Провадження №2/748/766/20
Єдиний унікальний № 748/1944/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді: Майбороди С.М.,

при секретарі: Оніщенко Ю.В.,

з участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В :

26 серпня 2020 року, ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 01 червня 1996 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 669, стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, шлюбні відносини припинені, проживають разом, проте спільного господарства не ведуть, між ними втрачено почуття взаємоповаги, подальше спільне життя вважає неможливим. Також, вказувала, що дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, а отже просила стягнути аліменти.

Ухвалою від 11 вересня 2020 року провадження у справі відкрито.

В судове засідання позивач не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі та зазначивши про підтримання позовних вимог.

Відповідач заявлені позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що з позивачем припинені шлюбні відносини з травня 2020 року, проживають в одному будинку, але в різних кімнатах, його намагання примиритись виявились безрезультатними, а отже не заперечує щодо розірвання шлюбу. Щодо стягнення аліментів, то просив зменшити частку, оскільки він не працює, отримує пенсію, розмір якої складає близько 2300 грн, має батьків похилого віку, з якими не проживає, однак допомагає матеріально. Щодо наявності нерухомого майна повідомив, що у власності має житловий будинок, в якому проживає разом з дружиною та дитиною.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 01 червня 1996 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 669 (а.с.22).

Сімейним Кодексом України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги ч.1 ст.55 СК України.

Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

В даному випадку позивач вирішила припинити шлюбні відносини та звернулась з позовною заявою до суду.

З урахуванням підстав заявленого позову, поданої заяви позивача про підтримання позовних вимог, проживання сторін в одному будинку і не досягненні згоди щодо поновлення шлюбних відносин протягом перебування справи в суді, не вбачається підстав для вжиття заходів щодо примирення сторін.

Враховуючи досліджені обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо.

Від даного шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 13).

Згідно довідки Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 1260 від 03.09.2020, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 , разом з нею зареєстрований син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.21).

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ст.181 СКУ способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.1 ст.182 СК України - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.182 СК - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ч.5 ст.183 СК України - той із батьків, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Дослідивши надані сторонами докази, та проаналізувавши норми закону що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов таких висновків.

Договору про участь в утриманні дитини батьки між собою не укладали.

Згідно обраного позивачем виду аліментів, аліменти призначаються у частці від доходу, що відповідає вимогам СК України. Щодо розміру аліментів, то суд виходить з наступного:

Суд враховує майновий та сімейний стан відповідача; відсутність у нього інших неповнолітніх дітей та утриманців, хоча відповідач і має батьків похилого віку, однак останні проживають окремо, отримують пенсію та як встановлено в ході судового розгляду мають ще одну повнолітню дитину, при цьому, як вказав відповідач, він отримує пенсію в розмірі близько 2300 грн, відсутність виконавчих листів про стягнення та відсутність підтверджених належним чином інших обтяжуючих грошових зобов`язань, які б мали враховуватись при визначенні матеріальної спроможності відповідача щодо сплати аліментів. Суд враховує, що відповідач є працездатною особою, йому не встановлено інвалідності, він має можливість отримувати додатковий дохід. Суд враховує положення сімейного законодавства, яким визначено, що аліменти у розмірі 1/4 частини доходів можуть бути стягнуті судом у порядку наказного (безспірного) провадження (що є фактичним законодавчим визначенням оптимального і звичайно прийнятого розміру аліментів на одну дитину), разом з тим, розмір аліментів має бути не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд враховує положення закону щодо гарантованого і рекомендованого мінімального розміру аліментів, і виходить з того, що вказаний рекомендований розмір аліментів є мінімальним, і не є поняттям, обмежуючим розмір аліментів, при умові, що батько дитини має матеріальну можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі. Суд дійшов висновку, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини свого доходу. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та в першу чергу інтересам дитини, не порушить прав сторін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 258-259, 263-265, 354, 430 ЦПК України, ч. 1 ст. 110, ст. 112, 180-182 Сімейного кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 , зареєстрований 01 червня 1996 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 669 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення місячного розміру аліментів підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 840,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 840,80 грн судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 11 листопада 2020 року.

Суддя С. М. Майборода