Справа № 570/3410/20
Номер провадження 2-н/570/440/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2020 року Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Гнатущенко Ю.В., перевіривши виконання вимог ст.ст.161-163 ЦПК України по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Заявниця звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу та просить стягнути на її користь аліменти з ОСОБА_2 на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від доходу боржника, а також стягнути з боржника понесені витрати на професійну правову допомогу.

Однак, вивчивши подану заяву, суддя приходить до наступних висновків.

Вимоги, за якими може бути видано судовий наказ, перелічені у ч.1 ст.161 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу, зокрема, має бути подано інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, заявниця ОСОБА_1 всупереч вимогам ч. 5 ст. 183 СК України не надала суду доказів, які б беззаперечно свідчили про її право на грошову вимогу до ОСОБА_2 . Суду не були надані будь-які докази, які підтверджують, що діти проживають із заявницею та знаходиться на її утриманні.

У даному випадку, факт проживання дитини з одним з батьків є обставиною, яка в силу вимог зазначеної норми закону надає право матері чи батьку звертатись до суду з заявою про видачу судового наказу, а, відтак, встановивши, що заявниця не надала суду доказів проживання дітей з нею, суд приходить до висновку про доцільність відмови у задоволенні заяви.

Саме лише посилання заявниці ОСОБА_1 у заяві про видачу судового наказу на те, що: спору де будуть проживати діти, у них немає; діти будуть проживати з нею; діти здебільшого знаходяться на її утриманні, не підтверджують обставини, якими заявниця обґрунтовує свої вимоги та не свідчать про те, що діти перебувають на її утриманні.

Крім того, 02.09.2020 року до суду від боржника ОСОБА_2 надійшла заява за вх.№12277, у якій він просить суд відомовити у задоволенні заяви про видачу судового наказу, посилаючись на ту обставину, що неповнолітні діти, а саме син ОСОБА_3 , 2005 р.н., син ОСОБА_4 , 2006 р.н., аліменти на яких просить стягнути заявниця, проживають з боржником, знаходяться на його утриманні та вихованні, а відтак заявниця не має права на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу. Боржник у заяві також вказує, що заявниця зареєстрована за іншою адресою, співмешкає з іншим чоловіком, а тому за позовом боржника шлюб між ними розірваний 07.09.2020 р. рішенням Рівненського районного суду Рівненської області.

До своєї заяви боржник також долучає оригінал довідки Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області № 1424 від 02.09.2020 р., з якої вбачається, що діти: ОСОБА_5 , 2005 р.н., ОСОБА_2 , 2006 р.н., проживають і зареєстровані разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з цим суд звертає увагу, що нормами ст.ст. 161, 165 ЦПК України не передбачена можливість відмови у видачі судового у зв`язку із запереченням боржника проти стягнення з нього аліментів.

Таким чином, до заяви про видачу судового наказу від 02.09.2020 р. заявницею не долучено доказів, які б підтверджували факт проживання дітей разом із заявницею, що позбавляє суд можливості зробити висновки з цього питання та перевірити наявність у заявниці права вимоги на стягнення аліментів, як у особи, з якою проживають діти.

Відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.165, 353 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Роз`яснити заявниці, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський районний суд Рівненської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення особі відповідної копії ухвали.

Суддя Гнатущенко Ю.В.