованість на серпень 2020 року становить 14135,93 гривень. Спільний син сторін часто хворіє у зв`язку з чим з народження перебуває під динамічним наглядом в Павлівській амбулаторії загальної практики-сімейної медицини КНП «ЦПМСД Мар`їнської районної ради» (а.с. 31).

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідачки, дослідивши матеріали справи вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 08 травня 2014 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вугледарського міського управління юстиції у Донецькій області, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є: мати ОСОБА_2 , батько ОСОБА_3 (а.с. 10).

Рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 13 лютого 2019 року стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів (заробітку), щомісячно, але не менш ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 21 грудня 2018 року і до повноліття ОСОБА_4 .

З зазначеного рішення суду вбачається, що ОСОБА_3 в межах цивільної справи №223/982/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, вимоги позову визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення (а.с. 8-9).

Як вбачається з Індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_3 , останній з липня 2018 року не отримує дохід (а.с. 12-13).

Згідно довідки №03-77 від 22 липня 2020 року, виданої Вугледарським міським центром зайнятості, ОСОБА_3 перебував на обліку як безробітний у Вугледарському міському центрі зайнятості, з 07 лютого 2019 року по 13 лютого 2019 року (а.с. 14).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у даному реєстрі відсутні відомості щодо реєстрації ОСОБА_3 як фізичної особи-підприємця (а.с. 15).

Згідно свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_2 від 26 квітня 1985 року, батьками ОСОБА_3 є: мати ОСОБА_6 , батько ОСОБА_5 (а.с. 11).

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серї 12 ААБ №414516 від 27 червня 2019 року, ОСОБА_6 встановлено третю групу інвалідності за загальним захворюванням (а.с. 16).

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 10 ААА №234335 від 26 вересня 2013 року ОСОБА_5 з 01 жовтня 2013 року повторного встановлено 40% втрати професійної працездатності за трудовим каліцтвом від 26 листопада 1998 року. Визначена третя група інвалідності (а.с. 17).

Постановою про відкриття виконавчого провадження №58422911 від 19 лютого 2019 року старшим державним виконавцем Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №223/982/18, виданого 13 лютого 2019 року Вугледарським міським судом Донецької області щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів (заробітку) (а.с. 32).

Відповідно до довідки-розрахунку зі сплати аліментів від 19 серпня 2020 року, виданої Вугледарським міським відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), заборгованість ОСОБА_3 по аліментам станом на 01 серпня 2020 року становить 14135,93 гривень (а.с. 34-35).

Згідно довідки №8373, виданої Державним підприємством «Шахта ім. М.С. Сургая», ОСОБА_2 з 13 лютого 2009 року по теперішній час працює на даному підприємстві та у період з лютого 2020 року по липень 2020 року отримала дохід загальною сумою 47454,70 гривень (а.с. 33).

Як вбачається з довідки від 18 серпня 2020 року, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги Мар`їнської районної ради», ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з народження перебуває під динамічним наглядом і Павлівській амбулаторії загально практики сімейної медицини КНП «ЦПМСД Мар`їнської районної ради». Діагноз: часто тривало хворіючий (а.с. 38).

Відповідно до наданих відповідачкою товарних чеків остання придбавала шкільне приладдя, одяг та ліки (а.с. 27-28, 36, 37).

Згідно положень статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов`язує таку заміну із способом їх присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. ст. 183, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у певній твердій грошовій сумі на аліменти у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини та навпаки).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року по справі №521/6687/17.

З огляду на вищевикладене, всебічна, повна, об`єктивна та безпосередня оцінка, як сукупності наданих до суду доказів та документів, так і кожного доказу окремо, не надають можливості встановити, що з часу ухвалення 13 лютого 2019 року Вугледарським міським судом Донецької області рішенням щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь відповідачки аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), змінились сімейний стан, стан здоров`я, життєві обставин та/або матеріальне становище позивача, які б могли слугувати підставою для зміни порядку та способу стягнення аліментів на утримання дитини.

При цьому, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що він має надавати допомогу своїм хворим батькам, які є інвалідами третьої групи, однак суд критично ставить до даного посилання, оскільки ОСОБА_3 не надано жодного доказу на підтвердження того, що його батьки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перебувають на утриманні позивача та потребують від останнього матеріальної допомоги.

Більш того, суд вважає необхідним відзначити, що визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню на утримання дитини, суд враховує, зокрема, співвідношення розміру отримуваних батьками доходів. Так, як вбачається з наданої до суду довідки Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» №8373 ОСОБА_2 на теперішній час працює та середній розмір заробітної плати останньої, після утримання податків та обов`язкових зборів, становить близько 6258,90 гривень, що є незначним та недостатнім для власного утримання та утримання дитини. При цьому, позивач ОСОБА_3 будучи працездатною особою, не маючи порушень здоров`я та інших утриманців, окрім малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має можливість працевлаштуватись та отримувати регулярний дохід, а тому відсутність у останнього на даний час постійного місця роботи не може слугувати підставою для зміни порядку та способу стягнення аліментів на утримання дитини.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, приймаючи до уваги, обов`язок утримувати дитину покладено на обох батьків, з метою забезпечення прав дитини, діючи у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року та приділяючи першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_3 про зміну порядку та способу стягнення аліментів не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180-183, 192 СК України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст. 12, 13, 76, 77, 81, 258 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну порядку та способу стягнення аліментів, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Вугледарський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області Дочинець С.І.