Справа №: 343/1782/20
Провадження №: 4-с/0343/3/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2020 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження - Долинський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), заінтересована особа - ОСОБА_2 , на постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.07.2017 року у справі ВП №54297042,

за участю: представника скаржника - Вайтєкаускаса В.А.,

представника Долинського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) - головного державного виконавця Дацьо Г.І.,

представника заінтересованої особи ОСОБА_2 - адвоката Кажука В.Б.,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.07.2017 року у справі ВП №54297042, в якій просить:

1.Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 54297042 від 13.07.2017 року Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області, яка винесена без зазначення дати прийняття та номера рішення, згідно з яким видано виконавчий документ.

2.Визнати протиправними дії суб`єкта оскарження в особі головного державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області Дацьо Галини Іванівни, що проявилися у винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 54297042 від 13.07.2017 року за виконавчим документом без зазначення дати прийняття та номера рішення, згідно з яким видано документ.

3.Визнати протиправною бездіяльність суб`єкта оскарження в особі головного державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області Дацьо Галини Іванівни, що проявилися у недоведенні до його відома, як сторони виконавчого провадження, оскарженої постанови шляхом її надсилання на його адресу реєстрації місця проживання рекомендованим поштовим відправленням.

4.Зобов`язати суб`єкт оскарження усунути порушення (поновити порушене право заявника).

В обґрунтування скарги зазначає, що він 16.09.2020 р., одержав в приміщенні суб`єкта оскарження комплект процесуальних виконавчих документів з супровідним листом, зокрема, зображення копії постанови суб`єкта оскарження 13.07.2017 р. про відкриття виконавчого провадження ВП № 54297042 .

Долинський РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) є правоприємником Долинського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області щодо виконання відкритих раніше справ виконавчого провадження.

З даною постановою він не згідний, вважає, що таким рішенням, діями суб`єкта оскарження під час виконання судового рішення порушено його права та свободи, а постанова, що не має ознак законності, ні по процедурі її винесення, ні по «вмісту», на його думку, є невмотивованою, необґрунтованою та незаконною, підлягає визнанню неправомірною та скасуванню з наступних міркувань:

У відповідності з нормами п. 1) ч. 1 ст. 3, п. 6) ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів у вигляді виконавчих листів судів на підставі судових рішень. А виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.

Згідно вимог до виконавчого документа (пп. 2) ч. 1 ст. 4 Закону у виконавчому документі повинно бути зазначено дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ.

З тексту постанови вбачається, що в якості таких зазначено: «в/л № 2-1263/2005 виданий 13.10.2005», отже, зазначено якийсь номер виконавчого листа, а не самого рішення. Тим паче, що номер судової справи не є, та не може бути номером рішення, згідно з яким видано документ. З іншого боку, не можна вважати, що таким чином державний виконавець зазначив дату прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ, адже, йому знову ж таки не відомий, відсутній в природі документ (рішення суду) з саме таким номером.

Інших зазначень дати прийняття і номеру рішення, згідно з яким видано документ (виконавчий лист) в постанові не міститься.

Вважати, номер судової справи 350/599/18 саме номером рішення, згідно з яким видано документ (виконавчий лист) також не можна, адже низка судових рішень у справі ніяк не реєструється, тобто - не має присвоєного номера.

Отже, за відсутності у виконавчому листі зазначення номера рішення, згідно з яким видано документ, державний виконавець вніс в оскаржену постанову фальшиві відомості у вигляді «№2-1263/2005» як зазначення номера самого виконавчого листа, та дати його видачі, що вже само по собі є кримінально караним діянням (фальшування документів).

Таким чином, постанова не містить зазначення дати та номера рішення, згідно з яким видано виконавчий документ, тому винесена неправомірно та сама є з цієї причини протиправною.

Натомість державний виконавець протягом трьох робочих днів був зобов`язаний винести постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження і не пізніше наступного дня надіслати її стягувачеві (уповноваженій особі ) чи видавцеві виконавчого документа, роз`яснивши, право звернення до видавця документа з вимогою щодо приведення виконавчого документа у відповідність з вимогами ст. 4 Закону. Був зобов`язаний, але не виніс, не надіслав, не роз`яснив.

За таких обставин, згідно з § 42 Класифікація документів спірна постанова є: несправжньою (неістинною, створеною з порушенням правил); нечинною (так і не набула законної сили); фальшивою ( підробленою, зміст та оформлення не відповідають дійсності ).

Отже, суб`єкт оскарження 13.07.2017 р. не мав правових основ виносити спірну постанову, що яка є фальшивим, несправжнім, не чинним документом, явно злочинним розпорядженням чи наказом. Таким чином, суб`єкт оскарження в особі свого працівника вчинив умисні неправомірні дії з винесення незаконної, протиправної постанови, яку слід скасувати, водночас зобов`язавши суб`єкт оскарження усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Крім того, суб`єкт оскарження припустився кричущої бездіяльності у вигляді недоведення до його відома, як сторони виконавчого провадження ,оскарженої постанови шляхом її надсилання на його адресу реєстрації місця проживання рекомендованим поштовим відправленням. Таким чином його було позбавлено процесуального права на оскарження своєчасно даної постанови, що потягло вкрай негативні для нього наслідки (а.с.3-4).

Долинським РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) подано заперечення на скаргу, в якому вони просить в задоволенні вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.07.2017 року - відмовити, виходячи з наступних підстав:

13 липня 2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та

надіслано сторонам виконавчого провадження для виконання та до відома. Підтвердження про сплату аліментів у відділ не надходило, на виклики державного виконавця боржник не з`являвся.

Державним виконавцем винесено постанови передбачені у пунктах 1-4 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження».

20.02.2018 р. боржник ОСОБА_1 заявився до відділу ДВС, де йому було повідомлено про суму заборгованості, про винесені постанови про обмеження, а також боржником написано пояснення та підписано протокол про адміністративне правопорушення (а.с.21-24).

В судове засідання скаржник ОСОБА_1 не з`явився, причини своєї неявки не повідомив, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому Законом порядку.

Представник скаржника ОСОБА_1 за нотаріально посвідченою довіреністю від 06.10.2020 (а.с.12) - ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав доводи скарги та просив її задовольнити з наведених у ній підстав. Додатково зауважив, що в постанові про відкриття виконавчого провадження від 13.07.2017 року не вказано номер рішення суду, немає паспортних даних боржника ОСОБА_1 , його ідентифікаційного коду. Дана постанова не доведенна до відома ОСОБА_4 , як сторони виконавчого провадження шляхом її надсилання на його адресу реєстрації місця проживання рекомендованим поштовим відправленням, що є підставми для її скасування

В судовому засіданні представник Долинського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) - головний державний виконавець Дацьо Г.І. ( довіреність а.с.18-19) просила відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 у зв`язку з безпідставністю вимог, зіславшись на викладені в запереченні обставини. Вважає, що під час винесення 13.07.2017 року постанови про відкриття провадження вона діяла у відповідності до вимог законодавства, та не допустила порушення прав заявника. Крім цього 30.10.2020 року нею винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по виконанню в/л №2-1263, виданого 13.10.2005 року Долинським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у зв`язку із закінченням передбаченого законом строку для даного виду стягнення . Заборгованість по сплаті аліментів на момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження становить 177895.77 грн..

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, причини своєї неявки не повідомила, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 - адвокат Кажук В.Б. ( ордер, договір а.с.38-40), в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги, вважає, що державний виконавець при винесенні постанови про відкриття провадження 13.07.2017 року діяла правомірно, у відповідності до вимог Закону, який діяв на той момент. Скаржник ОСОБА_1 за 15 років, з дня винесення рішення судом про стягнення на нього аліментів на утримання синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 оплатив лише 5750 грн. та 3315 грн. було стягнето в примусовому порядку під час виконання ним громадських робіт, призначених Долинським районним судом, Івано-Франківської області.

Заслухавши пояснення учасників справи,які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали судової справи та матеріали (оригінали) виконавчого провадження №54297042, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до висновку, що у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.07.2017 року у справі ВП №54297042 слід відмовити з таких підстав:

Ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право людини на доступ до правосуддя.

В силу вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів.

Як визначено ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо

виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як передбачено п. а ч.1 та ч.2 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів (ч.5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Долинському РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебувало виконавче провадження №54297042 з виконання виконавчого листа №2-1263/2005 від 13.10.2005, виданого Долинським районним судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів , що підтверджується постановою головного державного виконавця Долинського РВ ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області Дацьо Г.І. від 13.07.2017 .

Відповідно до ст.ст.124, 129 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на виконавчу службу.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Одним з видів виконавчих документів, на підставі якого здійснюється примусове виконання судового рішення є виконавчий лист, який видається судом на виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» вказує на вимоги до виконавчого документа, зокрема у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

У разі пред`явлення до примусового виконання рішення міжнародного юрисдикційного органу у випадках, передбачених міжнародним договором України, такий виконавчий документ повинен відповідати вимогам, встановленим міжнародним договором України.

2. У разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

3. Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

4. Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок.

Ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно зі ч.1, ч.2 ст.265 ЦПК України, рішення суду складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин. У вступній частині рішення зазначаються:

1) дата і місце його ухвалення;

2) найменування суду;

3) прізвище та ініціали судді або склад колегії суддів;

4) прізвище та ініціали секретаря судового засідання;

5) номер справи;

6) ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи;

7) вимоги позивача;

8) прізвища та ініціали представників учасників справи.

Відповідно до п.3.7, 3.8, 3.8.2 Тимчасової інструкції з діловодства в місцевому загальному суді, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 лютого 2005 р. № 20, яка діяла на момент розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, для реєстрації та обліку судових справ у суді встановлюється перелік індексів. Номер судової справи та інших матеріалів, розгляд яких передбачається процесуальним законодавством, складається з відповідного індексу, порядкового номера обліково-статистичної картки на судову справу чи реєстраційного журналу із зазначенням через дріб двох останніх цифр поточного року. Номер проставляється на обгортці судової справи або матеріалу. Усе листування, що стосується окремих судових справ і матеріалів, зареєстрованих у відповідних обліково-статистичних картках чи реєстраційних журналах, ведеться за номером судової справи (матеріалу).

Відповідно до п.13.6.3 зазначеної інструкції, виконавчі листи реєструються в журналі обліку виконавчих документів, виданих судом (додаток 34).

У справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей присвоєно номер судової справи № 2-1263/2005.

Таким чином, посилання скаржника на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження не містить номеру рішення, згідно з яким видано виконавчий документ не відповідає дійсності та не може бути підставою визнання постанови про відкриття виконавчого провадження протиправною.

Щодо твердження скаржника, що у виконавчому листі не зазначено паспортних даних та ідентифікаційного номера боржника, суд приходить до наступного висновку:

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14, ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» містить вимоги до виконавчого документа, у якому зокрема має бути зазначено й індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 цього Закону у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам ст. 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження. Разом із тим п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну. Тому відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Отже, державний виконавець, як суб`єкт владних повноважень, що застосовує у своїй діяльності п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» дотримався згаданого рішення Верховного Суду України.

Скаржник ОСОБА_1 також зазначав, що на його адресу всупереч вимог Закону України „Про виконавче провадження не було надіслано постанови про відкриття виконавчого провадження.

З даними доводами суд також не погоджується, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження від 13.07.2017 року направлена рекомендованим листом на адресу боржника, що зазначена у виконавчому документі: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією реєстру відправки рекомендованої кореспонденції Долинського РВДВС, копією списку №212 , копія чеку про сплату поштових послуг, оригінали яких є в матеріалах виконавчого провадження ВП №54297042, оглянутого в судовому засіданні.

Норми Закону України „Про виконавче провадження зазначають, що копії постанови державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що скаржником, та його представником, як в заявленій скарзі, так і в судовому засіданні не надано належних, допустимих та достовірних доказів, які б в своїй сукупності свідчили про невідповідність оскаржуванї постанови про відкриття виконавчого провадження вимогам Закону України «Про виконавче провадження» чи будь-яким іншим нормативно - правовим актам.

За вищевказаних обставин, суд дійшов висновку, що дії державного виконавця з виконання виконавчого листа відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», спрямовані на виконання рішення суду, бездіяльності ним не допущено, тому у задоволенні скарги слід відмовити повністю.

На підставі викладеного, ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ст.ст. 10, 12, 77, 78, 81 ЦПК України, ст.ст.4, 18, 26 Закону України «Про виконавче провадження»I, п.п. 3.7, 3.8, 3.8.2, 13.6.3 Тимчасової інструкції з діловодства в місцевому загальному суді, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 лютого 2005 р. № 20 та керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 261, 447-451 ЦПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження - Долинський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), заінтересована особа - ОСОБА_2 , на постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.07.2017 у справі ВП №54297042 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Долинський районний суд Івано-Франківської області, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Тураш В.А.

Повний текс ухвали виготовлено 17.11.2020 року