ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/5723/20Головуючий у 1-й інстанції Грицай К.М.
Провадження № 22-ц/817/932/20 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

за участі секретаря - Костів Х.Ю.

та сторін -представника ОСОБА_1 - адвоката Боднар О.В., представника ОСОБА_2 - адвоката Майка М.Б., представника Тернопільського міського відділу ДВС Південо-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) - Гнатюк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/5723/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 серпня 2020 року, ухваленого суддею Грицай К.М., у справі за скаргою ОСОБА_2 на рішення державного виконавця Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Південо-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), заінтересована особа ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

у червні 2020 року скаржник ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на рішення державного виконавця Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), заінтересована особа ОСОБА_1 .

В обґрунтування скарги посилається на те, що за судовим наказом Тернопільського міськрайонного суду від 22.04.2020 року № 607/5723/20 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 02.04.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

З ОСОБА_2 проводиться стягнення з заробітної плати згідно виконавчого провадження № 62191188, відкритого Тернопільським міським відділом Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.05.2020 року.

04.06.2020 року було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника з 04.06.2020 року у розмірі 50 % нарахованої заробітної плати після утримання податків і зборів та єдиного внеску на ЗДС страхування одночасно здійснюється відрахування у розмірі 1/4 усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Дані постанови адресовані за місцем роботи боржника, одна направлена у Тернопільський національний економічний університет, а іншу направлена в Національний Банк України.

Так, визначена у постановах сума, яка буде вираховуватись із винагороди в ТНЕУ та НБУ є надто високою і буде перевищувати максимальний розмір призначених аліментів, крім того, боржник займає посаду члена ради у НБУ та отримує не заробітну плату, а винагороду, даний вид доходу не включений до визначеного постановою Кабінету Міністрів України № 146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб" від 26.02.1993 року, тому вважає, що відсутні підстави для врахування даної винагороди, що одержується ним від держави, при стягненні аліментів. Вважає, таке втручання органів виконавчої служби в його майнові права незаконним, а постанови незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 серпня 2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 на рішення державного виконавця Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Південо-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), заінтересована особа ОСОБА_1 - відмовлено

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 25 серпня 2020 року та постановити нове рішення, яким визнати протиправним та скасувати постанову від 4.06.2020 року ВП №6291188 Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південо-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у Тернопільському національному економічному університеті; постанову від 04.06.2020 року ВП № 6291188 Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південо-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у Національному банку України.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що згідно до довідок про доходи № 2312, № 2313, № 2314 його дохід з січня по квітень 2020 року становить 74742, 06 грн, а винагорода у НБУ за 2019 рік становить 1470922 грн.

В зв`язку з цим визначена у постановах сума, яка буде стягуватися з винагороди НБУ та заробітної плати в ТНЕУ є надто високою і буде перевищувати максимальний розмір призначених аліментів.

Отримана скаржником винагорода як члена Ради НБУ не включена до визначеного постановою КМ України № 146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб" від 26 лютого 1993 року - тому відсутні підстави для врахування даної винагороди, що одержується ним від держави, при стягненні чи призначені аліментів.

Тернопільський міський відділ Державної виконавчої служби Південо-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 в якому зазначив, що у зв`язку з тим, що згідно судового наказу № 607/5723/20 від 22.04.2020 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом з ОСОБА_2 підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 усіх видів його заробітку, то у відповідності до ст. 68 Закону України "Про виконавче провадження" 04.06.2020 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника, копії яких направлено для виконання у Тернопільський національний економічний університет та Національний банк України.

У довідці від 06.07.2020 року надані Національним банком України вказано розмір винагороди отриманої ОСОБА_2 у період з квітня по червень 2020 року, конкретний вид винагороди не зазначено.

Станом на 05.11.2020 року заборгованість по аліментах відсутня.

Надмірно стягнені кошти за аліменти в сумі 20088,5 грн. та 3664,38 грн. повернуті боржнику 06.10.2020 року, 04.11.2020 року.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат Майка М.Б. апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених в ній.

Представник ОСОБА_1 адвокат Боднар О.В. та представник Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Південо-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) - Гнатюк Н.В. апеляційну скаргу ОСОБА_2 не визнали, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, яка пояснила, що станом на день подання скарги від підприємств, до яких було направлено постанови виконавця від 04.06.2020 року ВП № 62191188, не було отримано щомісячний звіт для здійснення контролю державним виконавцем за правильним і своєчасним відрахуванням із заробітної плати та інших доходів боржника, тому державному виконавцю не було відомо щодо конкретної суми доходів, які стягнуті згідно виконавчого листа. Також, пояснила, що на час відкриття виконавчого провадження існувала заборгованість зі сплати аліментів за минулі місяці, а переплата в сумі 14605,75 грн. утворилась лише станом на серпень 2020 року.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для скасування оскаржуваних постанов державного виконавця від 04.06.2010 року у виконавчому провадженні ВП № 62191188.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів.

Відповідно до ч. 5 статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно ч. 1 статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

В порядку розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», ст. 447 ЦПК України, передбачено право сторін виконавчого провадження звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п.7 Постанови № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року, роз`яснює, що у разі визнання неправомірними рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Судом встановлено, що судовим наказом Тернопільського міськрайонного суду від 22.04.2020 року № 607/5723/20 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 02.04.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

28.05.2020 року державним виконавцем Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання судового наказу Тернопільського міськрайонного суду від 22.04.2020 року №607/5723/20.

04.06.2020 року державним виконавцем Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Гнатюк Н.В. винесено постанови ВП № 62191188 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, згідно якої постановлено звернути стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 , що отримує дохід у Національному Банку України та Тернопільському національному економічному університеті та здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства у розмірі 50 % від нарахованої заробітної плати після утримання податків і зборів та єдиного внеску на ЗДС страхування одночасно здійснюючи відрахування у розмірі 1/4 однієї чверті усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Вказані постанови були направлені сторонам виконавчого провадження та для виконання згідно супровідних листів від 04.06.2020 року № 51710.

Довідкою про доходи від 19.05.2020 року № 2314 підтверджено, що боржник ОСОБА_2 працює у Тернопільському національному економічному університеті та отримав дохід за січень - квітень 2020 року в сумі 74742,06 коп.

ОСОБА_2 дійсно працює в НБУ та його дохід за квітень-травень 2020 року становить 278190 грн (довідка НБУ від 24.06.2020 року).

Національним Банком України на запит державного виконавця направлено довідку від 06.07.2020 року, згідно якої розмір нарахованої винагороди ОСОБА_2 за квітень 139095,00 грн., травень - 139095,00 грн. червень - 2020 року - 139095,00 грн., розмір утриманих аліментів 55985,73 грн.

Згідно розрахунку заборгованості від 20.08.2020 року, наданого державним виконавцем ОСОБА_2 , числиться переплата по аліментах в сумі 14605,76 грн.

10 липня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до державного виконавця із заявою про повернення розміру надмірно стягнутих аліментів.

Надмірно стягнені кошти за аліменти в сумі 20088,5 грн. та 3664,38 грн. були повернуті боржнику 06.10.2020 року, 04.11.2020 року.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. (ч. 1 ст. 447 ЦПК України)

Відповідно до ч. 2 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження", із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника,майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Згідно п.п. 2 розділу XVI «Інструкції з організації примусового виконання рішень» від 02.04.2012 року № 512/5, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, зазначено, що у разі якщо боржник отримує заробіток (доходи) у різних місцях, відрахування аліментів із кожного виду виплат здійснюється за окремими постановами про звернення стягнення на доходи боржника згідно з розміром утримання, визначеним виконавчим документом.

Якщо з боржника стягуються аліменти на утримання трьох і більше дітей, а також якщо наявна заборгованість зі сплати аліментів за минулий час, виконавець у постанові зазначає про стягнення 50% із заробітку боржника для забезпечення поточних платежів. Заборгованість за минулий час у таких випадках може бути погашена шляхом звернення стягнення на майно боржника.

Пунктом 3розділу Х «Інструкції з організації примусового виконання рішень» від 02.04.2012 року № 512/5, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, визначено вимоги до постанови виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію і інші доходи боржника.

Згідно 4, 8 розділу Х даної «Інструкції з організації примусового виконання рішень» контроль за правильним і своєчасним відрахуванням із заробітної плати та інших доходів боржника здійснюється виконавцем за власною ініціативою, в тому числі за заявою стягувача шляхом перевірки правильності та своєчасності відрахувань підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами та фізичними особами - підприємцями, з якими боржник перебуває у трудових відносинах, про що складається відповідний акт.

За кожною постановою про стягнення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, з якими боржник перебуває у трудових відносинах, щомісяця та після закінчення строку відповідних виплат або у разі звільнення працівника подається окремий звіт про здійснені відрахування та виплати за встановленою формою.

Безпідставними є доводи скаржника щодо не включення винагороди, яку він отримує у Національному Банку України до доходу, з якого утримуються аліменти, оскільки постановою Кабінету Міністрів України № 146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб" від 26.02.1993, визначено, що утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, так і з інших видів заробітку(п.19).

Частиною 3 статті 451 ЦПК України зазначено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчиненні відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що постанови державного виконавця від 04.06.2020року у виконавчому провадженні ВП № 62191188 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію і інші доходи боржника ОСОБА_2 у Тернопільському національному економічному університеті та у Національному Банку України винесені відповідно до вимог ч. 2 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" та «Інструкції з організації примусового виконання рішень» від 02.04.2012 року №512/5, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, тому за вказаних обставин судом не здобуто доказів порушення рішеннями державного виконавця прав чи свобод ОСОБА_2 при виконанні судового наказу Тернопільського міськрайонного суду від 22.04.2020 року №607/5723/20.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 серпня 2020 постановлена з дотриманням вимог процесуального закону, підстави для її скасування - відсутні, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

У відповідності до ч.2, п.2, ст. 141ЦПК України судові витрати покласти на сторони в межах ними понесеними.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 серпня 2020 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесеними.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 листопада 2020 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

Н.М. Храпак