Провадження № 2/161/312/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2020 року

м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

за участю секретаря судового засідання Мельничук Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулось в суд з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що 11 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк»; укладено кредитний договір № ML-A02/054/2008 про надання кредиту, відповідно до умов якого позивач надав ОСОБА_1 грошові кошти на загальну суму 25375,00 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов`язань по вищезазначеному кредитному договору між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_2 09.08.2012 року було укладено договір поруки № SR-A02/054/2008 . У свою чергу, ОСОБА_1 зобов`язався прийняти, належним чином використати і повернути позивачу вказані кредитні кошти у строки, зазначені у кредитному договорі (зокрема, в п.1.6., з підпунктами), а також сплатити відповідну плату за користування кредитами, в порядку та на умовах, визначених у кредитному договорі (зокрема, в п.п.1.4., 1.5., з підпунктами).

Однак, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору, станом на 03.04.2018 р. заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором № ML-A02/054/2008 від 11.04.2008 року становить 820738, 12грн. (станом на 03.04.2018 року за офіційним курсом НБУ 1 долар 26,160960 грн.), з них: залишок строкової заборгованості за кредитом - 21754, 17 доларів США, що еквівалентно 569109, 97 грн.; заборгованість по пені - 251628,15 грн.

Посилаючись на вищенаведене, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором № ML-A02/054/2008 від 11.04.2008 року у розмірі 820738, 12грн. та сплачений судовий збір у розмірі 12311, 07 гривень.

Від представника відповідача надійшла заява (відзив) про застосування строку позовної давності, яку обґрунтовує тим, що відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання, згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Проте умовами кредитного договору № МІ-А02/054/2008 від 11.04.2008року передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку. Тому в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Як випливає з розрахунку заборгованості за кредитним договором № МІ- А02/054/2008 заборгованість за кредитом виникла вперше ще у листопаді 2009року.

Відповідно до норм ст.ст. 257, 258 ЦК України встановлено, що загальний строк позовної давності становить три роки, а позовна давність щодо вимоги про стягнення неустойки, штрафу, пені, встановлено строком в один рік. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність (строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу) встановлюється тривалістю у три роки.

27.05.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено Договір купівлі-продажу кредитного портфелю без номера. Також 27.05.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено Договір відступлення права вимоги б/н за вказаним кредитним договором.

При цьому в Договорі купівлі-продажу кредитного портфелю від 27.05.2011 року юридичних і фізичних осіб, які уклали кредитні договори з ЗАТ «ОТП Банк» названо боржниками». Фактично, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» свідомо придбало прострочене зобов`язання. Таким чином, позивач знав про прострочку платежів за кредитом і свідомо йшов на ризик купуючи прострочене зобов`язання. Строк позовної давності сплив у листопаді 2012 року.

Посилаючись на вказані обставини, представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі , застосувавши до кредитних правовідносин строк позовної давності.

Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно з якою позовні вимоги підтримує повністю з підстав, наведених у позовній заяві; просить позов задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Від представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 надійшла заява (відзив на позовну заяву) та клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, за наявними у справі матеріалами, оскільки систематична неявка відповідачів в судові засідання з різних підстав, на думку суду, свідчать про зловживання останніми своїми процесуальними правами, що призводить до порушення строків розгляду справи і порушення права позивача на справедливий судовий розгляд впродовж розумного строку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, та подані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що 11 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк»,укладено кредитний договір № ML-A02/054/2008 про надання кредиту. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав ОСОБА_1 грошові кошти на загальну суму 25375,00 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов`язань по вищезазначеному кредитному договору між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_2 09.08.2012 року було укладено договір поруки № SR-A02/054/2008 . У свою чергу, ОСОБА_1 зобов`язався прийняти, належним чином використати і повернути позивачу вказані кредитні кошти у строки, зазначені у кредитному договорі (зокрема, в п.1.6., з підпунктами), а також сплатити відповідну плату за користування кредитами, в порядку та на умовах, визначених у кредитному договорі (зокрема, в п.п.1.4., 1.5., з підпунктами).

Відповідно до умов вказаного договору поруки, ч.1 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно з ч.1 ст. 543 ЦК України - у разі солідарного обов`язку боржників

(солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ч.2 ст.554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Сторонами вищевказаного договору було визначено графік повернення кредиту та сплати відсотків .

Зобов`язання щодо надання кредиту відповідачу банком виконано належним чином, що підтверджується кредитною заявкою від 11.04.2008 року (а.с. 16).

Пунктом 7.3 договору визначено, що договір набуває чинності з моменту підписання сторонами і діє до виконання сторонами взятих на себе зобов`язань по цьому договору в повному обсязі.

Згідно договору купівлі-продажу кредитного портфелю б/н від 27.05.2011 року та договору відступлення прав вимоги б/н від 11.04.2008 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги, зокрема за кредитним договором №ML-A02/054/2008 від 11.04.2008 року.

Частиною № 2 кредитного договору визначено, що не зважаючи на інші положення цього договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем та/або майновим поручителем своїх боргових та інших зобов`язань за цим договором. При цьому виконання боргових зобов`язань повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань на його адресу позивачем направлялась досудова вимога про необхідність повного дострокового погашення кредиту. Однак, вимога позивача залишилась без належного реагування.

Пунктом 1.4. частини № 2 кредитного договору визначено плату за користування кредитом.

Відповідно п. 1.5.1. договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником щомісяця у розмірі платежу та не пізніше дати платежу, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок.

Згідно з п. 3.1.1 частини № 2 кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов`язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 1 % від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов`язань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно цього договору.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором заборгованість відповідачів перед позивачем, станом на 03.04.2018 р., за кредитним договором № ML-A02/054/2008 від 11.04.2008 року становить - 820738,12грн. (станом на 03.04.2018 року за офіційним курсом НБУ 1 долар 26,160960 грн.), з них: залишок строкової заборгованості за кредитом - 21754, 17 доларів США, що еквівалентно 569109, 97 грн.; заборгованість по пені251628,15 грн.

Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3. ч. 1 ст. 3 ЦК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Згідно із ст. 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у строк встановлений договором.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов договору не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України.

Згідно зі ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Згідно із ст.ст. 546, 549, 550 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 у своєму відзиві на позовну заяву, просить застосувати до кредитних правовідносин строк позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, не є в даному випадку підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме: обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20 грудня 2007 року у за заявою № 23890/02 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою правомочною особою.

Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

До дій, які свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 здійснено проплату за кредитним договором 11.07.2017р.(а.с.5), а позивач звернувся в суд з даним позовом 05.09.2018р., отже останнім не пропущено строк звернення в суд з позовом про стягнення кредитної заборгованості.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

При ухваленні рішення у даній справі, враховуючи пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, судом прийнято до уваги необхідність наведення розрахунку з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України.

За таких обставин, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача 820738,12грн. заборгованість за кредитним договором (станом на 03.04.2018 року за офіційним курсом НБУ 1 долар 26,160960 грн.), з них: залишок строкової заборгованості за кредитом - 21754, 17 доларів США, що еквівалентно 569109, 97 грн.; заборгованість по пені251628,15 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 12 311, 07 грн. підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 509, 510, 526, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 (адреса: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (03150, м.Київ, вул. Фізкультури, 28-Д, ) заборгованість за кредитним договором № ML-A02/054/2008 від 11 квітня 2008 року в загальній сумі 820 738,12 гривень (вісімсот двадцять тисяч сімсот тридцять вісім гривень 12 копійок), з них: залишок строкової заборгованості за кредитом 21754, 17 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 03.04.2018р. (1 долар США 26,160960грн.) 569109,97 грн.; заборгованість по пені251628,15 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 (адреса: АДРЕСА_1 ) в користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (03150, м.Київ, вул. Фізкультури, 28-Д, ) судові витрати по справі в сумі 12311,07 грн. (дванадцять тисяч триста одинадцять) гривень 07 копійок, по 6155,54грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (03150, м.Київ, вул. Фізкультури, 28-Д, )

Відповідач 1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) ,

Відповідач 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 (адреса: АДРЕСА_1 ).

Суддя Івасюта Л.В.