ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/5254/19 Номер провадження 22-ц/814/1824/20Головуючий у 1-й інстанції Олефір А. О. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду:

головуючого: Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

секретар: Ачкасова О.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 24 червня 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що вона навчалася у середній загальноосвітній профільно-диференційованій школі №3. Під час навчання вона була піддана сексуальним домаганням з боку директора школи ОСОБА_2 , що призвело до приниження її честі, гідності та ділової репутації, а також до моральних страждань, переживань щодо себе та своєї сім`ї. У 1999 році, коли вона навчалася у 10 класі, ОСОБА_2 викликав її у свій кабінет для проведення бесіди, під час якої підійшов до неї та почав руками чіпати та гладити її за груди. Після своїх дій сексуального характеру, ОСОБА_2 почав схиляти її до сексуального контакту, а також висловив намір мати з нею постійні таємні зустрічі для сексуальних зв`язків, від яких вона категорично відмовилась. В подальшому, по наказу директора школи, до неї стало погіршуватися ставлення з боку однокласників та працівників школи. Вони стали висміювати її за фігуру, ходу, показували її у хтивих жестах. Після цих жартів, з нею перестали спілкуватись у школі, вона постійно знаходилась під психологічним тиском. Вказані дії ОСОБА_2 свідчать про те, що він скористався своїм службовим становищем і примушував її до сексуальних таємних контактів без її добровільної згоди, а саме до здійснення актів сексуального характеру, влаштовував їй мобінг і булінг, отже, принизив її честь, гідність та ділову репутацію, що призвело до моральних страждань, переживання щодо себе та своєї сім`ї, які вона пронесла через усе своє життя і вимушена була кожного дня з жахом згадувати ті роки проведені під нелюдським пресингом зі сторони дітей та працівників школи.

У позові ОСОБА_1 просила зобов`язати відповідача письмово вибачитись перед нею за порушення особистих немайнових прав. Стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 100 000, 00 грн. за порушення особистих немайнових прав, а також сплачений судовий збір.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 24 червня 2020 рокуу задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди відмовлено.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. Позивач у своїй скарзі посилається на те, що суд першої інстанції не врахував усіх доказів у справі, доводів позивача, необ`єктивно підійшов до розгляду справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 24 червня 2020 року залишити без змін. Зазначено, що позивач у 2019 році зверталася до ОСОБА_2 з питання отримання золотої медалі, погрожувала у телефонних розмовах, про що відповідач повідомляв правоохоронні органи. Будь-яких дій, про які йдеться у позовній заяві ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 не вчинялось, із подібними скаргами протягом строку навчання позивач також не зверталась.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено і не заперечувалось сторонами, що ОСОБА_3 навчалася у середній загальноосвітній профільно-диференційованій школі І-ІІІ ступенів № 3 м. Кременчука, яку закінчила у 1999 році. (а.с.11-13).

Директором середньої загальноосвітньої профільно-диференційованої школи І-ІІІ ступенів № 3 м. Кременчука на час навчання позивача був відповідач ОСОБА_2 .

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що під час навчання вона була піддана сексуальним домаганням з боку директора школи ОСОБА_2 , що призвело до приниження її честі, гідності та ділової репутації, а також до моральних страждань, переживань щодо себе та своєї сім`ї.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

В п. 15 Пленум Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1, зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Відповідно до ст. 280 Цивільного кодексу України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з знищенням чи пошкодженням її майна у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вони посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального і процесуального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не надано належної оцінки поданим позивачем доказам, є безпідставним, оскільки позивачем не надано доказів заподіяння шкоди особистим немайновим правам позивача та заподіяння моральної шкоди.

Матеріали справи не містять доказів вчинення відповідачем дій сексуального характеру відносно ОСОБА_1 , які призвели до приниження її честі, гідності та ділової репутації.

Судом не було встановлено достовірних (на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи), та достатніх (які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування) доказів безпосередніх активних дій ОСОБА_2 спрямованих на заподіяння ОСОБА_1 шкоди та їх протиправного характеру.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до обгрунтувань позовної заяви та не спростовують висновків місцевого суду.

За таких обставин, судова колегія дійшла до висновку, що порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 24 червня 2020 року та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів -,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 24 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов