Справа № 147/1070/19
Провадження № 2/147/99/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року смт. Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Мудрак А.М.

з участю секретаря Чудак Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами в АДРЕСА_1 , який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . В обгрунтування позовної заяви покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4 , який до смерті постійно проживав в с. Нова Ободівка Тростянецького району Вінницької області. Після його смерті залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарськими спорудами в АДРЕСА_1 . Спадкоємцем до майна померлого являється позивач, як дружина, яка вчасно прийняла спадщину, тому що вчасно звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, постійно проживала та була зареєстрована на час відкриття спадщини разом з спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 . Житловий будинок був побудований в 1970 році, належав спадкодавцеві та відноситься до групи робочих дворів. В зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок оформити свої спадкові права через нотаріальну контору позивач немає можливості.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась та 11 листопада 2020 року подала на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримує та просить задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились та 11 листопада 2020 року на адресу суду подали заяви, в яких просять розгляд справи проводити за їх відсутності, заперечень проти визнання права власності не мають.

З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд за правилом ч.1 ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 30.05.2018 виконавчим комітетом Новоободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області (а.с.7).

Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 14.11.1976 14 листопада 1976 року ОСОБА_4 одружився з ОСОБА_1 в Мало-Стратіївській сільській раді Тростянецького району Вінницької області. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 (а.с.9).

Згідно з довідкою №548 від 29.05.2019 виданою виконавчим комітетом Новоободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області спадкоємцем після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_1 , 1953 року народження. Інших спадкоємців згідно ст. 1241 ЦК України немає. ОСОБА_1 вчасно прийняла спадщину, тому що була зареєстрована з померлим за однією адресою АДРЕСА_1 . До складу спадкового майна належить житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . За даними земельно-шнурової книги Новоободівської сільської ради запис №222, біля домогосподарства числиться земельна ділянка площею 0,56 га, з правовим режимом: 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, 0,31 га - для ведення особистого селянського господарства. За даними погосподарських книг станом на 15.04.1991 господарство відносилось до категорії робочих дворів (а.с.8).

Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок на АДРЕСА_1 , виготовленим станом на 22.07.2019, будинок з погосподарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , який є спадковим майном, має наступні технічні характеристики: житловий будинок - літера "А", загальна площа 85,6 кв.м, житлова площа 60,0 кв.м, допоміжна площа 25,6 кв.м (а.с.13-16).

Згідно з виписки з погосподарської книги за 1991-1995 роки від 26 вересня 2018 року №1459, виданої виконкомом Новоободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, станом на 15.04.1991 житловий будинок на АДРЕСА_1 , особовий рахунок господарства № НОМЕР_3 відноситься до суспільної групи робочих дворів, голова двору ОСОБА_4 , 1952 року народження (а.с.17).

Порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР був встановлений інструкцією, яка була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року та втратила чинність згідно наказу Держжитлокомунгоспу N 56 від 13 грудня 1995 року.

Згідно з п.4,7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Пленум Верховного Суду України у п. 9 своєї постанови від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Вказаною інструкцією обов`язковою була реєстрація права власності на житлові будинки в органах БТІ лише у містах і селищах міського типу, однак не у сільській місцевості.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 43 Постанови КМУ від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: - документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; - виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що вказане домоволодіння побудовано відповідно до діючого на час його будівництва законодавства та належним чином було зареєстровано органом місцевого самоврядування в погосподарській книзі.

Згідно з листом № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз`яснив, що відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Отже, право власності на придбане, побудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Аналогічну правову позицію було висловлено ВСУ у постанові від 13 червня 2012 р. у справі № 6-54цс12, яка є обов`язковою для врахування судами України.

З огляду на викладене судом встановлено, що за життя ОСОБА_4 належав житловий будинок та господарські споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Оглянувши спадкову справу №377/2018р до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , встановлено, що дійсно позивач ОСОБА_1 вчасно звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с.67), інші спадкоємці відмовились від належної їм частки у спадщині на користь позивача (а.с.67а, 68). Частину спадкового майна, позивач оформила на себе, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.107а, 108).

Позивач вчасно звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову в зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує право власності спадкодавця на зазначене майно, про що наявна Постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій державного нотаріуса Середи Н.М. від 19.09.2020 за №367/02-31.

Згідно з п.3.1 Листа ВССУ від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Таким чином, оскільки встановлено, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом, а її права на майно оспорюються з підстав відсутності правовстановлюючих документів, позов слід задовольнити та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , оскільки відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Керуючись ст. ст. 328, 392, 1216, 1268, 1269 ЦК України ст. ст. 259, 265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , 1953 року народження, РНОКПП НОМЕР_4 , в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими спорудами в АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, в порядку визначеному п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, в 30 - денний строк з дня проголошення рішення, а особами, що не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення протягом тридцяти днів з дня отримання копії даного рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином (п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України).

Повне ім`я сторін:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України: № НОМЕР_5 , виданий органом 0533, 05 лютого 2019 року , РНОКПП НОМЕР_4 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України: № НОМЕР_6 , виданий органом 0533, 22 червня 2018 року;

відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителька АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_7 , виданий Тростянецьким РВ УМВС України в Вінницькій області 28 вересня 1995 року.

Суддя А.М. Мудрак