Справа № 156/1111/20
№ провадження 2/156/494/20
У х в а л а
"13" листопада 2020 р. смт. Іваничі
Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Федечко М.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Державна нотаріальна контора Іваничівського районного нотаріального округу про усунення від права на спадкування та визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом -
Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить: усунути від права на спадкування усього нерухомого майна, що належало спадкодавцеві ОСОБА_5 на момент відкриття спадщини спадкоємців-відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ; визнати свідоцтва про право на спадщину за законом видані Іваничівською державною нотаріальною конторою 17 лютого 2020 року відповідачам недійсними; визнати недійсними заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про прийняття спадщини, заяву ОСОБА_4 про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2 ; зобов`язати Іваничівську державну нотаріальну контору переоформити усю спадщину спадкодавця ОСОБА_5 на позивача та видати їй свідоцтва про право на спадщину за законом.
Подана заява не відповідає вимогам ЦПК та підлягає залишення без руху, виходячи з наступного.
Так, згідно п.1.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлена у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Разом із цим, відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Як вбачається з матеріалів позову позивачкою заявлено чотири позовні вимоги немайнового характеру, за кожну з яких повинен бути сплачений судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. Однак як вбачається з квитанції №13 від 07 листопада 2020 року позивачкою ОСОБА_1 сплачено судовий збір лише за одну вимогу у розмірі 840 грн. 80 коп. До матеріалів позову долучено клопотання позивача, у відповідності до ст.136 ЦПК України, просить відстрочити, розстрочити, зменшити розмір судових витрат або звільнити від їх оплати.
Належним доказом сплати судового збору є фінансовий документ: платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою мають містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. Також, фінансовий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою і скріплено печаткою установи з відміткою про дату виконання платіжного доручення та відміткою про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.
Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору - згідно наданих Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду Цивільних і кримінальних справ роз`яснень у постанові № 10 від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»
Враховуючи наведене вище, після усунення вказаного недоліку та надання суду оригіналу квитанції про сплату судового збору, клопотання позивача в порядку ст.136 ЦПК України буде розглянуто судом.
Крім того, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя має перевірити належність справи до юрисдикції та підсудності суду.
Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.
У пункті 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визнання підсудності цивільних справ» судам роз`яснено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.
Як вбачається із матеріалів позовної заяви, позивачка пред`явила позов до Іваничівського районного суду Волинської області виходячи з правил виключної підсудності. Предметом спору є сім об`єктів нерухомого майна, які знаходяться в різних місцевостях та мають різну вартість, відтак спір, що виник, повинен розглядатися за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.
Однак, у позовній заяві позивачем не зазначено вартість об`єктів спірного нерухомого майна, з приводу яких подано позов, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , присадибна земельна ділянка 0,25 га, що на території Грядівської сільської ради, земельна ділянка 0,0210 га., що у с.Низкиничі, земельна ділянка площею 0,1940 га., земельна ділянка площею 0,1395 га., що у с.Низкиничі, земельна ділянка площею 1,4525 га, що на території Грядівської сільської ради, 1/5 частки квартири АДРЕСА_2 та не зазначено доказів якими така вартість підтверджується, що позбавляє суд визначити підсудність з урахуванням найвищої вартості об`єкту.
Тому, з урахуванням викладеного позивачу необхідно визначити вартість кожного об`єкту спірного нерухомого майна та зазначити чим вона підтверджується для можливості визначення підсудності.
Таким чином, приходжу до висновку про необхідність залишення даної позовної заяви без руху, надавши позивачу строк для усунення її недоліків, шляхом подання до суду оригіналу документа, що підтверджує сплату позивачем судового збору, а також подання до суду відомостей про вартість об`єктів спірного нерухомого майна, з приводу яких подано позов.
Статтею 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним залишити позовну заяву без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків.
Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Державна нотаріальна контора Іваничівського районного нотаріального округу про усунення від права на спадкування та визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом залишити без руху.
Надати позивачу строк 10 (десять) днів для усунення недоліків, вказаних в ухвалі, з дня отримання копії останньої.
У разі якщо недоліки не будуть усунені у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачу.
Копію ухвали направити позивачу.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.О. Федечко