Справа № 192/1613/20
Провадження № 2/192/1360/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Тітової О.О., за участю секретаря судового засідання Гаспарян В.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області в прощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25 липня 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 25 липня 2014 року уклала шлюб з відповідачем, від даного шлюбу мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружні стосунки не склалися через різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства та виховання дитини. Шлюбні відносини припинені з липня 2019 року та сторони проживають окремо. Спору про поділ майна, місце проживання дитини немає.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2020 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, відзив на позов не подав.

За таких обставин, відповідно до ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного.

Сторони перебувають у шлюбі з 25 липня 2014 року, шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №89, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 25 липня 2014 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилась дочка - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 24 травня 2017 року, виданим Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Позивач посилається на те, що спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства та виховання дитини, у зв`язку з чим вони з липня 2019 року припинили сімейно-шлюбні відносини та мешкають окремо у різних населених пунктах. Зазначає, що збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх доньки.

За змістом положень ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Судом встановлено, що внаслідок різних поглядів на обов`язки подружжя та сімейні цінності сторони фактично не створили міцної сім`ї, припинили шлюбні відносини, проживають окремо. Дитина проживає з позивачем.

За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що шлюб сторін існує лише формально, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їхньої дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Враховуючи, що позивач не заявив про бажання відновити дошлюбне прізвище, після розірвання шлюбу йому слід залишити шлюбне прізвище - ОСОБА_4 .

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Комісії банку за перерахування судового збору не входять до витрат пов`язаних з розглядом справи, у зв`язку з чим в стягненні з відповідача на користь позивача понесених витрат на розрахунково-касове обслуговування банку з перерахування судового збору в сумі 20 грн. необхідно відмовити.

На підставі викладеного, ст.ст. 56, 105, 110, 112, 113 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 142, 206 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , паспорт НОМЕР_5 , виданий Нововоронцовським РВ УМВС України в Херсонській області 17.09.2001, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ), зареєстрований 25 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №89.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повне рішення складено 16.11.2020.

Суддя О.О. Тітова