Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2020 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого судді: Партоліної І.П.

за участі секретаря: Довгої С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Новоархангельськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє законний представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Новоархангельського районного нотаріального округу Степаненко Ріта Григорівна, про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач та її законний представник звернулись до суду з позовом до відповідача про визнання заповіту, складеного від імені ОСОБА_4 на користь відповідача, посвідчений приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу Степаненко Р. Г. 12 грудня 2012 року, зареєстрованого за № 2057.

Свої вимоги мотивовано тим, що її мати- законний представник ОСОБА_2 є невіcткою ОСОБА_4 , так як була одружена з її рідним сином ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Починаючи з березня по грудень 2012 року мати позивача здійснювала постійний догляд та проживала разом із заповідачем ОСОБА_4 , яка хворіла на той час і без сторонньої допомоги не могла обходити себе самостійно.

У грудні 2012 року позивача та її матір заповідачка вигнала зі свого будинку і рідний брат останньої ОСОБА_6 не допускав позивача та її матір до бабусі, яка на той час тяжко хворіла. Після смерті бабусі, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , їй стало відомо, що померла склала заповіт 12 грудня 2012 року на користь ОСОБА_3 , який посвідчений приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу Степаненко Р.Г.

Позивач вважає, що особисто ОСОБА_4 не могла підписати заповіт, так як на той час вона хворіла і мала діагноз- «Прогресивний церебральний атеросклероз» і була недієздатною.

В судовому засіданні законний представник позивача та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

Відповідач та його представник заперечили проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність та повідомили суду, що причиною звернення до суду став конфлікт по сімейним питанням між сторонами.

Третя особа - приватний нотаріус Новоархангельського районного нотаріального округу Степаненко Р.Г. в судове засідання не з`явилась, про час та місце розглдяду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила..

Дослідивши докази в сукупності з іншими матеріалами справи, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За правилами ч. 1 ст.225ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до роз`яснень п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо в книзі шостій ЦК України немає відповідного правила.

Положення ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України, які поширюються на заповіт як на односторонній правочин, дійсно передбачають, що дії заповідача, спрямовані на досягнення певного результату, мають об`єктивно відображати його внутрішню волю і що таке волевиявлення повинно бути вільним.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, а через стійкий розлад здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Відповідно до роз`яснення п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правила статті 225 поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до ст.105 ЦПК України зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 89 ЦПК.

Частиною 2 статті 1257 ЦК України визначено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Новоархангельськ Новоархангельського району Кіровоградської області.

За життя ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла усе своє майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Даний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу Степаненко Р. Г. 12 грудня 2012 року за реєстровим № 2057.

Позивач є рідною онукою ОСОБА_4 , що підтверджено відповідними свідоцтвами про народження та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану.

Згідно копії спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , заведеної у приватного нотаріуса Малютяк А. В., заява про прийняття спадщини за заповітом надійшла від імені ОСОБА_3 , та про прийняття спадщини за законом від імені онуки померлої ОСОБА_1 , заяви про відмову від прийняття спадщини не надходили, свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 29 листопада 2019 року за клопотанням представника позивача у справі було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 149 від 10 квітня 2020 року із аналізу усіх наданих на екпертизу об`єктів, з урахуванням клінічних уявлень про закономірності перебігу наявних у ОСОБА_4 розладів психічної діяльності, даних про те, що ОСОБА_4 до грудня 2012 року лікарем-психіатром не оглядалася, відсутності показів свідків, а також виявлені дефекти в медичній карті амбулаторного хворого, не дозволяють винести мотивуюче рішення про психічний стан ОСОБА_4 при оформленні заповіту 12.12.2012 року.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що позивач є її онукою, а ОСОБА_2 доводиться їй дочкою і у 2007 році загинув син ОСОБА_5 ОСОБА_4 , яка із того часу почала все забувати і вести себе неадекватно, не впізнавала людей , при цьому онуку старались не залишати разом із ОСОБА_4 , так як остання заставляла онуку цілувати портрет покійного батька ОСОБА_5 .

У 2012 році у чоловіка ОСОБА_4 ОСОБА_8 стався інсульт і його весь час доглядала її дочка ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_4 не могла самостійно здійснювати догляд за чоловіком, блукала по селі і багатьох людей не впізнавала.

Поховання ОСОБА_8 здійснила також її дочка і на поминальному обіді з приводу 40 днів ОСОБА_4 поклала котлети на молочний кисіль. На зауваження пояснила, що прийдуть гості і так треба робити, при цьому говорила, що вона боїться, так як на неї кричать.

Також свідок пояснила, що ще за життя її сват ОСОБА_8 переймався тією обставиною, щоб у зрілому віці онука ОСОБА_1 не стала такою неадекватною. ОСОБА_4 ніколи не говорила про заповіт, а весь час повторювала, що все дістанеться онуці.

На запитання свідок пояснила, що 12.12.2012 року та 15.12.2012 року вона ОСОБА_4 не бачила і з усіх підозр щодо негативного ставлення до онуки вона та її дочка ніде не звертались.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що вона підтримує дружні стосунки із ОСОБА_2 , так як остання доводиться хрещеною матір`ю її дитини.

Їй відомо, що ОСОБА_2 доглядала свого свекра ОСОБА_8 , оскільки із січня 2012 року вона ходила ОСОБА_2 допомагати здійснювати також догляд хворого, і ОСОБА_4 не завжди впізнавала ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 впізнавала.

На запитання свідок пояснила, що вона бачила ОСОБА_4 один раз на місяць із січня 2012 року і один раз коли вони прийшли, то остання вигнала ОСОБА_2 із будинку з приводу того, що її хочуть забрати на лікування.

Свідок ОСОБА_24 суду пояснила, що вона працювала поштарем і з весни 2012 року носила пенсію ОСОБА_4 та її чоловіку. При зустрічі із ОСОБА_4 остання не могла зрозуміти куди їй сісти, виносила калькулятор і неодноразово перераховувала пенсію.

На запитання свідок повідомила, що спілкування особистого між нею та ОСОБА_4 у неї не було, їй пенсію перестала давати із 2013 року, і у порушення правил доставки пенсії віддавала кошти її брату ОСОБА_6 , який ставив підпис про отримання пенсії. Вважала, що вона вчиняє вірно , що давала пенсію посторонній особі і про ці факти нікому не повідомляла.

Свідок ОСОБА_27 суду пояснив, що він є сусідом із відповідачем, проживає напроти будинку останнього і щодня при житті із 2007 року спілкувався із ОСОБА_4 , яка була нормальною жінкою, на все адекватно реагувала, самостійно себе обходила.

Стан здоров`я ОСОБА_4 погіршився у 2014 році і вона стала себе погано почувати. Поховання свого чоловіка вона організувала сама, невістка ніколи із нею не проживала, онука деякий час була у ОСОБА_4 . Про будь-які конфлікти йому не відомо, відомо, що ОСОБА_4 горювала після смерті чоловіка і до кінця 2012 року вона була повністю нормальною людиною без відхилень та зміні у поведінці.

Свідок ОСОБА_30 суду пояснила, що із ОСОБА_4 вони проживали по-сусідству, коли помер її чоловік остання все робила самостійно і говорила, що буде просити ОСОБА_3 щоб їй допомагав. Після смерті чоловіка та сина змін у її поведінці та психічному стані не було, була адекватною, тримала господарство.

За три роки до своєї смерті вона мала зміни у стані свого здоров`я, при зустрічі повідомляла, що все майно заповість ОСОБА_3 , щоб останній її доглядав.

Свідок ОСОБА_34 суду пояснив, що він проживав по-сусідству із ОСОБА_4 , яка у 2013 році приходила до них купувати молоко і була здоровою та нормальною людиною. Після продажу корови у 2014 році ОСОБА_4 вже не приходила до них.

На запитання свідок пояснив, що у 2012 році змін у поведінці та стану здоров`я у ОСОБА_4 не було, так як не було змін і після смерті сина та чоловіка.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що відповідач є його рідним сином , а покійна ОСОБА_4 доводилась йому рідною сестрою. Після смерті чоловіка у 2012 році вона проживала сама, була при пам`яті та здоровому глузді, будучи вже на пенсії ще ходила на роботу.

Пізніше сестра захворіла і його син був призначений опікуном сестри.

Свідок ОСОБА_35 суду пояснив, що відповідач є його племінником, а покійна ОСОБА_4 доводилась йому рідною сестрою. Після смерті свого чоловіка вона самостійно організувала та зробила поховання, а потім встановила пам`ятник. У 2012 році всі роботи робила сама і у неї були конфлікти із невісткою ОСОБА_2 .

Одного разу ОСОБА_4 повідомила, що не стало документів щоб виписати невістку і що її немає кому доглядати.

На запитання свідок повідомив, що він не знає чи була сестра недієздатною, знає лише про те , що у неї був опікуном племінник. Після смерті сина змін у поведінці сестри не було, здоров`я було нормальне протягом 2012-2014 років, а потім сестра стала забувати.

Про складений заповіт йому відомо, так як за життя сестра йому про це говорила.

Свідок ОСОБА_37 суду пояснив, що він працював селищним головою і 11.12.2012 року ОСОБА_4 прийшла до нього для підпису із вже виготовленими документами на будинок. Вони поспілкувались близько 30 хвилин і остання повідомила, що зникли правовстановлюючі документи на будинок, при цьому вона скаржилась на невістку, так як у них були конфлікти. При спілкуванні вона вела себе нормально, будь-яких проявів розладу психіки та поведінки не було. ОСОБА_4 навіть приходила до селищної ради і протягом 2011-2013 років консультувала працівників по бухгалтерським питанням, так як довгий час сама працювала бухгалтером селищної ради.

На свято 8 березня працівники селищної ради приїзджали до неї і вона була повністю нормальною людиною.

Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 13 серпня 2020 року за клопотанням представника позивача з урахуванням показів свідків було призначено додаткову посмертну судово-психіатричну експертизу.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 358 від 15 вересня 2020 року із аналізу усіх наданих на екпертизу об`єктів, з урахуванням клінічних уявлень про закономірності перебігу наявних у ОСОБА_4 розладів психічної діяльності, даних про те, що ОСОБА_4 до грудня 2012 року лікарем-психіатром не оглядалася, повністю протиречиві покази свідків зі сторони позивача та відповідача, не дозволяють винести мотивуюче рішення про психічний стан ОСОБА_4 при оформленні заповіту 12.12.2012 року.

Стороною відповідача подано до суду як доказ копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витягу про державну реєстрацію прав, які датовані 11.12.2012 року, що свідчить про ту обставину, що ОСОБА_4 за життя самостійно вчиняла дії правового характеру, які передували дню складанню заповіту-12.12.2012 року.

Довідкою Новоархангельської ЦРЛ від 09.09.2019 року зазначено, що ОСОБА_4 перебувала на диспансерному обліку у лікаря психіатра з 15.01.2015 року, будь-які дані стосовно перебування останньої на стаціонарному лікуванні і лікувальному закладі у 2012 році відсутні.

Аналогічні записи щодо перебування ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра Новоархангельської ЦРЛ із 2015 року містить у собі і медична картка на ім`я останньої.

Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 14.02.2017 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 визнано недієздатною, встановлено над нею опіку і призначено опікуном ОСОБА_4 її племінника ОСОБА_3 .

Відповідно до вимог ст.40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, з врахуванням вимог ст.89 ЦПК України, що жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, судом встановлено, що заповіт ОСОБА_4 вчинила у момент, коли вона могла в повному обсязі розуміти значення своїх дій та керувати ними, оскільки, як оглянуті та досліджені в судовому засіданні матеріали медичної документації, матеріали цивільної справи 394/815/16-ц за заявою ОСОБА_3 про визнання особи недієздатною, так і висновок посмертної судово-психіатричної експертизи спростовують ту обставину, на яку посилалась позивач у поданій позовній заяві, що ОСОБА_4 хворіла у 2012 році на прогресивний церебральний атеросклероз і була недієздатною.

Пояснення свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_24 суд не може оцінювати як належні докази, оскільки належними доказами у відповідності до ст.77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а свідки дали пояснення лише з приводу візуального стану покійної, спеціальними знаннями в галузі психіатрії не володіють, а тому їх пояснення судом не можуть бути прийняті до уваги.

Крім того свідок ОСОБА_7 є бабусею позивача, свідок ОСОБА_17 перебуває у дружніх стосунках із законним представником позивача, що свідчить про заінтересованість останніх у позитивному вирішенні спору і їх показання повністю спростовуються показаннями інших свідків та досліджених в судовому засіданні матеріалів справи.

Стороною позивача належним та допустимими доказами не доведено ту обставину, що під час складання заповіту ОСОБА_4 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, її волевиявлення не було вільним і не відповідало її внутрішній волі.

З врахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що правові підстави для задоволення поданого позову відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.203,215,225,1257 ЦК України, ст.ст.263-265 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , інтереси якої представляє законний представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Новоархангельського районного нотаріального округу Степаненко Ріта Григорівна, про визнання заповіту недійсним відмовити.

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 13 листопада 2020 року о 11 год. 00 хв. в приміщенні Новоархангельського районного суду Кіровоградської області за адресою: вулиця Слави, 26, смт. Новоархангельськ Новоархангельського району Кіровоградської області.

ОСОБА_3 протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду до 10 листопада 2020 року (включно) надати суду докази щодо розміру понесених судових витрат.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку заява залишається без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку визначеному ст. 354, 355 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Законний представник позивача: ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа: приватний нотаріус Новоархангельського районного нотаріального округу Степаненко Ріта Григорівна, адреса вулиця Слави, 23, смт. Новоархангельськ Новоархангельського району Кіровоградської області.

Повний текст рішення суду складено 10 листопада 2020 року.

Суддя: