провадження № 2/752/6678/20
УХВАЛА

20.10.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі судді Чередніченко Н.П.

за участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у цивільній справі за позовом Державного житлово-комунального підприємства НАН України до ОСОБА_1 про виселення, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває справа за позовом Державного житлово-комунального підприємства НАН України до ОСОБА_1 про виселення.

До суду надійшло клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні, яке призначене на 20.10.2020 року о 15-00 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів. В обґрунтування заявленого клопотання зазначено про те, що наявні підстави для проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

В судове засідання сторони не з`явились, та суд вважає за можливе вирішити клопотання сторони позивача без участі сторін.

Дослідивши матеріали справи, заяви, суд вважає, що в його задоволенні слід відмовити за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України, учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Крім цього, відповідно до ч. 5 ст. 212 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про участь учасника справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду, визначеному судом.

Аналіз наведеної норми свідчить, що постановлення ухвали про участь учасника цивільного процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції є не обов`язком, а правом суду.

Слід вказати, що такий спосіб участі має винятковий характер, та має бути зумовлений обґрунтованими причинами, які ускладнюють або роблять неможливим особисту участь сторони в судовому засіданні.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справах «Аксой проти Туреччини» («Aksoy v. Turkey») і «Кудла проти Польщі» («Kudla v. Poland») стаття 13 Конвенції гарантує на національному рівні доступність засобу юридичного захисту, здатного забезпечувати втілення в життя змісту конвенційних прав і свобод, незалежно від того, у якій формі вони закріплені в національному правовому порядку. Засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці; використанню засобів захисту не повинні невиправдано та необґрунтовано перешкоджати дії чи бездіяльність органів влади держави-відповідача.

Згідно із правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. п. 66-69 рішення у справі «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «…сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції…».

Норми права щодо участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції передбачають визначення конкретного суду, де має бути проведена відеоконференція, що вимагає додаткового з`ясування питання про те, чи можливе її проведення саме у той час, коли в тому суді буде відбуватися відеоконференція.

Крім того, хід і результати процесуальних дій, проведених в режимі відеоконференції, мають фіксуватися за допомогою технічних засобів відеозапису. У разі виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні, за наявності ухвали про таку участь, суд відкладає розгляд справи, крім випадків, коли відповідно до норм відповідного процесуального кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи.

Зазначене не сприяє оперативності судового розгляду та з урахуванням прецедентної практики Європейського суду з прав людини щодо застосуванняст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку, може привести до перевищення встановленого законом строку розгляду справи.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що наведені представником позивача мотиви заяви не є виключними обставинами, які унеможливлюють безпосередню участь представника позивача в судовому засіданні, а відтак в задоволенні заяви про проведення судового засіданні у даній справі в режимі відеоконференції слід відмовити.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у цивільній справі за позовом Державного житлово-комунального підприємства НАН України до ОСОБА_1 про виселення, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Чередніченко