Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.11.2020 Справа №607/11906/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М.,

за участі секретаря судового засідання Свергун Т.В., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Голови Тернопільської обласної організації Всеукраїнської спіли автомобілістів (ВСА) ОСОБА_3, третя особа - Тернопільська міська рада, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Голови Тернопільської обласної організації Всеукраїнської спіли автомобілістів (ВСА) ОСОБА_3 , третя особа - Тернопільська міська рада, просить зобов`язати голову Тернопільської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів - ОСОБА_3 видати документ на відчуження землі під збудованими гаражами для їх подальшої реєстрації, а у разі відсутності в нього таких повноважень зобов`язати відповідні органи виконкому міської ради прийняти документи стосовно надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0077 га для обслуговування індивідуального гаража за адресою: АДРЕСА_1 ), визнати за позивачем право власності на збудовані гідно договорів зобов`язань з ВСА гаражів. Позов мотивовано тим, що 31 жовтня 2019 року він зареєстрував заяву, однак відповіді не отримав. 09 січня 2020 року за допомогою пошти надіслав ще одну заяву, однак відповіді не отримав.

Від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позов, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Звертає увагу суду на те, що позивачу були надані відповіді на його звернення, із відповідними роз`ясненнями. Зауважує, що Громадська організація «Всеукраїнська спілка автомобілістів» використовує земельну ділянку на умовах постійного користування. Голова спілки є неналежним відповідачем, оскільки не є землекористувачем. Звертає увагу, що позивач не членом громадської організації.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2020 року після усунення недоліків відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання та залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача Тернопільську міську раду.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 вересня 2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав викладених в ньому. Пояснив, що він є власником гаражів на території спілки. Через те, що відповідач не надає йому довідку про відчуження земельної ділянки під гаражем він не може оформити право власності на гараж.

В судовому засіданні представник позивача позов не визнав з підстав викладених в відзиві на позов. Пояснив, що ОСОБА_3 не є належним відповідачем, не має повноважень відчужувати землю громадської організації. Звертає увагу суду на те, що позов не відповідає вимогам ЦПК.

Представник Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився.

Дослідивши докази судом встановлено такі обставини.

Відповідно до технічного паспорта виготовленого 06.12.2013 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення ОСОБА_1 , гараж АДРЕСА_1 за межами населеного пункту села Великі Гаї має площу 130,5 кв.м. побудований в липні 1992 року. Крім того, відповідачем надано технічну характеристику гаража з підвалом збудованого 2007 році виготовлену 29.07.2014 року.( а.с.16)

Згідно наявних відомостей в Єдиному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, Тернопільська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів є громадською організацією, керівником якої є ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 звернувся 31.10.2019 року із заявою на ім`я голови Всекраїнської спілки автомобілістів Тернопільської обласної організації Левицького М.С., в якій просить надати дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування збудованого на власні кошти гаражу № НОМЕР_2 , стоянки №7 та просив надати письмову згоду засвідчену нотаріально про вилучення земельної ділянки площею 0,0077 га що належить ВСА як землекористувачу на праві постійного користування.

Як видно із відповіді Тернопільської обласної організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» від 28 листопада 2019 року №65 Тернопільською обласною організацією громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» ОСОБА_1 надано відповідь, в якій зазначено, що відповідно до п.4.12 положення Тернопільської обласної організації громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» до обсягу повноважень голови не віднесено одноособове розпорядження та відчуження майна обласної організації Спілки, який може діяти лише на виконання рішень вищого органу управління, за наявності відповідних уповноважень. Крім того, роз`яснено, що для вирішення цього питання, необхідно надати копії документів, у тому числі дозвільних, стосовно будівництва, введення в експлуатацію чи, за наявності, правовстановлюючих документів на дані будівлі. Доказів направлення вказаної відповіді позивачу не надано, представник стверджує, що така відповідь направлено звичайним листом.

09 січня 2020 року поштовим відправленням ОСОБА_1 повторно звернувся із заявою на ім`я голови Всекраїнської спілки автомобілістів Тернопільської обласної організації Левицького М.С. (отримано 16.01.2020 року) та просив надати письмову згоду засвідчену нотаріально про вилучення земельної ділянки площею 0,0077 га що належить ВСА як землекористувачу на праві постійного користування.

Як видно із Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.05.2012 у справі №1915/5085/2012 за позовом Тернопільської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користування автостоянкою шляхом демонтажу гаражів і фундаментів № НОМЕР_1 , НОМЕР_3, НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_13, НОМЕР_14, НОМЕР_15, НОМЕР_5, НОМЕР_6 відмовлено. При розгляді справи судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ТР №000755 Тернопільській обласній організації Всеукраїнської спілки автомобілістів Тернопільською районною Радою народних депутатів Тернопільської області надано земельну ділянку площею 4,3713 га у постійне користування для будівництва автостоянки відповідно до рішення Тернопільської обласної ради народних депутатів №318 від 25 грудня 1990 року та №12 від 18 липня 1991 року. Також суд при розгляді справи встановив, що у серпні 1991 року між Тернопільською обласною радою спілки автомобілістів УРСР та ОСОБА_1 укладено договір-зобов`язання, згідно якого позивач надав відповідачу місце під забудову гаража № НОМЕР_3 на правах особистої власності на виділеній йому земельній ділянці на території гаражної автостоянки № НОМЕР_4 . Такого ж змісту були укладені між сторонами договори від 24 травня 2007 року, згідно яких ОСОБА_1 виділено під забудову гаражів місця під № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 . Крім того 08 червня 2007 року між Тернопільською обласною радою спілки автомобілістів УРСР та ОСОБА_1 укладено договори-зобов`язання щодо будівництва гаражів на місцях НОМЕР_16-НОМЕР_17, НОМЕР_13, НОМЕР_14. 10 серпня 2007 року між Тернопільською обласною радою спілки автомобілістів УРСР та ОСОБА_1 укладено договір-зобов`язання відносно експлуатації платної автостоянки Української республіканської спілки автомобілістів, зокрема будівництва гаражу на місці НОМЕР_15.

На ім`я позивача видно свідоцтв НОМЕР_18, НОМЕР_19 від 18 липня 1997 року Тернопільською обласною організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів, в яких зазначено, що ОСОБА_1 являється власником боксових гаражів № НОМЕР_1 , № НОМЕР_3 на автостоянці №7 Тернопільської обласної ради спілки автомобілістів.

Розглянувши справу, суд дійшов переконання про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог, зважаючи на таке.

Як видно із змісту позовної заяви, позивач звернувся із позовом до Тернопільської обласної організації Всеукраїнської спіли автомобілістів (ВСА) ОСОБА_3 .

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України), до яких звернуті матеріально-правові вимоги позивача. Отже, можливість інших суб`єктів, зокрема посадових осіб, у тому числі державних реєстраторів, брати участь у цивільному процесі в якості позивачів і відповідачів у цивільному процесі обмежена.

Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (близькі за змістом висновки сформульовані у пункті 7.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17). Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39)).

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача. Натомість установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи.

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63)).

Статтею 51 ЦПК України, передбачено право позивача у ході розгляду справи клопотати про заміну первісного відповідача належним відповідачем або про залучення до участі у справі іншої особи.

Судом роз`яснювалося позивачу правові підстави подання позову до неналежного відповідача, а також, на цю обставину звертав увагу представник відповідача у відзиві на позов.

Позивач розпорядився своїм правом на судовий захист на власний розсуд і подав цей позов особисто до ОСОБА_3 , як голови Тернопільської обласної організації Всекраїнської спілки автомобілістів України.

Однак, фізична особа ОСОБА_3 не є особою, яка має право розпоряджатися земельною ділянкою яка перебуває в користуванні Тернопільської обласної організації Всекраїнської спілки автомобілістів України, та знаходиться на території населеного пункту села Великі Гаї, а також визнавати чи не визнавати право власності на гаражі.

Отже, вирішення справи без залучення до участі Тернопільської обласної організації Всекраїнської спілки автомобілістів України як землекористувача та власника земельної ділянки (відповідного органу місцевого самоврядування чи держави в особі уповноважених розпоряджатися земельною ділянкою органів) буде порушенням вимог цивільного процесуального законодавства, оскільки суд вирішуватиме питання про права і обов`язки особи, яка не бере участь у справі, тому у порушення принципів рівності сторін та змагальності позбавлена можливості давати пояснення по суті спору, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, та заперечення проти доводів і міркувань інших учасників справи.

Так як згідно з принципом дизпозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог, позов про зобов`язання голови Тернопільської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів - ОСОБА_3 видати документ на відчуження землі під збудованими гаражами для їх подальшої реєстрації, а у разі відсутності в нього таких повноважень зобов`язати відповідні органи виконкому міської ради прийняти документи стосовно надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0077 га для обслуговування індивідуального гаража за адресою: АДРЕСА_1 ), визнання за позивачем право власності на збудовані згідно договорів зобов`язань з ВСА гаражів подано до неналежного відповідача, а тому в його задоволені слід відмовити.

Окремо суд вважає за необхідне наголосити на такому.

Статтями 140,141 Земельного кодексу України передбачені підстави для припинення права власності та користування земельною ділянкою, зокрема, однією із підстав зазначена добровільна відмова. Згідно статтею 142 Земельного кодексу України, припинення права власності на земельну ділянку у разі добровільної відмови власника землі на користь держави або територіальної громади здійснюється за його заявою до відповідного органу. Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у разі згоди на одержання права власності на земельну ділянку укладають угоду про передачу права власності на земельну ділянку. Угода про передачу права власності на земельну ділянку підлягає нотаріальному посвідченню. Припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

З аналізу вказаних норми вбачається, що власник чи користувач має право добровільно, тобто з власної волі, відмовитися від земельної ділянки. Законом не передбачено обов`язок власника чи землекористувача на вимогу інших осіб відмовлятися від прав на землю.

Також, набуття прав на землю передбачені главою 18 Земельного кодексу України. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. (116,122 ЗК України).

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. (стаття 123 Земельного кодексу України).

Окрім того, що позивач із вказаним позовом звернувся до неналежного відповідача, вимога про зобов`язання відповідних органів виконкому міської ради надання дозволу на складання проекту землеустрою, не підлягає до задоволення ще й з тих підстав, що ним не надано доказів що з такими клопотаннями звертався до уповноважених органів та йому в цьому клопотанні було відмовлено.

Що стосується позовних вимог про визнання права власності на збудовані гаражі, слід зазначити також таке.

Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

Із змісту ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Тому, оскільки судом встановлено, що право власності на приміщення гаражів за позивачем у встановленому прядку не зареєстровано, а отже на момент прийняття судом рішення за позивачем право власності на вказані приміщенні у встановленому законом порядку ними не набуто. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст.ст. 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема, із правочинів (ч.1 ст. 328 ЦК України).

Статтею 392 ЦК України визначено, що визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Тому, суд доходить остаточного висновку, що в задоволені позову ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі наведеного керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовом ОСОБА_1 до Голови Тернопільської обласної організації Всеукраїнської спіли автомобілістів (ВСА) ОСОБА_3, третя особа - Тернопільська міська рада - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_7 .

Відповідач: ОСОБА_3 , голова Тернопільської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів, вул. Рєпіна, 14А, місто Тернопіль, 46020, .

Третя особа: Тернопільська міська рада, 46001, вул. Листопадова, 5, місто Тернопіль, .

Повний текст рішення складений 16 листопада 2020 року.

Головуючий суддяВ. М. Позняк