КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
361/734/20 Доповідач: Чобіток А.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 листопада 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.

секретар - Зиль Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва апеляційну скаргу Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2020 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17 січня 2020 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №56287404,-

у с т а н о в и в:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даною скаргою, у якій просив скасувати постанову Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 17 січня 2020 року про повернення виконавчого листа № 2-2510/10 та зобов`язати Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) продовжити вчинення виконавчих дій у рамках виконавчого провадження № 56287404. Зазначав, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2010 року у справі № 2-2510/10 стягнуто із ліквідаційної комісії комунального господарства Шевченківської сільської ради Броварського району Київської області на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 5 100 грн. 00 коп. На підставі вказаного судового рішення 04 жовтня 2010 року видано виконавчий лист, за яким 02 травня 2018 року Броварським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрито виконавче провадження № 56287404. 17 січня 2020 року головним державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сірош А.В. у рамках виконавчого провадження № 56287404 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що відповідно до акту державного виконавця, майно, на яке можливо звернути стягнення у рахунок погашення заборгованості, за боржником не існує.

ОСОБА_1 зазначає, що комунальному підприємству Шевченківської сільської ради належить автомобіль марки «ГАЗ 3309», який у рамках виконавчого провадження був описаний, арештований та переданий на зберігання, однак зник за невідомих обставин. По факту зникнення автомобіля 28 грудня 2012 року відкрито кримінальне провадження № 0001058 за статтею 290 та частиною першою статті 388 Кримінального кодексу України. 08 лютого 2018 року Шевченківську сільську раду Броварського району Київської області реорганізовано, правонаступником її є Великодимерська об`єднана територіальна громада. З 19 лютого 2019 року всі комунальні послуги на території Великодимерської територіальної громади (в тому числі у селі Шевченкове) виконує комунальне підприємство «Великодимерське». Майном комунального господарства села Шевченкове фактично користується комунальне підприємство «Великодимерське» на підставі рішення сесії Великодимерської об`єднаної територіальної громади Броварського району Київської області від 19 липня 2018 року.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2020 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову, якою скасувати скаргу в повному обсязі. Уважає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що на виконанні у відділі перебувало заведене виконавче провадження 56872583 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2510/2010 від 04.10.2010 року Броварського міськрайонного суду про стягнення з Ліквідаційної комісії КГ «Шевченківська сільська рада» на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 5100 грн.- ВП 56287404. В рамках зведеного виконавчого провадження №56872583 державним виконавцем було описано та передано на реалізацію майно, що належить боржнику а саме: клавіатуру SVEN slim 303, с/н 1836405 білого кольору с/№ 01836405; мобільний телефон Нокіа 6300, з батареєю BL- 4 C 7-V; бочка металева на 200 л зеленого та синього кольору, 2 одиниці; телефон-факс чорного кольору б/у Panasonic с/№ 8FWA001705; ксерокс сірого кольору б/у без кабеля живлення Canon FC-204 c/№UTZ69151. Судом не взято до уваги, що Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не є контролюючим органом та не може вплинути на хід розгляду кримінальної справи. До того ж відповідно до пункту 2 частини першої ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу , якщо у боржника відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення, а здійсненні виконавцем відповідно до цього закону заходи розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Відповідно до пункту 7 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо фізична особа чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку. Автомобіль марки ГАЗ 3309, що належить Ліквідаційній комісії КГ «Шевченківської сільської ради» постановою державного виконавця було оголошено в розшук. 06.09.2018 року до Броварського міськрайонного суду Київської області стягувачем ОСОБА_1 було подано заяву про заміну сторони виконавчого провадження. Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), як заінтересована сторона, посилався на те, що Шевченківську сільську раду Броварського району Київської області реорганізовано, правонаступником її є Великодимерська об`єднана територіальна громада. Всі комунальні послуги на території Великодимерської об`єднаної територіальної громади (в тому числі в селі Шевченкове) виконує комунальне підприємство «Великодимерське». Майном комунального господарства села Шевченкове фактично користується комунальне підприємство «Великодимерське» на підставі рішення сесії Великодимерської об`єднаної територіальної громади Броварського району Київської від 19.07.2018 року. 26.10.2018 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області № 1007/2510/10, яка набрала законної сили, у задоволенні заяви було відмовлено. Шевченківська сільська рада Броварського району Київської області ввійшла до складу Великодимерської об`єднаної територіальної громади разом з фінансовими активами, і під час розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження в суді першої інстанції про це неодноразово наголошувалося , проте залишилося поза увагою суду. Ці фінансові активи стали активами громади, а тому не мають ніякого відношення до Ліквідаційної комісії Комунального господарства Шевченківської сільської ради. Крім того, суд першої інстанції не звернув належну увагу на те, що виконавчий лист № 2-2510/2010 від 04.10.2010 року Броварського міськрайонного суду про стягнення з Ліквідаційної комісії КГ «Шевченківська сільська рада» на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 5100 грн. пред`являвся на виконання до відділу повторно. Це означає, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», винесена державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сірош А.В. 17.01.2020 року, не позбавляють можливості стягувача повторно пред`явити до виконання виконавчий документ в строк до 17.01.2023 року.

Перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали нормам процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, колегія суддів приходить до наступного.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом першої інстанції при розгляді скарги ОСОБА_1 встановлено, що на примусовому виконанні у Броварському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває зведене виконавче провадження № 56872583 з примусового виконання виконавчих листів, виданих Броварським міськрайонним судом Київської області: № 2-2510/10 від 04 жовтня 2010 року, № 1007/11343/2012 від 25 жовтня 2013 року, № 2-1944/10 від 14 червня 2010 року, № 2-1945/10 від 24 грудня 2010 року, стягувачами за якими є ОСОБА_2 й ОСОБА_1 , боржником ліквідаційна комісія комунального господарства Шевченківської сільської ради Броварського району Київської області.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2010 року стягнуто із ліквідаційної комісії комунального господарства Шевченківської сільської ради Броварського району Київської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 січня 2010 року у частині поновлення на роботі в сумі 5100 грн. 00 коп. та вирішено питання про розподіл судових витрат. На підставі вказаного судового рішення 04 жовтня 2010 року Броварським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист № 2-2510/10.

Постановою старшого державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 02 травня 2018 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-2510/20.

Рішенням Шевченківської сільської ради Броварського району Київської області від

23 грудня 2015 року розпущено ліквідаційну комісію по ліквідації комунального господарства Шевченківської сільської ради Броварського району Київської області та звільнено із посади голови ліквідаційної комісії й керівника комунального господарства Семка І.М. , створено ліквідаційну комісію у новому складі.

Відповідно до акту державного виконавця від 20 листопада 2018 року, складеного у рамках зведеного виконавчого провадження № 56872583, на даний час голови ліквідаційної комісії комунального господарства Шевченківської сільської ради Броварського району Київської області та членів не має, фінансова діяльність не ведеться. Печатка та частина фінансових активів знаходиться у голови Шевченківської сільської ради Броварського району Київської області. Зі слів голови Шевченківської сільської ради Броварського району Київської області Йовенка В.М. комісія була створена формально, жодного дня не працювала, ліквідаційного балансу не створювала.

20 листопада 2018 року головний державний виконавець Сірош А.В. звернулася до голови та членів ліквідаційної комісії із вимогою надати пояснення відносно роботи ліквідаційної комісії, достовірні відомості про місце перебування печатки та підтверджуючі документи стосовно передачі активів. У матеріалах виконавчого провадження дані щодо виконання вищевказаної вимоги відсутні.

Відповідно до акту державного виконавця від 17 січня 2020 року майно, що належить боржнику на праві власності (крім раніше описаного та реалізованого) та на яке можна звернути стягнення у рахунок погашення боргу відсутнє. Ліквідаційний баланс відсутній, ніякої діяльності боржник не веде, фінансової звітності не має.

17 січня 2020 року виконавчий лист № 2-2510/10, виданий 04 жовтня 2010 року Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення боргу у розмірі 5100 грн. 00 коп. , постановою державного виконавця Сірош А.В. повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Постанова мотивована тим, що відповідно до акту державного виконавця майно, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості, за боржником відсутнє. Згідно із Інформаційною довідкою із державного реєстру прав власності на нерухоме майно відомості відсутні; згідно із повідомленням з територіального сервісного центру 3243 регіонального сервісного центру МВС у Київській області автотранспортні засоби за боржником не значаться; кошти, що належить боржнику, на які можна звернути стягнення відсутні. Описане та нереалізоване майно передано у рамках зведеного виконавчого провадження у рахунок погашення боргу згідно із актом про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 16 жовтня 2019 року.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) ( ч. 2 ст. 451 ЦПК України).

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , суд виходив з того, що в ході здійснення виконавчого провадження № 56287404 з виконання виконавчого листа № 2-2510/10 державним виконавцем не було вжито всіх необхідних і достатніх заходів, спрямованих на забезпечення реального виконання судового рішення. Під час здійснення виконавчого провадження встановлено, що боржник ліквідаційна комісія комунального господарства Шевченківської сільської ради Броварського району Київської області, призначена на підставі рішення Шевченківської сільської ради Броварського району Київської області від 23 грудня 2015 року фактично не функціонує, фінансову діяльність не веде, ліквідаційний баланс відсутній. Печатка та частина фінансових активів знаходиться у голови Шевченківської сільської ради Броварського району Київської області. Разом з тим, вказані обставини не є підставою для невиконання судового рішення, що набрало законної сили. Під час виконання судового рішення не було проведено перевірку фінансових активів, переданих до Шевченківської сільської ради Броварського району Київської області, вказані обставини викладені у акті державного виконавця від 20 листопада 2018 року, однак залишені поза увагою. У 2018 році головним державним виконавцем направлено одну вимогу про надання пояснень щодо роботи ліквідаційної комісії. Разом з тим, до моменту повернення виконавчого листа стягувачу будь-яких інший виконавчих дій вчинено не було.

Крім того, судом враховано, що рішенням Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області 08 лютого 2018 року припинено Шевченківську сільську раду Броварського району Київської області, як юридичну особу шляхом приєднання до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області. Рішенням Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області № 28 від 19 лютого 2019 року визначено комунальне підприємство «Великодимерське» як балансоутримувача інженерних мереж централізованого водопостачання та водовідведення, надавачем послуг з центрального водопостачання та водовідведення на території Великодимерської територіальної громади до складу якої входить село Шевченкове.

Суд апеляційної інстанції уважає таке судове рішення законним, оскільки судом належним чином перевірено відповідність дій державного виконавця вимогам Закону України «Про виконавче провадження» і обґрунтовано визнано незаконною постанову від 17.01.2020 року про повернення стягувачу виконавчого листа № 2-2510/10 .

У справі «Бурдов проти Росії» від 7 травня 2002 року, Європейський суд з прав людини, вказав, що пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права («право на суд»), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, залишалося б не виконаним. Також, визнається неприпустимим, що п. 1 ст. 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їх справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень. Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, яке ухвалене будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова «судового розгляду» .

У справі «Soering vs UK» від 07.07.1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і талий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд. Також у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Таким чином, процес примусового виконання судового рішення у цивільній справі необхідно розглядати як невід`ємну частину механізму судового захисту права в порядку цивільного судочинства виходячи з наступного:

1) мета цивільного судочинства, закріплена у ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави) в повній мірі досягається лише в результаті виконання вимог судового рішення. Виконавче провадження є логічним продовженням судового розгляду та не може без нього існувати, як і сам судовий розгляд втрачає сенс без можливості звернення судового рішення до примусового виконання;

2) провадження щодо примусового виконання судового рішення є проявом процесуального принципу обов`язковості судового рішення, без нього даний принцип перетворюється на просту декларацію.

Функція контролю за виконанням судових рішень законодавцем покладена на суд (розділом VІ ЦПК України).

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Ці ж самі положення місти і ЦПК у редакції 2004 року.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що не всі можливі виконавчі дії були здійсненні на виконання вказаного листа, а тому оскаржувана постанова є передчасною і виконавцю слід звернути увагу на зазначені судом першої інстанції питання.

На підставі викладеного ухвала суду є законною та обґрунтованою, підстави до скасування якої відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: А.О. Чобіток

Судді: О.В. Немировська

Т. І. Ящук