Справа № 750/6944/20
Провадження № 2/750/1600/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2020 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

секретаря - Шилової Ж.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

третя особа - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ»,

в с т а н о в и в :

13 серпня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути 52258 грн. 56 коп. у відшкодування майнової шкоди, заподіяної в результаті пошкодження автомобіля, 2200 грн. у відшкодування витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження та 5000 грн. моральної шкоди, а також судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, яка сталася 05 червня 2020 року, автомобіль, який належить йому на праві власності, а саме: MAZDA 6, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , зазнав механічних пошкоджень. Винним у скоєнні ДТП згідно постанови суду визнаний ОСОБА_2 , який керував автомобілем BMW 318 I, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . На час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, як володільця автомобіля BMW 318 I, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована у відповідності до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ». Страхова компанія в телефонному режимі повідомила позивачу, що розмір страхового відшкодування, який підлягає виплаті по даному страховому випадку складає 98000 грн., що дорівнює ліміту страхової суми, яка визначена у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в розмірі 100000 грн. за мінусом франшизи, яка згідно вказаного договору становить 2000 грн.

Однак, заподіяна майнова шкода позивачу в повному обсязі не відшкодована, у зв`язку з чим відповідач відповідно до статті 1194 Цивільного кодексу України має сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Також, позивач зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому була спричинена й моральна шкода, яку він оцінює 5000 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 серпня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

Відповідач відзив на позов не подав.

У судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином. На електронну адресу суду надіслав клопотання про неможливість явки у судове засідання, зазначивши, що при розгляді справи покладається на розсуд суду. Також відповідач вказав, що з позовом згоден, але через стан здоров`я та тяжке матеріальне становище не має змоги виплатити всю суму одразу.

Представник третьої особи - Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» подала пояснення щодо позову, в якому вказує, що відповідно до істотних умов договору (полісу) страхування цивільно-правової відповідальності, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» виконує покладені на нього зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування ОСОБА_1 в регламентовані чинним законодавством строки. Так, граничним строком виплати страхового відшкодування згідно заяви про виплату страхового відшкодування від 24 липня 2020 року є дата - 22 жовтня 2020 року. За таких обставин, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» виконує зобов`язання, які покладаються на страховика ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у повному обсязі та в зазначені строки.

Згідно із частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

05.06.2020, о 12 год. 49 хв., у м. Чернігові по вул. Шевченка, 93 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом BMW 318 I, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Шевченка від вул. Рокоссовського в бік вул. Освіти і виконуючи маневр повороту ліворуч поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині, не надав переваги в русі автомобілю MAZDA 6, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався в зустрічному напрямку - прямо, в наслідок чого трапилось зіткнення. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, осіб постраждалих немає. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.4 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 червня 2020 року притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. (а.с. 15-16).

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 23 липня 2020 року постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 червня 2020 року залишено без змін (а.с. 17-18).

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 є власником автомобіля MAZDA 6, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зазнав пошкоджень в результаті ДТП (а.с. 13-14).

На час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, як володільця автомобіля BMW 318 I, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована у відповідності до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» (а.с. 44, 45).

Після ДТП позивач звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 41-42, 43).

Після проведення розслідування страхового випадку Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» у телефонному режимі повідомило позивача, що розмір страхового відшкодування, який підлягає до виплати складає 98000 грн., і дорівнює ліміту страхової суми, яка визначена у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АО/3284676) в розмірі 100000 грн. за мінусом франшизи, яка згідно вказаного договору становить 2000 грн.

Згідно із висновком № 139 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу, складеного 03 липня 2020 року експертом-автотоварознавцем - ФОП ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ - легкового автомобіля MAZDA 6, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає: 150258 грн. 56 коп. (а.с. 19-40).

Згідно з квитанції № 51 від 03 липня 2020 року, вартість автотоварознавчого дослідження становить 2200 грн. (а.с 40).

Позивачем зазначено, що відповідач грошові кошти для відшкодування заподіяної майнової шкоди не надавав, а тому він повинен сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з положеннями частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною першою-третьою статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини першої статті 1192 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Аналогічні положення також містить і Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно зі статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Частиною першою статті 1194 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Враховуючи наведене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача майнової шкоди та збитків, які він вимушений був понести для відновлення свого порушеного права, зокрема, витрати на автотоварознавче дослідження транспортного засобу в сумі 2200 грн.

Вирішуючи вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає, що відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Визнаючи розмір компенсації, що підлягає стягненню на користь позивача у відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги конкретні обставини справи, характер та глибину пов`язаних з ушкодженням автомобіля моральних страждань, і понесених з зим незручностей, ступінь вимушеного порушення нормального укладу його життя та необхідність докладання для його організації додаткових зусиль, та, виходячи із суті позовних вимог, засад розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 гривень.

У зв`язку з наявністю підстав для задоволення позову, позивачу мають бути відшкодовані понесені у справі судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та витрати на правничу допомогу.

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України.

За приписами статей 133, 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Селюх А.В. на підставі договору та ордеру серії ЧН № 014188 від 12.08.2020.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № б/н від 15.10.2020 позивач сплатив згідно договору про надання правової допомоги № б/н від 05.08.2020 адвокату 5000 грн.

Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц.

Оскільки позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу у даній справі у сумі 5000 грн.

Також, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Також, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 81, 83, 133, 141, 258, 259, 265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 .; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ) про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування майнової шкоди, заподіяної в результаті пошкодження автомобіля, 52258 грн. 56 коп. (п`ятдесят дві тисячі двісті п`ятдесят вісім грн. 56 коп.)

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2200 грн. у відшкодування витрат на проведення автотоварознавчого дослідження.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 3000 грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1345 грн. 28 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору та 5000 грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя