головуючий у суді І інстанції Українець В.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Писаної Т.О.,

Суддів Приходька К.П., Журби С.О.

за участі секретаря судового засідання Костецької М.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 03 серпня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комуналка» про визнання недійсними пункту договору та розрахунку тимчасового тарифу,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати недійсним п. 2.2. договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 26/05/17 від 22 травня 2017 року та Розрахунок тимчасового тарифу, який є невід`ємною частиною цього договору; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн та 768,40 грн судового збору.

В обґрунтування вимог зазначив, що є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11 січня 2018 року.

Відповідно до Наказу №00009/0/8-17 від 06 лютого 2017 року «Про передачу на обслуговування і експлуатацію житлового будинку» та Акта прийому-передачі житлового будинку по АДРЕСА_2 на обслуговування та експлуатацію житловою обслуговуючою організацією (балансоутримувачем) вказаного багатоквартирного будинку є ТОВ «Комуналка».

22 травня 2017 року між позивачем та ТОВ «Комуналка» укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 26/05/17, відповідно до п. 2.2. якого розмір щомісячної сплати за надані послуги встановлюється на підставі тимчасового розрахунку тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг, який є невід`ємною частиною цього договору.

З розрахунку тимчасового тарифу вбачається, що загальний розмір щомісячної сплати за надані послуги складає 7,20 грн за 1 кв.м.

Згідно листа Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради від 19 червня 2019 року, у період з 01 січня 2017 року розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради не встановлювалися та не затверджувалися тарифи та структура тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по будинку АДРЕСА_2 .

Отже, на підставі викладеного позивач уважав, що пункт 2.2 договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 26/05/17 є недійсним.

У зв`язку із розглядом даної справи в суді, позивач очікував понести судові витрати у розмірі 4 000 грн.

На підставі викладеного, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03 серпня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 768,40 грн та апеляційної скарги у сумі 1 152,60 грн.

Скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального права.

Скаржник зазначає, що Правила надання послуг з управління багатоквартирним будинком, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 вересня 2018 року №712, на які послався суд першої інстанції, набрали чинності 13 вересня 2018 року, в той час коли спірний договір між сторонами був укладений 22 травня 2017 року.

Посилається на те, що механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій визначено Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року №869.

Зауважує, що на момент укладення вказаного договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 26/05/17 ціна на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій була регульованою та формувалась і затверджувалась органами місцевого самоврядування.

12 серпня 2020 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив представника відповідача - ОСОБА_3 на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний договір укладений за вільним волевиявленням ОСОБА_1 та ТОВ «Комуналка» і не суперечить вимогам закону.

Висновок суду є правильним та таким, що відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11 січня 2018 року (а.с. 7-8).

Відповідно до Наказу №00009/0/8-17 від 06 лютого 2017 року «Про передачу на обслуговування і експлуатацію житлового будинку» та Акта прийому-передачі житлового будинку по АДРЕСА_2 на обслуговування та експлуатацію житловою обслуговуючою організацією (балансоутримувачем) вказаного багатоквартирного будинку є ТОВ «Комуналка» (а.с. 9, 10).

22 травня 2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Комуналка» укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 26/05/17 (а.с. 12-18).

Відповідно до оспорюваного п. 2.2. цього договору розмір щомісячної сплати за надані послуги встановлюється на підставі тимчасового розрахунку тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг, який є невід`ємною частиною цього договору.

З розрахунку тимчасового тарифу вбачається, що загальний розмір щомісячної сплати за надані послуги складає 7,20 грн за 1 кв.м.

Департаментом економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради листом від 19 червня 2019 року надано інформацію про те, що у період з 01 січня 2017 року тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по будинку АДРЕСА_2 органами місцевого самоврядування не встановлювалися (а.с. 20).

Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним пункту 2.2 договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 26/05/17 ОСОБА_1 посилався на те, що послуги повинні надаватися з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг.

Відповідно до п. 5 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

За змістом статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній станом на час укладення договору) житлово-комунальні послуги поділяються за: функціональним призначенням; порядком затвердження цін/тарифів.

Згідно статті 13 указаного Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Так, пунктами 7, 8 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що:

- управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб;

- управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції закону станом на момент укладення договору - 22 травня 2017 року) залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи:

1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг;

2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території;

3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Згідно Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 (у редакції, чинній станом на час укладення спірного договору), послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід`ємною частиною договору про надання послуг.

Відповідно до пункту 2 статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

10 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 №2189-VIIІ, яким регулюються відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг. Відповідно до нього норми, що регулюють надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій втрачають чинність через шість місяців з дня набрання чинності цим законом.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 № 2189-VIIІ за органами місцевого самоврядування закріплено повноваження щодо встановлення цін/тарифів на комунальні послуги (постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами).

Отже, з 10 червня 2018 року органи місцевого самоврядування не мають повноважень щодо встановлення (у тому числі і за результатами коригування) тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Статтею 10 цього Закону визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими.

У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком у разі визначення управителя органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах відповідно до Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» визначається на рівні ціни, запропонованої в конкурсній пропозиції переможцем конкурсу. Така ціна протягом строку дії договору управління може змінюватися виключно за погодженням сторін з підстав та в порядку, визначених таким договором. Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

Положеннями пунктів 31, 32 Правил надання послуг з управління багатоквартирним будинком, затверджених постановою КМУ від 05 вересня 2018 року № 712, визначено, що ціна послуги з управління визначається за домовленістю сторін, а у разі визначення управителя на конкурсних засадах виконавчим органом місцевої ради, на території якої розташовані багатоквартирні будинки, або іншим органом - суб`єктом владних повноважень, якому делеговано функції із здійснення управління об`єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їх утримання, ефективної експлуатації та необхідного рівня і якості послуг - на рівні ціни, запропонованої в конкурсній пропозиції переможцем конкурсу. Ціна послуги з управління встановлюється договором управління з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором управління, та включає:

- витрати на утримання багатоквартирного будинку, прибудинкової території, поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку відповідно до кошторису;

- винагороду управителю, яка визначається за згодою сторін.

Таким чином, виходячи із системного аналізу положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній станом на час укладення договору), Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», з урахуванням норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 № 2189-VIIІ та Правил надання послуг з управління багатоквартирним будинком, затверджених постановою КМУ від 05 вересня 2018 року № 712, колегія суддів дійшла висновку, що як станом на 22 травня 2017 року, так і станом на час вирішення справи послуги з управління будинком - це окремий вид житлово-комунальних послуг, ціни/тарифи на який визначаються виключно за договором (домовленістю сторін) за умови, що управитель обирався не органом місцевого самоврядування.

Відповідно до Наказу №00009/0/8-17 від 06 лютого 2017 року «Про передачу на обслуговування і експлуатацію житлового будинку» житловий будинок по АДРЕСА_2 на обслуговування та експлуатацію ТОВ «Комуналка» передав голова правління - президент ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» Кушнір І.М.

Згідно з частиною першою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За умовами статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до вимог частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За змістом частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, виконавець, в свою чергу, зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Згідно з пунктом 3 частини другої статі 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг із визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Типовий договір про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року №484 (редакція станом на час укладення спірного договору).

При укладенні договорів на надання житлово-комунальних послуг сторони не можуть відступати від змісту типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, але мають право конкретизувати його. Зміст договору про надання житлово-комунальних послуг не може суттєво відрізнятись від змісту Типового договору.

Відповідно до статті 26 Закону істотними умовами договору на надання житлово-комунальних послуг є: 1) найменування сторін; 2) предмет договору; 3) вичерпний перелік житлово-комунальних послуг, тарифи та їх складові на кожну з цих послуг, загальна вартість послуг; 4) порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги; 5) порядок перерахунків розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; 6) права та обов`язки сторін; 7) порядок контролю та звіту сторін; 8) порядок вимірювання обсягів та визначення якості наданих послуг; 9) визначення точок розподілу, в яких відбувається передача послуг від виконавця/виробника споживачу; 10) порядок обслуговування мереж та розподіл повноважень щодо їх експлуатації та відновлення (ремонту); 11) умови доступу в квартиру, будинок, приміщення, на земельну ділянку для усунення аварій, неполадок, огляду мереж, зняття контрольних показників засобів обліку; 12) порядок здійснення ремонту; 13) відповідальність сторін та штрафні санкції за невиконання умов договору; 14) порядок вирішення спорів; 15) перелік форс-мажорних обставин; 16) строк дії договору; 17) умови зміни, пролонгації, припинення дії договору; 18) дата і місце укладення договору.

Крім істотних договір може містити інші умови за згодою сторін. Договір не може містити умов, що вводять додаткові види оплати послуг, не передбачені типовими договорами на надання житлово-комунальних послуг, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, умови укладеного договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №26/05/17 від 22 травня 2017 року не можуть суперечити змісту типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, але сторони мають право конкретизувати його.

Безпосередньо зміст оспорюваного пункту 2.2 договору не містить умов щодо порядку погодження цін та тарифів на надання послуг з управління багатоквартирним будинком, а є відсилочною нормою, яка передбачає, що розмір щомісячної сплати за надані послуги встановлюється на підставі тимчасового розрахунку тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг, який є невід`ємною частиною цього договору, та згідно якого загальний розмір щомісячної сплати за надані послуги складає 7,20 грн за 1 кв.м.

Сам розрахунок станом на 22 травня 2017 року не був затверджений органами місцевого самоврядування та вважається таким, що не потребує додаткового затвердження, оскільки ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюються за домовленістю сторін.

Договір в такій редакції підписано позивачем 22 травня 2017 року без жодних зауважень та більше, ніж два роки жодних претензій позивачем до управителя пред`явлено не було, що свідчить про те, що підписавши даний договір ОСОБА_1 погодився зі всіма його умовами, включаючи і пункт 2.2.

За викладених обставин, позивач, не погоджуючись з тарифами, встановленими тимчасовим розрахунком станом на 22 травня 2017 року, не навів будь-яких підстав, з якими закон пов`язує недійсність умов п. 2.2 договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №26/05/17.

Окрім того, позивач, просив визнати недійсним розрахунок тимчасового тарифу, який не є правочином, та не може бути визнаним недійсним на підставі ст.ст. 203 та 215 ЦПК України. Інших підстав для задоволення вимог позову у відповідній частині позивачем не зазначено.

Доводів, які свідчать про необґрунтованість розрахунку, наявність у ньому арифметичних помилок, апеляційна скарга не містить. Сам розрахунок не спростований та власний розрахунок не наведено.

Зважаючи на викладене, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що порядок формування ціни на послуги з управління багатоквартирним будинком Кабінетом Міністрів України не затверджується, розрахунок ціни уповноваженим органам для встановлення та погодження управителем не подається.

Посилання позивача на те, що згідно відповіді Департаменту економіки та інвестицій тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по будинку за адресою: АДРЕСА_3 в період з 01 січня 2017 року органами місцевого самоврядування не встановлювались, не є підставою для визнання п. 2.2 договору недійсним з урахуванням того, що до повноважень органів місцевого самоврядування не відноситься формування та затвердження тарифів на послуги з управління багатоквартирним будинком.

Доводи апеляційної скарги про те, що Правила надання послуг з управління багатоквартирним будинком, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 вересня 2018 року №712, на які послався суд першої інстанції, набрали чинності 13 вересня 2018 року, не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки як передбачено статтями 12,14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній станом на час укладення договору) та пунктами 7, 8 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» ціни/тарифи на послуги з управління будинком визначаються за домовленістю сторін без затвердження органами місцевого самоврядування.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, відповідно до статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно статей 77-81 ЦПК України Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, зважаючи на викладене, колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції належним чином дослідив та з`ясував обставини справи, надав доказам відповідну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, у зв`язку з чим дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи позивача не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та зводяться до власного тлумачення норм чинного законодавства, незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Аргументи апеляційної скарги є ідентичними аргументам, що були викладені представником позивача у позовній заяві, та є такими, що не спростовують встановлені у справі фактичні обставини. Висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення.

Ураховуючи те, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, вже були досліджені місцевим судом та отримали належну правову оцінку, нових доводів або доказів, які б давали підстави для скасування рішення суду, скаржником не надано, колегія суддів уважає, що місцевий суд всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як такого, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 12 листопада 2020 року.

ГоловуючийТ.О. Писана
СуддіК.П. Приходько

С.О. Журба