Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/429/19

Номер провадження: 2/511/11/20

03 листопада 2020 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Бобровська І. В.,

за участю секретаря судового засідання Жураковська К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

представника позивача адвоката Теренчук Є.М.,

представника відповідача адвоката Хоменко Я.І.,

ВСТАНОВИВ:

06.03.2019 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Вищевказана позовна заява мотивована тим, що 02.03.2002 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який в подальшому був розірваний рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.04.2016 року. За час шлюбу сторони придбали на праві спільної сумісної власності однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , ринкова вартість якої складає близько 270000 грн., легковий автомобіль Chevrolet Aveo, 2008 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартість якого за оцінкою відповідача 4500 доларів США (121500 грн.), холодильник LG GN В392СЕСА, вартістю 4267,00 грн., варочну поверхню Ariston ph 640 MST, вартістю 2133,00 грн., кухню «Престиж», вартістю 1500,00 грн., спальню «Антоніна», вартістю 10000,00 грн., меблеву стінку «Фараон», вартістю 3500,00 грн., прихожу «Валентина», вартістю 1800,00 грн., гардероб, вартістю 3500,00 грн., кухонний куток м`який, вартістю 2000,00 грн. Від шлюбу сторони мають спільну дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є інвалідом дитинства. Між сторонами не було досягнуто згоду у розподілі вищевказаного майна, у зв`язку з чим позивачка вимушена звернутись до суду.

У зв`язку з наявністю на утримання доньки - інваліда, позивачка просить відступити від принципу рівності часток подружжя і виділити позивачці більшу частину від спільного майна, а саме визнати за позивачкою право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_2 , холодильник LG GN В392СЕСА, варочну поверхню Ariston ph 640 MST, кухню «Престиж» та визнати за відповідачем право приватної власності на автомобіль марки Chevrolet Aveo, 2008 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , меблеву стінку «Фараон», прихожу «Валентина», кухонний куток м`який. Додатково позивачка просила суд відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення по справі.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.03.2019 року позовну заяву ОСОБА_4 залишено без руху, у зв`язку з не долученням до позову документів, якими визначена ринкова вартість холодильника LG GN В392СЕСАЮ, варочної поверхні Ariston ph 64 ОМSТ, кухні «Престиж», спальні «Антоніна», меблевої стінки «Фараон», прихожої «Валентина», гардероба, кухонного кутка м`якого, легкового автомобілю марки CHEVROLET AVEO, 2008 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Також позивачкою не було зазначено в позові коли і де було придбане нерухоме майно та автомобіль, не долучено документів на автомобіль, а також було відсутнє оголошення про продаж автомобіль, на яке позивачка посилається в позовній заяві та стверджує, що воно долучено у додатку 7. Відповідно до прохальної частини позовної заяви позивачкою не була зазначена вимога щодо розділу гардероба, вартість якого складає 3500 грн., про який вказано в описовій частині позовної заяви, а також не вирішене питання, щодо 1/3 частини квартири. (Т.1, а.с.22-24)

08.04.2019 року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява, відповідно до якої ОСОБА_1 просить суд визнати за позивачем право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_2 , холодильник LG GN В392СЕСАЮ, варочну поверхню Ariston ph 64 ОМSТ, кухню «Престиж»; визнати за відповідачем право приватної власності на автомобіль CHEVROLET AVEO, 2008 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , меблеву стінку «Фараон», прихожу «Валентина», кухонний куток м`який та гардероб. Також позивачка при звернення до суду сплатила судовий збір в розмірі 768,40 грн., ціна позову складає 434200,00 грн., недоплачену суму судового збору позивачка просить відстрочити до ухвалення рішення, у зв`язку з перебуванням на утриманні у неї доньки, яка є інвалідом ІІІ групи, що підтверджується довідкою Роздільнянського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Одеській області від 06.02.2019 року №36-1. (Т.1, а.с.27-40)

Ухвалою суду від 09.04.2019 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження. Позивачці ОСОБА_4 відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення по справі на підставі ст. 8 ЗУ «Про судовий збір». (Т.1, а.с.41-42)

06.05.2019 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Хоменко Я.І. надійшов зустрічний позов, відповідно до якого квартира за адресою: АДРЕСА_1 була придбана відповідачем за його особисті кошти, які він одержав від батька ОСОБА_5 на підставі договорів дарування від 25.08.2002 року та від 25.08.2003 року, на підставі яких обдарований ОСОБА_2 отримав від свого батька грошові кошти в розмірі 500,00 грн. та 600,00 грн. на придбання свого житла. Також представник відповідача зазначив, що ОСОБА_4 в квартирі не мешкає з моменту припинення шлюбних відносин, а саме з червня 2015 року. ОСОБА_2 має можливість компенсувати ОСОБА_4 належну їй частку у праві власності на квартиру в розмірі 538,00 грн., оскільки відповідно до Договору купівлі продажу складає 1076 грн. В період шлюбу, а саме 09.04.2008 року ОСОБА_2 отримав кредит в іноземній валюті на суму 14277 доларів США, терміном до 09.04.2025 року зі сплатою 11,99 відсотків річних на підставі кредитного договору №3269-002/08Р з АКБ «Правекс Банк». ОСОБА_6 виступила поручителем за Кредитним договором, відповідно до Договору поруки №3269-002/08Р. 18.08.2015 року ПАТ КБ «ПравексБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 12849,49 доларів США, яка складалась з наступного: заборгованість за кредитом 7486,55 доларів США, заборгованість за процентами 1639,93 доларів США, неустойка (пеня) 3228,60 доларів США, неустойка (пеня) за процентами 494,41 доларів США. ОСОБА_2 виявив бажання врегулювати спір, який виник на підставі кредитного договору та договору купівлі продажу прав вимоги за кредитами 13.06.2018 року між ОСОБА_2 та ТОВ «ФК « Гарантія та довіра» було досягнуто згоди, щодо мирного врегулювання спору між сторонами. Кошти за договорами позики ОСОБА_2 одержав для погашення кредиту, який було отримано в період шлюбу та для потреб родини, а також за який ОСОБА_4 виступила солідарним боржником за договором Поруки. Таким чином, боргові зобов`язання в розмірі 12849,49 доларів США були спільним боргом подружжя. Оскільки ОСОБА_2 шляхом переговорів зменшив суму боргу до 100 000 грн. та погасив цей борг самостійно, за отримані в борг грошові кошти то суму боргу в 100 000 грн. підлягає поділу навпіл на обох з подружжя. Таким чином, ОСОБА_2 має право на відшкодування частини боргу в розмірі 1/2 від суми погашення, а саме 50000 грн., які підлягають стягненню з ОСОБА_4 . У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_2 просить суд визнати за ним право власності на однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , присудити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в сумі 538,00 грн. в рахунок грошової компенсації за квартиру, визнати борг за кредитним договором №3269-002/08Р від 09.04.2008 року спільним боргом подружжя,стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в сумі 50000,00 грн. за погашення ОСОБА_2 боргу за Кредитним договором №3269-002/08Р від 09.04.2008 року. (Т.1, а.с.59-77)

06.05.2019 року на адрес суду від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Хоменко Я.І. надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_4 , відповідно до якого відповідач зазначив, що оскільки ОСОБА_1 самостійно залишила спірну квартиру ще в липні 2015 року та самостійно зазначила про це в позові про розірвання шлюбу, то дані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 було подано позовну заяву про поділ майна подружжя з пропуском строку позовної давності, оскільки подано позов в березні 2019 року, а трьохрічний строк сплинув в липні 2018 року. Щодо поділу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 зазначив про те, що ця квартира є його особистою власністю, оскільки вона була придбана за кошти, які були отримані ним в дар від батька. Щодо поділу автомобіля ОСОБА_2 зазначив, що йому не належить на праві власності будь який автомобіль, що підтверджується витягом з реєстру Міністерства внутрішніх справ України. Стосовно поділу рухомого майна, ОСОБА_2 зазначив, що коли ОСОБА_1 пішла з квартири, вона забрала з собою всі речі, що були придбані сторонами у шлюбі. У зв`язку з вищевикладеним ОСОБА_2 просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про поділ спільного майна в повному обсязі. (Т.1, а.с.78-91)

04.06.2020 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Хоменко Я.І. надійшов уточнений зустрічний позов, відповідно до якого ОСОБА_2 просив суд визнати борг за Кредитним договором №3269-002/08Р від 09.04.2008 року спільним боргом подружжя та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в сумі 50000,00 грн. за погашення ОСОБА_2 боргу за Кредитним договором №3269-002/08Р від 09.04.2008 року. (Т.1, а.с.134-136)

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 04.06.2020 року зустрічний позов ОСОБА_2 про поділ майна подружжя прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Для належної підготовки справи для розгляду по суті продовжено підготовче провадження на 30 днів. (Т.2, а.с.144-145)

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області, за клопотанням ОСОБА_1 , від приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Іванової А.Й. було витребувано копії договору купівлі продажу квартири від 28.11.2003 року за реєстровим номером АДРЕСА_3 ) та копії документів на підставі яких було посвідчено вищевказаний договір купівлі продажу квартири. (Т.1, а.с.179-180)

30.08.2019 року на адресу суду від приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Іванової А.Й. надійшла копія договору купівлі продажу квартири від 28.11.2003 року за реєстровим номером №39 та копії документів на підставі яких було посвідчено вищевказаний договір купівлі продажу квартири, засвідчені належним чином.(Т.1., а.с.185-190)

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 18.09.2019 року по справі призначено судову оціночну експертизу, яку доручено експертам Одеського науково дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, провадження по справі зупинено. (Т.1.,а.с.221-223)

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.11.2019 року провадження по справі поновлено, для необхідності розгляду клопотання експерта. (Т.1., а.с.229-230)

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 04.12.2019 року, за клопотанням ОСОБА_1 про відмову від проведення експертизи, у зв`язку з тривалими строками її проведення та її незгодою з наданим експертом рахунком за проведення експертного дослідження, ухвалу суду від 18.09.2019 року про призначення судової оціночної експертизи скасовано. (Т.1., а.с.236-237)

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 13.04.2020 року у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_7 про зупинення провадження по справі, у зв`язку з запровадженням на території України карантинних заходів - відмовлено. (Т.2., а.с.64-66)

23.07.2020 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача адвоката Хоменко Я.І. про витребування від канцелярії Роздільнянського районного суду Одеської області матеріали цивільної справи №511/2284/15-ц, з метою всебічного з`ясування обставин виплати ОСОБА_2 кредиту, отриманого подружжям та підтвердження підставності зустрічних позовних вимог про поділ не лише майна, а й боргів подружжя. Додатково, адвокат Хоменко Я.І. просила суд викликати в судове засідання свідків ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_5 (Т.2., а.с.104,105)

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.07.2020 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. За клопотанням представника ОСОБА_2 , адвоката Хоменко Я.І. від канцелярії Роздільнянського районного суду Одеської області витребувано матеріали цивільної справи №511/2284/15-ц, викликано в судове засідання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_5 (Т.2., а.с.115-117)

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Теренчук Є.М. просив суд позовні вимоги задовольнити, зазначив про те, що в договорі купівлі продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 не зазначено про те, що вказана квартира придбана за особисті кошти ОСОБА_2 . Стосовно поділу боргу, який було сплачено ОСОБА_2 , адвокат Теренчук Є.М. зазначив, що автомобілем, який було куплено за вищевказані кредитні кошти користувався лише ОСОБА_2 та він вчинив відчуження автомобіля, а отже вимога про стягнення половини суми заборгованості по кредитному договору з ОСОБА_4 є необґрунтованою. У зв`язку вищевикладеним просив суд відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Хоменко Я.І. в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_1 було пропущено строк позовної давності, оскільки остання звернулась до суду у березні 2019 року, хоча у спірній квартирі не проживає з липня 2015 року, що нею не заперечується. Квартира, яка на думку ОСОБА_1 підлягає поділу, оскільки була придбана у період шлюб, насправді була придбана на особисті кошти ОСОБА_2 , які були отримані в дар від батька ОСОБА_5 . Також вищевказана квартира має самочинні прибудови, що підтверджується довідкою ФОП ОСОБА_9 №4 від 18.01.2017 року та технічним паспортом на спірну квартиру від 18.01.2017 року, а отже не підлягає поділу. Щодо легкового автомобіля адвокат Хоменко Я.І. зазначила, що вказаний автомобіль наразі не є власністю ОСОБА_2 , правочин щодо його відчуження ніким не скасований та в силу Закону є дійсним. Стосовно рухомих речей, адвокат Хоменко Я.І. зазначила, що коли ОСОБА_4 пішла з квартири то вона забрала з собою речі, що були придбані у шлюбі, а саме газову плиту (можливо Арістон), мікрохвильову піч, частину кухонних меблів та меблів зі спальні. У зв`язку з вищевикладеним, представник ОСОБА_2 адвокат Хоменко Я.І. просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 , позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити, визнати борг за Кредитним договором №3269-002/08Р від 09.04.2008 року спільним боргом подружжя, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в сумі 50000 грн. за погашення ОСОБА_2 боргу за Кредитним договором №3269-002/08Р від 09.04.2008 року.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 про поділ майна подружжя не підлягають задоволенню на підставі наступного.

Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.04.2016 року, шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_2 , який було зареєстровано 02.03.2002 року, було розірвано. Рішення суду набрало законної сили 11.05.2016 року. (Т.1.,а.с.4-5)

Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_2 від 04.07.2017 року, виданого Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №112 встановлено, що ОСОБА_10 зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 04.07.2017 року та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_12 ». (Т.1., а.с.15)

Від шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_3 , видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №148. (Т.1., а.с.8)

Відповідно до довідки Роздільнського об`єднаного управління пенсійного фонду України Одеської області від 06.02.2019 року №361, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться на обліку в Роздільнянському об`єднаному управлінні Пенсійоного фонду України Одеської області та отримує спеціальну пенсію як інвалід з дитинства, 3 група. (Т.1., а.с.9)

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 від 29.05.2019 року, серії НОМЕР_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримує соціальну пенсію, оскільки є інвалідом 3 групи з дитинства. (Т.1., а.с.151)

На підставі договору купівлі - продажу квартири від 28.11.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області 28.11.2003 року та зареєстрованого в реєстрі за №3915 встановлено, що ОСОБА_2 придбав на праві приватної власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , площа якої 29,50 кв.м., житлова кімната 18,30 кв.м. Продаж зазначеної квартири проводився за 1076 грн. (Т.1., а.с.10)

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3759468 від 04.06.2004 року встановлено, що власником вищевказаної квартири є ОСОБА_2 . (Т.1., а.с.11)

Відповідно до акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 02.10.2018 року, складеного виконавчим комітетом Роздільнянської міської ради встановлено, що на момент обстеження квартири за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено, що ОСОБА_1 у зазначеній квартирі не проживає, її особистих речей на момент обстеження в квартирі не виявлено. З пояснень сусідів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 було прийнято до уваги, що ОСОБА_6 не проживає за вищевказаною адресою з 2016 року. (Т.1., а.с.62)

Відповідно до кредитного договору №3269-002/08Р від 09.04.2008 року встановлено, що ОСОБА_2 та АТ КБ «Правекс Банк» було укладено кредитний договір на придбання автомобіля, відповідно до договору купівлі продажу автомобіля № від 03.04.2008 року в сумі 14277 доларів США зі сплатою 11,99 відсотків річних. Кредит було надано ОСОБА_2 терміном з 09.04.2008 року до 09.04.2015 року. (Т.1.,а.с.64)

Відповідно до договору поруки №3269-002/08Р від 09.04.2008 року, ОСОБА_10 та АТ КБ «Правекс Банк» уклали договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_10 зобов`язалась у випадку невиконання або неналежного виконання ОСОБА_2 зобов`язань за Кредитним договором №3269-002/08Р від 09.04.2008 року виконати його зобов`язання перед Кредитором на умовах, у порядку і у строки, встановлені Кредитним договором. (Т.1., а.с.70-71)

17.08.2015 року ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № 3269-002/08Р від 09.04.2008 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 14277 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,99 % річних, з кінцевим терміном повернення 09.04.2015 року, з погашенням кредиту згідно умов кредитного договору. 04.02.2009 року між ОСОБА_2 та позивачем було укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 3269-002/08Р від 09.04.2008 року, яким було встановлено новий графік та розмір щомісячних платежів по кредиту. 19.04.2010 року з метою проведення реструктуризації поточної заборгованості відповідача за кредитним договором між сторонами було укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору, яким було встановлено новий графік та розмір щомісячних платежів по кредиту. В забезпечення повернення кредиту за кредитним договором між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_10 було укладено договір поруки № 3269-002/08Р від 09.04.2008 р., згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов`язань за кредитним договором. Відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Заборгованість відповідача ОСОБА_2 перед Банком станом на 17.06.2015 р. склала 12849,49 доларів США.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 02.07.2018 року прийнято відмову ПАТ КБ «ПравексБанк» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» від позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, провадження по справі закрито. Вищевказана ухвала суду мотивована тим, що 27.06.2018 року на адресу суду надійшли заяви директора ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та представника ПАТ КБ «Правекс Банк», відповідно до яких вони просять суд прийняти відмову від позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Правекс-Банк" (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія») до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та закрити провадження по цивільній справі №511/2284/15-ц, оскільки ОСОБА_2 добровільно задовольнив вимоги позивача. (Т.1., а.с.74-76)

Квитанція про сплату ОСОБА_2 100 000,00 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №3269-002/088Р від 09.04.2008 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» від 20.06.2018 року наявна в матеріалах справи. (Т.1, а.с.73)

Відповідно до Договору купівлі продажу №108ФТ-3867 від 21.01.2013 року встановлено, що ОСОБА_10 придбала у власність у Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ ДІСТРІБЬЮШН» вбудовану поверхню «HOTPOINT ARISTON PH 640 MST (PA), вартість якої 2133,33 грн., холодильник LG GN В392 СЕСА, вартість якого 4267,50 грн. та чайник ORIN ORK-0338, вартістю 204,42 грн. (Т.1., а.с.117)

Вищевказаний товар було отримано ОСОБА_10 , що підтверджується видатковою накладною №108ФТ 3867 від 21.01.2013 року. (Т.1., а.с.121)

Відповідно до комплексного договору добровільного страхування майна та відповідальності №583831 від 21.01.2013 року встановлено, що холодильник LG GN В392 СЕСА, вартість якого 4267,50 грн. було застраховано. (Т.1., а.с.118)

Відповідно до довідки начальника територіального сервісного центру №5146 від 29.05.2019 року №31/15/5146-Л-39/оп встановлено, що згідно даним Єдиного державного реєстру МВС України, транспортний засіб Chevrolet Aveo, 2008 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_6 , був зареєстрований в період з 04.04.2008 року по 07.02.2019 рік за ОСОБА_2 . 07.02.2019 року вищевказаний транспортний засіб перереєстрований на нового власника, ОСОБА_15 . (Т.1., а.с.125)

Відповідно до технічного паспорту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 18.01.2017 року суб`єктом господарювання ФОП ОСОБА_9 встановлено, що вищевказана двокімнатна квартира, житловою площею 31,20 кв.м., загальна площа 61,30 кв.м. є самочинно переобладнаною з однокімнатної квартири на двокімнатну квартиру. (Т.1., а.с.126-128)

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №73187256 від 17.11.2016 року встановлено, що двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 49,78 кв.м., житлова площа 31,02 кв.м., належить ОСОБА_2 , форма власності приватна. (Т.1., а.с.129-130)

Відповідно до витребуваної у приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Іванової А.Й. інформації, а саме копії договору купівлі продажу квартири від 28.11.2003 року за реєстровим номером АДРЕСА_3 ) та копії документів на підставі яких було посвідчено вищевказаний договір купівлі продажу квартири, було встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 18.07.2003 року, колишнього власника квартири за адресою: АДРЕСА_1 , площа зазначено квартири складає 47,80 кв.м.. (Т.1., а.с.188)

Відповідно до технічного паспорту квартири за адресою: АДРЕСА_1 , складеного Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомого майна, станом на липень 2003 року, загальна площа квартири складає 47,80 кв.м., житлова 18,30 кв.м., самочинні прибудови відсутні. (Т.1., а.с.188-189)

Відповідно до акту виконаних робіт від 07.05.2016 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_16 встановлено, що ОСОБА_16 було здійснено організацію роботи по встановленню чотирьох віконних конструкцій за адресою: АДРЕСА_1 . на загальну вартість 8000 грн. (Т.1., а.с.205)

Відповідно до Договору надання послуг від 16.11.2017 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Монтажники» встановлено, що сторонами була досягнута домовленість з ремонту водопровідних мереж та мереж водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 на загальну суму 7836,00 грн. (Т.1., а.с.206, 208)

Відповідно до Договору на виконання робіт від 15.08.2017 року встановлено, що ОСОБА_2 та підрядник ТОВ «Едікфом» було укладено договір на електромонтажні роботи за адресою: АДРЕСА_1 на загальну вартість 10000 грн. (Т.1., а.с.212-213)

Відповідно до Договору про надання послуг від 24.05.2018 року встановлено, що між ОСОБА_2 та ТОВ «Варан Вт» було укладено Договір на послуги з утеплення житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 на загальну суму 4700 грн. (Т.1., а.с.216,217)

Відповідно до наданого позивачкою звіту про визначення вартості однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , складеного суб`єктом оціночної діяльності «122/19 Товариством з обмеженою відповідальністю «Росла», станом на 18.01.2020 року встановлено, що вартість зазначено квартири, загальною площею 47,80 кв.м., житловою 18,30 кв.м., підсобною 29,50 кв.м., станом на 18.01.2020 року становить 305177 грн. (Т.2., а.с.6-7)

Відповідно до наданого відповідачем звіту про незалежну оцінку майна квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «АМК ТРАСТ» встановлено, що станом на 14.05.2020 року вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 47,8 кв.м., житловою 18,3 кв.м. становить 257881 грн. (Т.2., а.с.76-92)

На підставі договору дарування грошових коштів від 25.08.2003 року, вбачається, що ОСОБА_5 , 28.02.1951 року безоплатно надав у дар ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 грошові кошти в розмірі 600(шістсот) гривень для придбання останнім особистого житла. (Т.2., а.с.106)

На підставі договору дарування грошових коштів від 25.08.2002 року, вбачається, що ОСОБА_5 , 28.02.1951 року безоплатно надав у дар ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 грошові кошти в розмірі 500(п`ятсот) гривень для придбання останнім особистого житла. (Т.2., а.с.107)

Дані спірні правовідносини регулюються наступним нормами права.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

У силу частини першої статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі КпШС України), які були чинними на час виникнення правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку спадкування, за умовами статті 24 КпШС України є власністю кожного з них (роздільним майном).

Згідно зі статтею 28 КпШС України в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, їх частки є рівними.

Аналогічне положення закону закріплено й у статті 70 СК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічне положення міститься й в частині третій статті 368 ЦК України.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Конструкція статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя у судовому порядку у разі оспорювання ним поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

Згідно з частинами першою та другою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

У пункті 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Частиною 1 ст. 70 СК України, визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості (ст. ст. 77-78 ЦПК України) і це є її процесуальним обов`язком (ст. 12, 81 ЦПК України).

Відповідно до п. 30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

Оцінивши докази в сукупності, перевіривши їх відповідність нормам закону, суд прийшов до наступних висновків.

Що стосується доводів представника ОСОБА_2 адвоката Хоменко Я.І. стосовно пропуску ОСОБА_1 строку позовної давності звернення до суду з позовом про поділ майна подружжя, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на позивача.

У частині другій пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Отже, початком перебігу позовної давності встановлено день, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права.

Неподання позову про поділ майна, у тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які б підтверджували заперечення права одного з подружжя на набуте у період шлюбу майно, зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права і вказувати на початок перебігу позовної давності (постанова Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-258цс15).

Такий висновок зроблений постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2019 року, справа № 203/304/17.

Відповідно до пояснень ОСОБА_17 , наданих в поліції 18.05.2017 року, в першій декаді травня 2017 року ОСОБА_2 повідомив їй про те, що не бажає продавати спірну квартиру або переоформлювати її на спільну дитину та зазначив про те, що буде проживати у зазначеній квартирі зі своєю співмешканкою.

Зазначені доводи відповідачем не спростовані.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що відлік строку позовної давності при поділі майна колишнього подружжя через суд починається з моменту порушення права одного із співвласників іншим, а не датою розірвання шлюбу, а отже доводи представника ОСОБА_2 адвоката Хоменко Я.І. стосовно того, що ОСОБА_1 було пропущене строк звернення до суду, оскільки в позовних вимогах про розірвання шлюбу, а в подальшому й у рішенні Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.04.2016 року останньою було зазначено, що вона не проживає у спірній квартирі з липня 2015 року є хибними.

Що стосується поділу рухомого майна, суд зазначає наступне.

Позивачкою ОСОБА_1 було заявлено вимогу стосовно поділу рухомого майна, а саме: холодильнику LG GN В392СЕСАЮ, варочної поверхні Ariston ph 64 ОМSТ, кухні «Престиж»; визнати за відповідачем право власності на: меблеву стінку «Фараон», прихожу «Валентина», кухонний куток м`який та гардероб, автомобіль марки Chevrolet Aveo, 2008 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Однак, суд зазначає, що майно, яке позивачка вважає спільним майном подружжя та просила поділити між нею та відповідачем є рухомим і неподільним. Визначити варіанти поділу зазначеного майна, необхідність сплати грошової компенсації та її розмір неможливо, тому що сторонами не надано доказів щодо наявності цього майна, його вартості та місця знаходження. Отже в задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити.

Що стосується вимоги позивачки ОСОБА_1 стосовно поділу спільного сумісного з відповідачем ОСОБА_2 майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, 28.11.2003 року на підставі договору купівлі - продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області 28.11.2003 року та зареєстрованого в реєстрі за №3915 ОСОБА_2 придбав на праві приватної власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , площа якої 29,50 кв.м., житлова кімната 18,30 кв.м.

Вищевказана квартира була придбана в період шлюбу з ОСОБА_1 .

Однак, відповідно до технічного паспорту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 18.01.2017 року суб`єктом господарювання ФОП ОСОБА_9 встановлено, що вищевказана двокімнатна квартира, загальною житловою площею 31,20 кв.м., загальна площа 61,30 кв.м. є самочинно переобладнаною з однокімнатної квартири на двокімнатну квартиру.

В розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки внаслідок таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

При цьому за змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна.

Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 1328цс15.

У зв`язку з вищевикладеним, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 є самочинно переобладнаною у двокімнатну квартиру, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 стосовно поділу спірної квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного судом не розглядаються доводи відповідача щодо належності йому спірної квартири на праві особистої приватної власності.

Стосовно вимоги ОСОБА_2 про визнання боргу за Кредитним договором №3269-002/08Р від 09.04.2008 року спільним боргом подружжя, стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації в сумі 50000,00 грн. за погашення ОСОБА_2 боргу за Кредитним договором №3269-002/08Р від 09.04.2008 року та поділу автомобіля, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що дійсно до кредитного договору №3269-002/08Р від 09.04.2008 року між ОСОБА_2 та АТ КБ «Правекс Банк» було укладено кредитний договір на придбання автомобіля, відповідно до договору купівлі продажу автомобіля № від 03.04.2008 року в сумі 14277 доларів США зі сплатою 11,99 відсотків річних. Кредит було надано ОСОБА_2 терміном з 09.04.2008 року до 09.04.2015 року, в якому ОСОБА_1 виступила поручителем та зобов`язалась у випадку невиконання або неналежного виконання ОСОБА_2 зобов`язань за Кредитним договором №3269-002/08Р від 09.04.2008 року виконати його зобов`язання перед Кредитором на умовах, у порядку і у строки, встановлені Кредитним договором.

В подальшому АТ КБ «Правекс Банк» звернувся до суду з вимогою про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за вищевказаним договором, однак ОСОБА_2 добровільно задовольнив вимоги Банку та сплатив 100000 грн.

Як встановлено з кредитного договору, гроші були взяті для придбання спірного автомобіля.

За кредитні кошти ОСОБА_2 придбав у 2008 році автомобіль марки CHEVROLET AVEO, 2008 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

На даний час, що підтверджується листом начальника територіального сервісного центру №5146 від 29.05.2019 року №31/15/5146-Л-39/оп, вищевказаний транспортний засіб, марки Chevrolet Aveo, 2008 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_6 , 07.02.2019 року перереєстрований на нового власника, ОСОБА_15 .

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

У подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержаний за рахунок останніх автомобіль, внаслідок укладення кредитного договору, також виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники.

Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі № 6-486цс16 та від 14 вересня 2016 року у справі № 6-539цс16.

У зв`язку з вищевикладеним, оскільки кредитні кошти, які були отримані подружжям на підставі кредитного договору №3269-002/08Р від 09.04.2008 року для придбання автомобіля марки Chevrolet Aveo, 2008 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_6 були повернуті кредитору особисто ОСОБА_2 останній користувався спірним автомобілем та в подальшому здійснив його відчуження без згоди позивача та без плати позивачу компенсації вартості відчуженого автомобіля, враховуючи що позивач не просить стягнути на свою користь з відповідача таку грошову компенсації вартості її долі в автомобілі, суд вважає необхідним у задоволенні зустрічного позову відмовити в повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 09.04.2019 року позивачці ОСОБА_1 було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення по справі на підставі ст. 8 ЗУ «Про судовий збір», суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_7 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави недоплачену суму судового збору в розмірі 1485,11 грн., що становить 1% від ціни позову.

Керуючись ст.ст. 3-7,10-13,18,76-83,95,133,141,174,213,228,229,241-246,258,259,263-268,272,273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовити повністю.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_7 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1485,11 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 16.11.2020 року.

Суддя І. В. Бобровська