Справа № 472/903/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" листопада 2020 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Чаричанського П.О.,

за участю секретаря Фігурської К.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Веселинове Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до відповідача Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, про встановлення факту прийняття спадщини, про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

31 серпня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, про встановлення факту прийняття спадщини, про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , про що 05.03.2004 року зроблено відповідний актовий запис за №05 виконавчим комітетом Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої увійшли усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи те, що на час відкриття спадщини позивач проживав разом із спадкодавцем і заяву про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину.

У березні 2020 року позивач звернувся до нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво про право на спадщину та надав довідку Катеринівської сільської ради №62/04-05 від 20.01.2020 року згідно якої ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала за адресою АДРЕСА_1 з 24 жовтня 1995 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . За вказаною адресою проживав - ОСОБА_2 з 18.09.1997 року по 25 червня 2004 року.

Але нотаріус роз`яснила, що він пропустила визначений законом строк для прийняття спадщини та рекомендувала звернутися до суду з метою визнання додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки зареєстрований за іншою адресою, ніж спадкодавець.

Тому позивач звернувся з відповідною позовною заявою до суду, де просить встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини з 18.09.1997 року по 04.03.2004 рік, встановити факт прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 у вигляді права на земельну частку (пай) загальною площею 5,45 умовних кадастрових гектарів по колишньому КСП «Промінь» Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, крім того просить визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала повністю з тих же підстав зазначених в позові та просила їх задовольнити.

Представник відповідача Катеринівської сільської ради Гасюк П.П. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву в якій зазначив, що вимоги позивача визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що ОСОБА_3 проживала одна в с. Весняна Квітка, так як її чоловік помер раніше. Позивач ОСОБА_2 проживав в с. Катеринівка, померлу ОСОБА_6 доглядав разом з дружиною. На момент смерті ОСОБА_2 разом з дружиною проживали в будинку померлої ОСОБА_7 і провели її поховання.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона є односельчанка позивача. ОСОБА_3 жила сама в с. Весняна Квітка, а ОСОБА_2 проживав в с. Катеринівці. Так, як померла не мала дітей, то позивач разом з дружиною доглядали її. ОСОБА_2 зі соєю дружиною переїхали проживати до ОСОБА_7 , та на момент смерті проживали разом з померлою і провели її поховання.

Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Що стосується встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Весняна Квітка Веселинівського району Миколаївської області померла - ОСОБА_3 . ЇЇ смерть було зареєстровано виконавчим комітетом Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, про що 05 березня 2004 року складено відповідний актовий запис за №05, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1220 ЦК України визначено, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Враховуючи те, що на час відкриття спадщини позивач проживав разом із спадкодавцем і заяву про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину.

При зверненні позивачем до нотаріальної контори з проханням видати йому свідоцтво про право на спадщину, однак йому було надано довідку - роз`яснення в якій зазначено, що позивач зареєстрований за іншою адресою, ніж спадкодавець та рекомендовано звернутися до суду.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом. Звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України визначено, що умовою прийняття спадщини є саме факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не реєстрація за однією адресою.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема ч. 2 вказаної статті передбачає у судовому порядку можуть бути встановленні також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Вказана позиція викладена в постановах Верховного суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 та від 01.07.2020р. по справі №222/1109/17.

Факт постійного проживання заявника ОСОБА_2 з ОСОБА_3 на час відкриття спадщини з 18.09.1997 року по 04.03.2004 року за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:

- довідкою Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області № 62/04-05 від 20.01.2020 року, згідно якої ОСОБА_3 була зареєстрована і проживала за адресою: АДРЕСА_1 з 24 жовтня 1995 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Знята з реєстраційного обліку як померла. За вказаною адресою проживав - ОСОБА_2 з 18.09.1997 року по 25 червня 2004 року. (а.с. 11)

- довідкою Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області № 241/04-05 від 12.05.2020 року, згідно якої ОСОБА_2 дійсно проживав з ОСОБА_9 з 18.09.1997 року по день ї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та провів поховання(а.с. 12)

- показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , які в судовому засіданні підтвердили факт спільного проживання на час відкриття спадщини ОСОБА_2 з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі наданих та досліджених у судовому засіданні доказів та, враховуючи, що встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, суд дійшов висновку про те, що заява про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини підлягає задоволенню.

Що стосується факту прийняття спадщини судом встановлено.

Згідно довідки Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області № 61/04-05 від 20.01.2020 року, ОСОБА_4 був зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_1 з 24.10.1995 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 . Знятий з реєстраційного обліку як померлий. За вказаною адресою зареєстрована і проживала - дружина ОСОБА_10 з 24 жовтня 1995 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 15/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, про що виконавчим комітетом Катеринівською сільською радою Веселинівського району зроблено запит №30 /а.с.13/.

Відповідно до довідки - роз`яснення №151/02-31 від 25.03.2020 року в.о завідувача Веселинівської державної нотаріальної контори вказує, що неможливо встановити факт прийняття спадщини за законом ОСОБА_3 після смерті її чоловіка ОСОБА_4 згідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, а також наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом, оскільки відсутнє свідоцтво про одруження ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбів із зазначенням відомостей про другого з подружжя №6 від 07 травня 2020 року ОСОБА_4 та ОСОБА_11 05 вересня 1956 року уклали шлюб, про що Виконавчим комітетом Катеринівської сільської ради складено відповідний актовий запис №12. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_4.

Згідно довідки відділу у Веселинівському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області №147/138-19 від 18.12.2019 року ОСОБА_4 значиться в списках осіб, які мають право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Промінь» Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області за №118. Згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Промінь» Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області за гр. ОСОБА_4 було зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай), серія МК №0180376 від 23 вересня 1997 року загальною площею 5.45 умовних кадастрових гектарів, який зареєстровано 23 вересня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №5700. Земельна частка (пай) в натурі (на місцевості) не виділялась, Державний акт на право на земельну ділянку взамін сертифікату на гр.. ОСОБА_6 не виготовлявся.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК України РСР (далі ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчується до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно з п.п. 4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, положення зазначеного Кодексу застосовується до тих прав і обов`язків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема ч. 2 вказаної статті передбачає у судовому порядку можуть бути встановленні також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.95 встановлено, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст. 525, 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місце відкриття - останнє постійне місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР «При спадкуванні за законом спадкодавцями першої черги є, в рівних частках діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого». .

Статтею 548 ЦК УРСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини».

Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до довідки Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області № 240/04-05 від 12.05.2020 року, ОСОБА_12 який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , був постійним жителем села Весняна Квітка Веселинівського району Миколаївської області. Спадкоємеця за законом дружина - ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину після смерті чоловіка в шестимісячний строк з дня смерті шляхом: провів її поховання, зберігав сертифікат на право на земельну частку (пай). /а.с. 16/.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №61717399 від 18.09.2020 року (наданої на запит суду) спадкова справа після смерті ОСОБА_4 - в спадковому реєстрі відсутня.

Таким чином, згідно ст. ст. 534, 549 ЦК УРСРза життя ОСОБА_3 прийняла спадщину та набула право на земельну частку (пай) загальною площею 5,45 умовних кадастрових гектарів у порядку спадкування після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , але за життя не встигла отримати Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку.

А тому, суд приходить до висновку, що заява в частині встановлення факту прийняття спадщини є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню, а факт вступу ОСОБА_7 в управління та володіння спадковим майном, встановленим.

Що стосується визнання права власності на спадкове майно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 в с. Весняна Квітка Веселинівського району Миколаївської області, про що виконавчим комітетом Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області складено відповідний актовий запис за №05 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

08 червня 2002 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким зробила розпорядження: належну за законом право на земельну ділянку (пай) розміром 10,86 га заповіла ОСОБА_2 (власна земельна частка (пай) розміром 5,45 га та успадкована нею земельна частка (пай) розміром 5,45 га після чоловіка).

Заповіт посвідчено секретарем Катеринівської сільської ради 08.06.2002 року і зареєстрований у реєстрі за №39, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 18.12.2019 року №58792478.

Згідно довідки - роз`яснення №151/02-31 від 25.03.2020 року виданої в.о завідувача Веселинівської державною нотаріальною контори Онищенко Л., була надано відмову у вчиненні нотаріальний дій, а саме було вказано, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно (а саме сертифікати на право на земельну частку (пай)), на підставі п. 4.14. 4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України неможливо видати свідоцтво про право на спадщину на право на земельну частку (пай). А оскільки позивач прийняв спадщину згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України і заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом. На підставі якого заводиться спадкова справа, підстави для заведення спадкової справи відсутні.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 01.03.2013 року, узагальнення якого викладенні в листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (далі Пленум №6) при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності.

Згідно довідки відділу у Веселинівському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області №147/138-19 від 18.12.2019 року ОСОБА_3 значиться в списках осіб, які мають право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Промінь» Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області за №117. Згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Промінь» Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області за гр. ОСОБА_3 було зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай), серія МК №0180375 від 23 вересня 1997 року загальною площею 5.45 умовних кадастрових гектарів, який зареєстровано 23 вересня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №5699. Земельна частка (пай) в натурі (на місцевості) не виділялась, Державний акт на право на земельну ділянку взамін сертифікату на гр.. ОСОБА_6 не виготовлявся (а.с. 20).

У відповідності до вимог п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Таким чином, аналізуючи перевірені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 за життя набула право на земельну частку (пай) загальною площею 5,45 умовних кадастрових гектарів по колишньому КСП «Промінь» Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області у відповідності до вимог чинного на той час законодавства.

Згідно з п.3.5 Пленуму №6, у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) видача нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачена. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» (в редакції чинної на момент виникнення правовідносин), ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994 року право на земельну частку (пай) можуть бути об`єктом спадкування.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про Практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних спорів» визначено, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта про право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельну частку (пай) здійснюється за нормами ЦК України.

Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ст. 1220 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Крім того, ст.ст.1218, 1268 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, і що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №61717439 від 18.09.2020 року (наданої на запит суду) спадкова справа після смерті ОСОБА_7 - в спадковому реєстрі відсутня.

Таким чином, згідно ст.ст. 1262, 1268 ЦК України позивач ОСОБА_2 , як спадкоємиць за заповітом набув право на земельну частку (пай) після смерті спадкодавця ОСОБА_7 , яка за життя набула право на земельну частку (пай) розміром 5,45 умовних кадастрових гектарах,але за життя не встигла отримати Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку.

Крім того позивач ОСОБА_2 , як спадкоємець за заповітом набув право на земельну частку (пай) розміром 5,45 умовних кадастрових гектарах, після спадкодавця ОСОБА_7 , яка в свою чергу успадкував вказане право на земельну частку (пай) за законом після смерті ОСОБА_4 , про те за життя не встигла оформити спадкових прав.

Враховуючи викладене, та не можливістю ОСОБА_2 оформити спадкові права в позасудовому порядку (нотаріально), вказане право підлягає захисту в судовому порядку шляхом задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_13 про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, про встановлення факту прийняття спадщини, про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця села Катеринівка Веселинівського району Миколаївської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , разом із спадкодавцем - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Весняна Квітка Веселинівського району Миколаївської області, на час відкриття спадщини з 18 вересня 1997 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити факт прийняття ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Весняна Квітка Веселинівського району Миколаївської області, спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 с. Весняна Квітка Веселинівського району Миколаївської області, у вигляді права на земельну частку (пай) загальною площею 5,45 умовних кадастрових гектарів по колишньому КСП "Промінь" Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, яке належало померлому згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія МК №0180376 від 23 вересня 1997 року, зареєстрованого 23 вересня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №5700.

Визнати за ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця села Катеринівка Веселинівського району Миколаївської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Весняна Квітка Веселинівського району Миколаївської області:

- право на земельну частку (пай) загальною площею 5,45 умовних кадастрових гектарів по колишньому КСП "Промінь" Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, яке належало померлій згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія МК №0180375 від 23 вересня 1997 року, зареєстрованого 23 вересня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №5699.

- право на земельну частку (пай) загальною площею 5,45 умовних кадастрових гектарів по колишньому КСП "Промінь" Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, яке ОСОБА_3 успадкувала після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , яке належало останньому згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія МК №0180376 від 23 вересня 1997 року, зареєстрованого 23 вересня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №5700.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіП. О. Чаричанський

Дата складання повного судового рішення 12.11.2020 року.