Справа № 279/1843/19
номер провадження 2/279/73/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2020 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого-судді Невмержицької О.А., з секретарем Хомутовською М.А., розглянувши в приміщенні суду в м. Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про порядок поділу майна, припинення власності, визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідача, який в подальшому уточнила, зазначивши, що з 2003 року почала проживати як чоловік та дружина з ОСОБА_2 , були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. За період спільного проживання, 15.09.2007 року за спільні кошти, в розмірі 15000,00 грн., ними було придбано житловий будинок АДРЕСА_1 . Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 19.09.2017 року встановлено факт її проживання з відповідачем в період з 01.01.2004 року по 01.03.2014 року, виділено у власність кожному з них по 1/2 частці вказаного житлового будинку, а рішенням суду від 11.05.2018 року усунуто перешкоди в користуванні належним їй на праві спільної часткової власності житловим будинком, шляхом вселення в даний будинок та зобов`язання передати ключі від вхідних дверей будинку. Однак у них виникають постійні конфлікти щодо користування вказаним житловим будинком, відповідач житлом забезпечений, тому просить припинити право власності ОСОБА_2 на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , визнати за нею право власності на вказану частку житлового будинку з надвірними будівлями, присудивши ОСОБА_2 грошову компенсацію за належну частку житлового будинку в розмірі 43000,00 грн., стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засідання позов підтримав з підстав викладених в позові, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 позов не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, та зазначив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки спірне житло у відповідача є єдиним, розмір компенсації мізерним, свою згоду на її отримання ОСОБА_2 не дає, а позбавлення належної йому частки житлового будинку може зробити його безхатченком. Вислухавши вступне слово представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що сторони є співвласниками, в 1/2 частці кожен, житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19.09.2017 року (справа №279/989/17). Належність сторонам даного житлового будинку стверджується витягом про реєстрацію права власності на дане нерухоме майно.

В даний час між сторонами виник спір стосовно користування майном, яке перебуває в їх спільній частковій власності, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .

З копії технічного паспорту на спірний житловий будинок слідує, що даний будинок складається з: ванної кімнати площею 3.1 м.кв., кімнати площею 4.2 м.кв., кухні площею 10.8 м.кв. веранди площею 4.5 м.кв., кладочка 5.0 м.кв., кімнати площею 13.8 м.кв., кімнати площею 8.7 м.кв.. Загальна площа будинку становить 50.1 м.кв..

Відповідно до змісту статей 21,24,41 Конституції України та статей 319,358 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (ст.358 ЦК).

Згідно положень ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Тобто, правовий режим спільної часткової власності враховує інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.

Відповідно до ч.1,2 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

За змістом зазначеної норми закону припинення права особи на частку у спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених п.1-3 ч.1 ст.365 ЦК України випадку, але в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 15.03.2018 року в контексті справи №345/2723/17 досліджував питання щодо критеріїв припинення права на частку в спільному майні та вказав, що право власності співвласника на частку у спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників і при цьому суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі №6-81цс11 та від 02.07.2014 року у справі №6-68цс14.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України висловленою в постанові від 24.02.2016 року №6-2784цс15, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання позивачем у справі своїх зобов`язань перед відповідачем.

Як встановлено в судовому засіданні, між сторонами склались неприязні стосунки, позивач, на відміну від відповідача, не проживає в спірному будинку, ремонтні роботи не здійснює, будинок не утримує. Сторони у справі членами однієї сім`ї не являються, спільно не проживають та спільного господарства не ведуть. Відповідач постійно проживає у вказаному будинку, проводить поточні ремонти в будинку, несе витрати на його утримання, іншого житла не має.

За клопотанням позивача судом було призначено судову будівельно-технічну експертизу для визначення вартості спірного майна та визначення можливих варіантів його поділу.

Згідно висновку експерта №883/09.19 від 31.08.2019 року слідує, що розподіл житлового будинку та господарських будівель і споруд, що по АДРЕСА_1 між співвласниками не вбачається за можливе, ринкова вартість 1/2 ідеальної частки зазначеного житлового будинку становить 43000,00 грн..

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки спірне житло (частка у праві власності) є єдиною власністю відповідача, постійним місцем його проживання, припинення на яку завдасть останньому істотну шкоду, дотого ж згоди на отримання компенсації вартості його частки відповідач не надав, а позивачем не дотримано вимог ч.2 ст.365 ЦК України щодо внесення коштів на депозитний рахунок, розподіл спірного житлового будинку та господарських будівель між співвласниками (сторонами у справі) не можливий, відтак у позові суд відмовляє.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Керуючись ст.263-265 ЦПК України, ст.356,358,364,365 ЦК України, ст.21,24,41 Конституції України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про порядок поділу майна, припинення власності, визнання права власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони та учасники:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: ОСОБА_3 , місце перебування: АДРЕСА_3 , свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю серія ЖТ №001122 від 31.10.2019 року.

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник відповідача: Янчук Максим Олександрович, місце перебування: АДРЕСА_4 , свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю Серії ЖТ №000739 від 09.04.2015 року.

Суддя: Невмержицька О.А.