Ухвала

16 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 520/409/16-ц

провадження № 61-15861ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 грудня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Київський відділ державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про переведення прав та обов`язків співвласника-боржника на частину будинку,

ВСТАНОВИВ:

27 жовтня 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси

від 27 грудня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 16 вересня 2020 року (повний текст складено 28 вересня 2020 року) в справі № 520/409/16-ц.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Однак вимоги пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України заявником належним чином не виконані, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави касаційного оскарження судових рішень у касаційній скарзі не зазначені.

При цьому у разі посилання на наявність підстав для скасування судового рішення передбачених пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України заявнику необхідно врахувати, що вказаний пункт застосовується, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених 1, 2 ,3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки відповідно до положень частини першої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Крім того, заявником в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору в повному розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час подання позову у січні 2016 року) за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в межах оспорюваної суми.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі ЄДРСР).

Аналіз ЄДРСР свідчить, що заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року, позовні вимоги задоволено частково, переведено на ОСОБА_2 права та обов`язки співвласника-боржника ОСОБА_1 належні йому 40/200 частин житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 , зменшено суму боргу в розмірі 116 700 доларів США (що дорівнювало 932 783 грн), яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на суму вартості 49/200 частин житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 на 21 112 доларів США (що дорівнює 589 104 грн); припинено право власності ОСОБА_1 на 49/200 частин житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 . В іншій частині позов ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю цього майна.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Згідно оскаржених судових рішень вартість спірного нерухомого майна, а саме 49/200 частин житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 визначена у розмірі 21 112 доларів США або

589 104 грн.

З урахуванням наведених обставин та виходячи із того, що позов було пред`явлено до суду у січні 2016 року, судовий збір за подання касаційної скарги в справі № 520/409/16-ц становить 11 782,08 грн (із розрахунку

589 104 грн х 1%) х 200%).

До касаційної скарги додано документ, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 2 843,60 грн. Сума недоплаченого судового збору становить

8 938,48 грн.

Заявнику необхідно усунути вказані недоліки шляхом надання уточненої касаційної скарги із зазначенням в ній підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) з урахуванням викладеного в цій ухвалі.

Копії уточненої касаційної скарги мають бути надані відповідно до кількості учасників справи.

Крім того недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом надання оригіналу документу про доплату судового збору у розмірі 8 938,48 грн.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) буде вирішено після усунення недоліків касаційної скарги та її оформлення відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 грудня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року у цивільній справі № 520/409/16-ц залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків касаційної скарги строк - десять днів з дня отримання ОСОБА_1 копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович