Справа № 226/2601/20
Провадження №2/226/915/2020
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

11 листопада 2020 року суддя Димитровського міського суду Донецької області Клепка Л.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА:

04.11.2020 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат Корнієнко А.А., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

10.11.2020 року судом на виконання вимог процесуального закону щодо визначення підсудності отримана інформація з органу реєстрації про зареєстроване місце проживання відповідача.

Ознайомившись з матеріалами позовної заяви вважаю, що заява не відповідає вимогам ст.ст. 175,177 ЦПК України і підлягає залишенню без руху, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ч.3 ст.175 ЦПК позовна заява, окрім іншого, має містити реєстраційний номер облікової картки позивача як платника податків (за його наявності) або за його відсутності - номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти, що позитивно впливає на оперативність судового розгляду. В позовній заяві засобів зв`язку не зазначено.

Крім цього, відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як свідчать долучені до позовної заяви додатки, квитанції про сплату судового збору позивачем не додано. Разом з тим, позивачем в позовній заяві ставиться питання про відстрочення сплати судового збору до винесення рішення по справі у зв`язку з тим, що відповідач не бажає звертатися до органів ДРАЦС з заявою про розлучення.

Розглянувши це клопотання, вважаю, що воно задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Статтею 136 ЦПК України визначено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на встановлений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Умови вирішення зазначеного питання регулюються статтею 8 Закону України «Про судовий збір», якою визначено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати, в разі, якщо:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік, або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, який вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, який є оціночним та залежить від доказів, якими обргунтовується рівень її майнового стану.

Доказів на підтвердження того, що майновий стан перешкоджав або перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі, суду не надано. Отже, у задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору слід відмовити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини не може вважатися обмеженням права доступу до суду (справа «Креуз проти Польщі»).

Таким чином, позивачу за звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу необхідно сплатити 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840,80 грн) та надати суду на підтвердження сплати оригінал квитанції.

Реквізити для сплати судового збору: UA6005034, отримувач коштів: Мирноградське УК/м.Мирноград/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37803436, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030101.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху з зазначенням в ній недоліків позовної заяви, способу і строку їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки позовна заява не відповідає встановленим до неї законом процесуальним вимогам, вона підлягає залишенню без руху .

Керуючись ст.ст.177,185,260,353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИЛА:

В задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху.

Надати позивачу строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.

Роз`яснити позивачу, що в разі усунення недоліків позовна заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду. В разі, якщо у вказаний в ухвалі строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І.Клепка