Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7021/20
Провадження № 2-з/711/86/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2020 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Кондрацької Н.М.

при секретарі - Мелещенко О.В.,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м. Черкаси заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову в цивільній справі за її позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Праймбуд» про відшкодування моральної шкоди заподіяної довготривалим неповерненням коштів, 12 років з 23.07.2008 по 17.07.2020 за рішенням суду у справі 711/3808/2015.

Свою заяву мотивує тим, що 16.07.2014 державним реєстратором Гнатик А.І. Черкаським районним управлінням юстиції Черкаської області на все майно відповідача було накладено арешт із забороною вчиняти будь-які дії, в тому числі і на гуртожиток по АДРЕСА_1 . Також 20.10.2015 за рішенням суду у справі № 711/3808/2015ц, також був накладений арешт на майно відповідача, 03.11.2015 , номер запису обтяження 11867688 (спеціальний розділ) державним реєстратором Ткаченко Черкаським міським управлінням юстиції у Черкаській області, в тому числі і на цей гуртожиток. Оскільки відповідачу стало відомо, що вона звернулася до суду з позовом про повернення коштів, 12.10.2020 Придніпровським районним судом м. Черкаси за клопотанням директора ТОВ «Праймбуд» арешт з майна: гуртожитку по АДРЕСА_1 знято. Тож, заявниця вважає, що відповідач вчинить всі дії, щоб продати, передати своє майно або позбутися його у будь-який спосіб з метою уникнення виплати коштів за рішенням суду за її позовом.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить з метою забезпечення позову арешт на все майно, яке належить товариству з обмеженою відповідальністю «Праймбуд», оскільки позивачу стало відомо, що відповідач готує папери для продажу гуртожитку по АДРЕСА_2 , з якого 12.10.2020 арешт був знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Судове засідання щодо вирішення питання про забезпечення позову проводиться без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступного.

У відповідності до вимог ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

До того ж, як зазначено у постанові ВС від 17.10.2018 року, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Крім того, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заявником не наведено жодних підстав, які б свідчили, що не вжиття відповідних заходів забезпечення позову, може утруднити чи взагалі унеможливити виконання судового рішення, доводи заяви зводяться виключно до припущень, щодо невиконання у подальшому відповідачем зобов`язань перед позивачем. До того ж до заяви не додано жодних доказів, щодо належності майна відповідачу ТОВ «Праймбуд», не конкретизовано яке саме майно на лежить відповідачу, та на яке необхідно накласти арешт на думку заявника в межах її позовних вимог по справі № 711/7021/20 (суддя Скляренко В.М.).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає дану заяву безпідставною, необґрунтованою та приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову.

На думку суду, таке рішення суду відповідає висновкам Верховного Суду, що викладені у постанові від 17.10.2018 року по справі № 183/5864/17-ц.

Одночасно суд роз`яснює, що відмова не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає заяву безпідставною, необґрунтованою та приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, -

у х в а л и в:

У задоволенні ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Відповідно до пп.15.5 п.15 ч.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017, апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до або через відповідні суди.

Головуючий: Н. М. Кондрацька