Справа № 131/785/16-ц
Провадження № 4-с/135/8/20
У Х В А Л А

іменем України

06.11.2020 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Волошиної Т.В.,

за участі секретаря судових засідань Басараб О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижині Вінницької області в приміщенні суду скаргу ОСОБА_1 про визнання дій, рішень головного державного виконавця Ладижинського міського відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Буріліної Людмили Валеріївни неправомірними та скасування рішень, заінтересована особа ОСОБА_2

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

представник заявника ОСОБА_3 ,

представник заінтересованої особи Бодачевська М.В.,

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст вимог скарги.

20 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною вище скаргою, в якій просить визнати неправомірною та скасувати постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 від 18.09.2020 та визнати неправомірним та скасувати розрахунок заборгованості від 18.09.2020 за №7655, здійснені головним державним виконавцем Ладижинського міського відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Буріліною Л.В. по виконавчому провадженню №52772267.

На обґрунтування скарги посилається на те, що на примусовому виконанні Ладижинського міського відділу ДВС знаходиться виконавче провадження №52772267 відкрите на підставі виконавчого листа №131/785/16-ц від 12.10.2016, виданого Ладижинським міським судом Вінницької області з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2/9 частини всіх видів доходів (ВП №52772267). 26.09.2020 він отримав винесену головним державним виконавцем Буріліною Л.В. постанову від 18.09.2020 про арешт майна боржника. В даній постанові вказувалося про наявність в ОСОБА_1 боргу по аліментах в сумі 127 579 грн 24 коп. Також разом з постановою додавався розрахунок заборгованості від 18.09.2020 за №7655, згідно з яким йому з вересня 2019 року по серпень 2020 року нараховано заборгованість в сумі 127 579 грн 24 коп.

Вважає вказану вище постанову та розрахунок заборгованості протиправними та такими, що підлягають до скасування з тих підстав, що державний виконавець Буріліна Л.В. не мала жодного права виносити вказану постанову, оскільки в неї не було матеріалів виконавчого провадження, на підставі яких би вона це робила, адже матеріали виконавчого провадження ВП 52772267 були витребувані Ладижинським міським судом Вінницької області станом на дату винесення постанови про арешт та на дату здійснення нового розрахунку заборгованості 18.09.2020 та знаходилися в суді. Тому, в державного виконавця Буріліної Л.В. не було документів, по яким вона могла б зробити розрахунок заборгованості по аліментам та виносити постанову про арешт майна боржника. Також зазначає, що заборгованість по аліментах, на яку посилається ОСОБА_6 (127 579 грн 24 коп.) утворилася з незалежних від ОСОБА_1 причин, а внаслідок дій та рішень посадових осіб органів ДВС, окрім того, він не згоден з наявністю у нього заборгованості по аліментах, та навпаки вважає, що в нього існує переплата по сплаті аліментів. Крім того, вважає, оскільки в даний час ним в суді оскаржується розрахунок заборгованості, здійснений ОСОБА_6 , до винесення по справі рішення суду, вважає, що остання не мала права виносити постанову про арешт майна боржника від 18.09.2020 та здійснювати розрахунок заборгованості від 18.09.2020, а тому вказана постанова та розрахунок є протиправними та такими, що підлягають до скасування.

ІІ. Позиція суб`єкта оскарження головного державного виконавця Ладижинського міського відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Буріліної Л.В.

28.10.2020 суб`єктом оскарження подано на адресу суду письмові пояснення, у яких вона зазначила, що з даною скаргою боржника не погоджується і вважає її безпідставною.

Однак, 05.11.2020 на адресу суду надійшла заява від головного державного виконавця Ладижинського МВ ДВС Буріліної Л.В. про розгляд справи без її участі та письмові пояснення, у яких зазначила, що 29.10.2020 начальником Ладижинського МВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) було проведено перевірку матеріалів виконавчого провадження №52772267 та прийнято рішення скасувати постанову головного державного виконавця Буріліної Л.В. «про арешт майна боржника» від 18.09.2020 та «постанову про арешт майна боржника» від 23.09.2020.

III. Пояснення учасників у справі.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 адвокат Зубань О.О., позицію якого підтримав ОСОБА_1 скаргу підтримав частково, пояснивши, що враховуючи те, що 29.10.2020 начальником Ладижинського МВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) було проведено перевірку матеріалів виконавчого провадження №52772267 та прийнято рішення скасувати постанову головного державного виконавця Буріліної Л.В. «про арешт майна боржника» від 18.09.2020 він просив закрити провадження в цій частині вимог, оскільки відсутній спір.

Разом з тим щодо розрахунку заборгованості від 18.09.2020 за №7655, на підставі якого було винесено постанову про арешт майна від 18.09.2020 представник скаржника вважає його незаконним та просить скасувати, адже своїм рішенням про скасування постанови про арешт майна Ладижинський ВДВС фактично визнав, що даний розрахунок є незаконним. Окрім того, посилався на ухвалу Ладижинського міського суду від 01.10.2020, якою скаргу ОСОБА_1 про визнання дій, рішень державного виконавця неправомірними та скасування рішень задоволено та визнано неправомірною та скасовано постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_1 від 15.06.2020, винесену головним державним виконавцем Ладижинського міського відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Буріліною Д.В. по виконавчому провадженню №52772267, а також визнано неправомірним та скасовано розрахунок заборгованості від 12.06.2020 за №5499, адже в розрахунок заборгованості від 12.06.2020 входила та ж сума, яка була внесена і до оскаржуваного розрахунку заборгованості від 18.09.2020. Також зазначає, що оскаржуваний розрахунок здійснювався без врахування ухвали суду від 01.10.2020 та зроблених в ній висновків про порушення порядку передачі виконавчого провадження від одного державного виконавця до іншого та допущених у даному виконавчому провадженні допущено ряд істотних процесуальних порушень. Зокрема, у матеріалах виконавчого провадження немає постанови про передачу виконавчого провадження від одного державного виконавця, а отже головний державний виконавець Буріліна Л.В. не мала права здійснювати розрахунок заборгованості від 18.09.2020 і виносити постанову про арешт майна від 18.09.2020. А тому вважає, вказаний розрахунок заборгованості незаконним і просить його скасувати.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_7 адвокат Бодачевська М.В. заперечувала щодо задоволення даної скарги, адже вважає, що головний державний виконавець Буріліна Л.В. вірно здійснила розрахунок заборгованості від 18.09.2020. Окрім того, зазначила, що в ухвалі суду від 01.10.2020 підставою скасування розрахунку заборгованості була не сума, а порушення умов передачі виконавчого провадження від одного державного виконавця до іншого. Вважає, що скасування постанови про арешт майна від 18.09.2020 здійсненого 29.10.2020 начальником Ладижинського МВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) не свідчить про те, що було невірно здійснено розрахунок заборгованості, адже спочатку здійснювався відповідний розрахунок заборгованості, а вже потім виносилася постанова про арешт майна. Враховуючи викладене вище, просила суд відмовити в задоволенні скарги.

IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

12.10.2016 Ладижинським міським судом Вінницької області було видано виконавчий лист №131/785/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2/9 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.04.2016 щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою про відкриття провадження від 25.10.2016 старшим державним виконавцем Ладижинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Пекною Я.М. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №131/785/16-ц, виданого 12.10.2016.

Згідно з постановою про передачу виконавчого провадження від 26.12.2019 головним державним виконавцем Ладижинського міського відділу управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Буріліною Л.В. постановлено передати виконавчий документ № 131/785/16-ц, виданий 12.10.2016 Ладижинському міському відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) у строк до 26.12.2019.

Постановою про прийняття виконавчого провадження від 09.01.2020 головним державним виконавцем Ладижинського міського відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Буріліною Л.В. прийнято дане виконавче провадження.

18.09.2020 головним державним виконавцем Ладижинського міського відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Буріліною Л.В. винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа №131/785/16-ц від 12.10.2016.

З копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів сформованого ОСОБА_8 18.09.2020 №7655 сукупний розмір заборгованості по аліментах боржника ОСОБА_1 з вересня 2019 року по серпень 2020 року становить 127 579 грн 24 коп.

18.09.2020 головним державним виконавцем Ладижинського міського відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Буріліною Л.В. було направлено ОСОБА_1 для виконання та відома постанову від 18.09.2020.

V. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування на всій території України у випадках, установлених міжнародними договорами, згода та обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно з частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Виходячи з наведеного, судовий контроль за виконанням судових рішень при розгляді скарг на дії державного виконавця полягає у перевірці дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, а будь-які спори сторін виконавчого провадження стосовно розміру нарахованої заборгованості по аліментам мають бути розглянуті судом в порядку позовного провадження за зверненням таких осіб.

Щодо скарги в частині визнання неправомірною та скасування постанови про арешт майна боржника ОСОБА_1 від 18.09.2020, винесеної головним державним виконавцем Ладижинського міського відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Буріліною Л.В. по виконавчому провадженню №52772267 суд зазначає наступне.

29.10.2020 начальником Ладижинського МВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) Зайком Т.В. винесено постанову про скасування процесуального документа, постанову головного державного виконавця Буріліної Л.В. «про арешт майна боржника» від 18.09.2020, а тому в цій частині скарги слід закрити провадження за відсутністю предмету спору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Щодо скарги в частині розрахунку заборгованості сформованого 18.09.2020 за №7655, здійсненого головним державним виконавцем Ладижинського міського відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Буріліною Л.В. по виконавчому провадженню №52772267 суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику, зокрема, за заявою сторін виконавчого провадження.

Відповідно до розділу XVI п. 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року (далі Інструкція) виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

В судовому засіданні встановлено, що оскаржуваний розрахунок заборгованості від 18.09.2020 був винесений головним державним виконавцем Буріліною Л.В. при наявності в матеріалах виконавчого провадження розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 12.06.2020, який оскаржувався до суду і станом на 18.09.2020 не був скасований, а тому підстав для винесення нового розрахунку у державного виконавця не було.

Крім того, суд звертає увагу на те, що 01.10.2020 ухвалою суду було скасовано зазначений від 12.06.2020 розрахунок заборгованості по аліментах як такий, що є неправомірним.

Водночас суд бере до уваги доводи ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3 як на підставу для визнання неправомірним та скасування розрахунку заборгованості від 12.06.2020 в частині того, що вказане рішення державного виконавця було прийнято із процесуальними порушеннями Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень», що затверджена наказом Міністерства юстиції України від № 512/5 (далі Інструкції) під час передачі виконавчого провадження від одного державного виконавця іншому.

Згідно з п. 3 розділу V «Інструкції з організації примусового виконання рішень», що затверджена наказом Міністерства юстиції України від № 512/5 (далі Інструкції) виконавче провадження може бути передано від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу державної виконавчої служби.

Згідно з п. 5 розділу V Інструкції виконавче провадження передається від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу державної виконавчої служби у разі: хвороби державного виконавця, його перебування у відрядженні чи відпустці; звільнення чи відсторонення від посади державного виконавця; включення державного виконавця до складу виконавчої групи при іншому органі державної виконавчої служби; відводу (самовідводу) державного виконавця відповідно до Закону; утворення виконавчої групи між державними виконавцями одного органу державної виконавчої служби; наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення.

Передача виконавчого провадження від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу державної виконавчої служби чи виконавчої групи, між державними виконавцями одного органу державної виконавчої служби здійснюється за письмовим дорученням начальника цього органу державної виконавчої служби чи керівника виконавчої групи. Про прийняття виконавчого провадження до виконання державний виконавець, якому воно передано, виносить відповідну постанову.

В порушення зазначених вимог Інструкції матеріали виконавчого провадження не містять письмового доручення начальника державної виконавчої служби про передачу виконавчого провадження від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу державної виконавчої служби із зазначенням підстав такої передачі.

Також сам розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 18.09.2020 містить помилки у періоді, за який зроблена заборгованість. Зокрема, двічі зазначено нарахування за вересень місяць 2019 року, а за листопад 2019 року нарахування відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. ст. 260, 447, 448, 450, 451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання дій, рішень головного державного виконавця Ладижинського міського відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Буріліної Людмили Валеріївни, заінтересована особа ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірним та скасувати розрахунок заборгованості від 18.09.2020 за №7655, здійснений головним державним виконавцем Ладижинського міського відділу державної виконавчої служби Центрально- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Буріліною Людмилою Валеріївною по виконавчому провадженню №52772267.

Закрити провадження у справі в частині скарги про визнання неправомірною та скасування постанови про арешт майна боржника ОСОБА_1 від 18.09.2020, винесеної головним державним виконавцем Ладижинського міського відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Буріліною Людмилою Валеріївною по виконавчому провадженню №52772267 у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя