Справа № 362/525/16-ц
Провадження № 2/362/26/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2020 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Марчука О.Л.,

при секретарі Лущик Т.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Київської області Іванніков Іван Михайлович про звернення стягнення на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовом, в обґрунтування вимог якого зазначила, що відповідно до договору позики від 15.11.2015 року та письмової розписки ОСОБА_4 отримала від неї у борг позику в сумі 343 699 гривень 00 копійок, що станом на дату позики складало 43 000 доларів США.

Оскільки вказану суму позики за договором ОСОБА_4 не повернула і померла, позивач просить звернути стягнення на нерухоме майно спадкоємця ОСОБА_4 в рахунок погашення боргу за вказаним договором позики.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов та просила задовольнити його вимоги з викладених у заяві підстав.

Представник відповідача Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області в судове засідання не прибув; вказаний відповідач був повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином, шляхом отримання судової повістки про виклик, про причини неприбуття свого представника суду не повідомив.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не визнав позов; пояснив, що ОСОБА_4 не підписувала договору позики і розписки від 15.11.2015 року та не отримувала від позивача грошові кошти в борг.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Басараб Н.В. в судове засідання не прибула, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Третя особа в судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Вислухавши ступне слово представника позивача і відповідача та дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд встановив наступні обставини.

15 листопада 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір позики відповідно до якого остання отримала у позивача грошові кошти в сумі 343 699 гривень 00 копійок, що еквівалентно 43 000 доларів США та зобов`язалася повернути позику до 15 листопада 2015 року (т.с. 1, а.с. 5).

Факт отримання ОСОБА_4 від позивача зазначеної суми грошових коштів підтверджується відповідною розпискою ОСОБА_4 від 15.11.2012 року (т.с. 1, а.с. 6).

Зокрема, вирішуючи даний спір по суті, суд насамперед виходить із передбаченої статтею 204 ЦК України презумпції правомірності правочину.

Так, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 договір позики від 15.112012 року і боргова розписка ОСОБА_4 від 15 листопада 2012 року як правочини є правомірними, оскільки станом на дату постановлення цього рішення недійсність вказаних договору і боргової розписки прямо не встановлена законом та вони не визнані судом недійсними.

У зв`язку з цим, суд не приймає до уваги та відхиляє доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що даний договір позики і боргова розписка не були написані ОСОБА_4 як його спадкодавцем.

Крім того, вказані договір позики і боргова розписка ОСОБА_4 від 15 листопада 2012 року містять відомості про отримання нею від позивача грошових коштів та обов`язок їх повернення позивачу до 15 листопада 2015 року.

З цих же підстав, ухвалою суду від 30 жовтня 2020 року, судом було відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_5 про призначення і проведення у справі судової почеркознавчої експертизи та технічної експертизи документів, оскільки за наведених вище обставин презумпції правомірності правочину, суд вважає недоцільним дослідження вказаних обставин у даному судовому засіданні, оскільки питання дійсності вказаних правочинів не є предметом розгляду цієї цивільної справи.

Зокрема, в даному судовому розгляді не з`ясовуються обставини здійснення спадкодавцем відповідача правочинів у вигляді договору позики і розписки від 15 листопада 2012 року, оскільки предметом даного спору є звернення стягнення на нерухоме майно спадкодавця.

При цьому, у встановленому законом порядку, відповідач ОСОБА_2 не скористався своїм процесуальним правом, наприклад, заявити зустрічний позов про визнання недійсними договору позики і розписки ОСОБА_4 від 15 листопада 2012 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 03.08.2015 року (т.с. 1, а.с. 73).

Спадкоємцем померлої за заповітом є ОСОБА_2 відповідач у дані й справі, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину після померлої, що підтверджується витребуваними і дослідженими під час розгляду справи в судовому засіданні копіями матеріалів спадкової справи № 10/2015 до майна ОСОБА_4 (т.с. 1, а.с. 72 131).

Із змісту позовної заяви та наданих в судовому засіданні власних пояснень представника позивача судом встановлено, що у зазначений в договорі строк, ОСОБА_4 не повернула позивачу суми позики за укладеним між ними договором.

Згідно із частиною першою статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Норма частини першої статті 1050 ЦК України встановлює, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Сума позики, що не повернута спадкодавцем відповідача позивачу за позикою від 15 листопада 2012 року складає 43 000 доларів США.

Тобто, саме такий розмір позики і мав бути повернутий позивачу.

Станом на 20 січня 2015 року офіційний курс НБУ відповідної валюти становив 2 484,4282 гривень за 100 доларів США (за даними офіційного сайту НБ України).

Отже, сума боргу, що підлягала стягненню із спадкодавця відповідача на користь позивача за договором позики від 15 листопада 2012 року становить 1 068 300 гривень 60 копійок.

Положення частини 2 статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сума позики складає 1 068 300 гривень 60 копійок.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Вказана позиція чітко викладена у Постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року по справі № 6-771цс15.

Оскільки, ОСОБА_4 отримала в борг грошові кошти в національній валюті (із визначенням сторонами угоди суми повернення в еквіваленті іноземної валюти), суд вважає правомірними доводи позивача про нарахування 3 % річних за період прострочення зобов`язання.

Розрахунок штрафних санкцій у вигляді 3 % річних слід обраховувати саме з дати прострочення зобов`язання, тобто 15.11.2016 року.

Розрахунок суми 3 % річних за вказаний період прострочення зобов`язання обраховується за формулою [Відсотки] = [Сума боргу] [Процентна ставка] / 100% / 365 днів [Кількість днів] та становить за 65 днів прострочення від суми позики 1 068 300 гривень 60 копійок.

Отже, сума боргу спадкодавця відповідача перед позивачем за позикою з урахуванням основної суми боргу в розмірі 1 068 300 гривень 60 копійок і 3 % річних в розмірі 5 707 гривень 35 копійок складає 1 074 005 гривень 95 копійок.

Оскільки, спадкодавець відповідача не виконав свої зобов`язання за укладеним із позивачем договором позики від 15 листопада 2012 року та не повернув останньому суму позики у визначеному розмірі, суд приходить до висновку, що порушені майнові права позивача слід захистити.

За змістом заповіту від 28 квітня 2015 року ОСОБА_4 зробила розпорядження, яким заповіла ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 (т.с. 1, а.с. 78).

Відповідно до норм статті 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину; вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено; у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

При цьому, в матеріалах спадкової справи ОСОБА_4 міститься нотаріально оформлена письмова заява позивача від 23.12.2015 року про заявлення вимог кредитора до спадкоємців боржника (т.с. 1, а.с. 88).

Враховуючи, що спадкоємець ОСОБА_4 не задовольнив вимоги кредитора за борговими зобов`язаннями, суд приходить до висновку про існування передбачених статтею 1282 ЦК України підстав для звернення стягнення на майно, яке було передане спадкоємцю ОСОБА_4 у натурі в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Згідно із Звітом про оцінку вартості нерухомого майна від 05 листопада 2020 року, ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 , складає 892 000 гривень 00 копійок, або 31 298,24 доларів США.

Таким чином, оскільки, відповідач ОСОБА_2 на вимогу позивача, як кредитора його спадкодавця не задовольнив вимоги останнього шляхом одноразового платежу або домовленістю між ними, суд приходить до висновку, що на підставі статті 1282 ЦК України, слід звернути стягнення на майно спадкоємця ОСОБА_4 , яке було передане її спадкоємцю у натурі.

Одночасно, суд обов`язково враховує положення частини п`ятої статті 1268 ЦК України про те, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а також норму частини третьої статті 1296 ЦК України, відповідно до якої, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Одночасно, на підставі частини першої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 1 13, 19, 23, 27, 34, 76 83, 89, 92, 95, 133, 141, 258, 259, 263 265, 273 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

В рахунок задовольняння вимог ОСОБА_3 , яка є кредитором спадкодавця ОСОБА_4 , звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , яку було передано ОСОБА_2 у натурі, як спадкоємцю ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 6 890 (шість тисяч вісімсот дев`яносто) гривень 00 копійок у відшкодування судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Дата складення повного судового рішення 12 листопада 2020 року.