ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 року

м. Харків

справа № 613/304/20

провадження № 22-ц/ 818/4595/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,

сторони справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 16 червня 2020 року, ухвалене у складі судді Шалімова Д.В.,

УСТАНОВИВ:

У березні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № б/н від 03.05.2019 в розмірі 15255,63 грн та судових витрат.

Позов мотивований тим, що 3 травня 2018 року між Банком та ОСОБА_1 укладено договір № б/н про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг» і «Тарифів банку», які викладені на банківському сайті. Позивач зазначив, що за умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. Банк в повному обсязі виконав свої зобов`язання за Договором, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач взятих на себе за договором зобов`язань належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 25.12.2019 має заборгованість у розмірі 15255,63 грн, яка складається з: 10425,02 грн - заборгованість за тілом кредиту (яка складається з простроченого тіла кредиту), 765,08 грн заборгованість за простроченими відсотками, 2862,88 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, а також 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 702,65 грн. - штрафу (процентна складова).

Заочним рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 16 червня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором б/н у розмірі 10425,02 грн та судовий збір у розмірі 1429,36 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції послався на те, що відповідач взятих на себе за Договором зобов`язань щодо повернення фактично отриманих та використаних у кредит коштів належним чином не виконав, правовими наслідками чого є стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10425,02 грн. Відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне повернення коштів є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині, оскільки наданий Банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку не містять підпису відповідача.

В апеляційній скарзі Крилова О.Л., яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду в частині відмовлених позовних вимогах скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити. У якості доводів апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції правильно було встановлено, що Банк надав відповідачу кредитні кошти, а відповідач свої зобов`язання не виконав, кредитні кошти не повернув. Зазначає, що підписавши анкету-заяву приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. Також вказує на те, що підписавши Паспорт споживчого кредиту сторони погодили оплату процентів за користування кредитним коштами, а також розмір процентної ставки, штрафів. Тобто сторонами були досягнуті усі істотні умови договору. Крім того, суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні нарахованих відсотків за ст. 625 ЦК України.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

В письмових поясненнях Полфьорова Я.В., яка діє в інтересах Банку, наполягає на задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками та штрафами, та зазначає, що разом з анкетою-заявою відповідач підписав Паспорт споживчого кредиту, у якому зазначені основні умови кредитування. Тобто, сторони при укладенні кредитного договору досягли згоди з усіх істотних умов договору, проте суд першої інстанції на це уваги не звернув. Відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна» та встановлено кредитний ліміт. Строк виданої картки до останнього дня 11/21. Згідно підписаного відповідачем Паспорту споживчого кредиту, зазначено відсоткова ставка за користування кредитними коштами в розмірі 43,2% (річних), що є 3,6% на місяць. З розрахунку заборгованості вбачається, що банком нарахована суму відсотків в межах строку кредитування у сумі 765,08 грн. Крім того, відповідно до Паспорту споживчого кредиту зазначено розмір та порядок нарахування штрафу при порушенні строків платежів по грошовим зобов`язанням, а саме: 500 грн - фіксована частина та 702,65 грн (10425,02 грн (прострочене тіло) + 765,08 (прострочені відсотки) + 2862,88 (заборгованість за відсотками згідно ст.. 625 ЦК України) = 14052,98 / 100 * 5 = 702,65 грн процентна складова, а всього 1202,65 (500+702,65). Доказів належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором матеріали справи не містять та як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, письмових пояснень до неї в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до п.п. 3,4 ч.1, ч.2 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Судовим розглядом установлено, що 03.09.2018 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву та своїм підписом у заяві підтвердив, що підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. Також відповідач зобов`язався зі змінами знайомитися самостійно на офіційному сайті, про що свідчить копія анкети-заяви (а.с. 10).

На підтвердження виникнення між сторонами у справі кредитних правовідносин, Банк, окрім заяви позичальника, надав Паспорт споживчого, підписану ОСОБА_1 (а.с. 11-12).

Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 25.12.2019 року утворилася заборгованість у розмірі 15255,63 грн., з яких: 10425,02 грн - заборгованість за тілом кредиту (яка складається з простроченого тіла кредиту), 765,08 грн заборгованість за простроченими відсотками, 2862,88 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, а також 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 702,65 грн. - штрафу (процентна складова).

Також позивачем надано копії Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 14-30) та Витяг з Тарифів банку (а.с.13), в яких відсутні відомості від якого числа дана документації та в який проміжок часу вона діяла.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Обгрунтовуючи свої вимоги в частині стягнення прострочених відсотків, відсотків згідно ст. 625 ЦК України та штрафів, банк посилався на Паспорт споживчого кредиту, у якому зазначені умови кредитування та який підписаний відповідачем.

Оскільки в указаних вище документах, підписаних відповідачем, визначений розмір процентної ставки за користування кредитом та штраф, судова колегія вважає, що сторони погодили умови договору кредиту в частині розміру процентів за користування кредитом та штрафу за порушення зобов`язань за договором. Тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Відповідно до п.4 Паспорту процентна ставка за межами пільгового періоду встановлюється у розмірі 43,2% для карт Універсальна та 42% для карт Універсальна ГОЛД.

Згідно з наданим Банком розрахунку та письмових пояснень до апеляційної скарги розмір процентів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 станом на 25.12.2019, складає 765,08 грн.

Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Згідно п.6 Паспорту штраф за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою становить 500 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій та підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь банку у сумі 1059,50 грн.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином якщо строк кредитування закінчився або кредитор реалізував своє право на дострокове повернення кредиту, то з цього моменту припиняється нарахування процентів за кредитом і позичальник зобов`язаний сплатити неустойку та суми передбачені статтею 625 ЦК України.

У письмових поясненнях Полфьорова Я.В., яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», зазначила, що відповідачу було відкрито рахунок, встановлено кредитний ліміт та видана кредитна картка. В подальшому картка неодноразово перевипускалася Банком, остання картка видана строком дії до останнього дня 11/21.

З матеріалів справи вбачається, що Банк звернувся до суду з позовом у березні 2020 року, тобто до спливу строку кредитування, тому має право на стягнення відсотків нарахованих на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України з моменту пред`явлення вимоги про дострокове повернення суми заборгованості за кредитом (звернення до суду з дійсним позовом) . Проте за змістом позовної заяви вимоги про стягнення відсотків нарахованих на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України пред`явлені станом на 25.12.2019.

З огляду на вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком суду про відмову у задоволені позову в частині стягнення неустойки та відсотків, нарахованих на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України

З огляду на вище викладене, апеляційна скарга Криловорї О.Л., яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог щодо стягнення процентів за користування кредитом та штрафів - скасуванню, з ухваленням у цій частині нової постанови про стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованості за процентами станом на 25.12.2019 у розмірі 765,08 грн, а також штрафів у розмірі 1059,50 грн.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.367 ЦПК України).

Рішення суду не оскаржувалось сторонами в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту, тому в цій частині колегією суддів не переглядалося.

Відповідно до частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За результатами перегляду справи Харківським апеляційним судом позов Банку задоволений на 80,30 %, при подачі позовної заяви Банк сплатив 2102 грн (а.с. 1), тому з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь Банку 1687,90 грн судового збору замість стягнутих за рішенням суду 1429,36 грн за подачу позовної заяви. Апеляційна скарга Банку визнана судом обґрунтованою на 37,77 %, при її подачі Банк сплатив 3153 грн (а.с. 112), тому з ОСОБА_1 на користь Банку підлягає стягненню 1190,89 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, також підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нової постанови.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», задовольнити частково.

Заочне рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 3 липня 2020 року змінити, скасувавши в частині відмови у задоволені позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за процентами та штрафами і в частині стягнення судового збору.

Ухвалити в цій частині нову постанову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість заборгованості за простроченими відсотками за кредитним договором без номеру від 03.05.2018 у розмірі 765 (сімсот шістдесят п`ять) гривень 08 (вісім) копійок та 1059 (одна тисяча п`ятдесят дев`ять) гривень 50 (п`ятдесят) копійок штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 2878 (дві тисячі вісімсот сімдесят вісім) гривень 79 (сімдесят дев`ять) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 13 листопада 2020 року.

Головуючий - О.Ю. Тичкова

Судді - Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина