ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1637/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №701/1390/19 Категорія: 305010200 Шимчик Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар Чуйко А.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 11 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, скасування свідоцтва та рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про скасування свідоцтва та рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно, витребування майна з чужого незаконного володіння.

17 лютого 2020 року позивачка подала заяву про зміну предмету позову та просила суд: визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на квартиру АДРЕСА_1 ; скасувати свідоцтво про право власності від 02 березня 2015 року та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02 березня 2015 року на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що її мати ОСОБА_4 перебувала у шлюбі зі своїм першим чоловіком ОСОБА_2 з 02 травня 1982 року.

Під час шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_2 відповідно до протоколу № 6 загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу «Маньківський» від 23 червня 1984 року ОСОБА_2 було прийнято у члени кооперативу.

26 червня 1984 року ОСОБА_2 було сплачено перший внесок у кооператив у розмірі 2500 р. за квартиру АДРЕСА_1 .

Під час шлюбу з ОСОБА_2 ОСОБА_5 двічі сплатила внески за квартиру у житлово-будівельний кооператив «Маньківський» - 23 січня 1989 року в сумі 288 р. та 04 квітня 1989 року в сумі 116 крб. Всього за період шлюбу було сплачено внески за квартиру у житлово-будівельному кооперативі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в розмірі 2904,00 крб.

Таким чином, паєнагромадження в сумі 2904,00 крб. було спільною сумісною власністю подружжя.

27 листопада 1989 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було припинено.

Після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 ОСОБА_5 залишилась проживати у квартирі АДРЕСА_1 та сплачувала пайові внески за неї до повної виплати вартості квартири. Тобто, колишнім подружжям було поділено паєнагромадження за вищезазначену квартиру, та передано ОСОБА_5 право власності на пай.

ОСОБА_2 у своїй апеляційні скарзі на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 21 травня 2019 року у справі №701/501/19, яка міститься у матеріалах даної справи, сам визнає, що після розлучення з матір`ю позивача ОСОБА_6 у 1989 році виселився зі спірної квартири, залишивши проживати у даній квартирі ОСОБА_6 .

Фактичне відкрите володіння ОСОБА_6 понад 12 років квартирою АДРЕСА_1 та подальше внесення нею пайових внесків за квартиру підтверджує те, що між колишнім подружжям було досягнуто згоди про поділ паєнагромадження, а саме передано його ОСОБА_6 .

При цьому, незважаючи на те, що ОСОБА_2 виїхав на постійне місце проживання до іншого житла і не сплачував після розірвання шлюбу пайові внески за квартиру, про що було відомо житлово-будівельному кооперативу «Маньківський», останнього не було виключено із членів житлово-будівельного кооперативу.

Таким чином, ОСОБА_5 мала переважне право на вступ до житлово-будівельного кооперативу «Маньківський», виконувала всі обов`язки члена житлово-будівельного кооперативу, сплачувала пайові внески за квартиру, проте юридично не оформила вступ до кооперативу.

29 грудня 1989 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та при укладенні шлюбу обрала прізвище « ОСОБА_8 ».

Після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_7 продовжували проживати у спірній квартирі та сплачувати пайові внески за неї.

Загалом за період шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_7 було сплачено 5277,00 крб.

Відповідно до довідки № 39 від 12 серпня 2005 року вартість квартири АДРЕСА_1 виплачена станом на 25 грудня 1992 року в сумі 8184,04 крб. по цінам 1987року.

Від шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася позивач по справі ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача ОСОБА_7 .

Після смерті батька позивач разом з матір`ю залишилися проживати у спірній квартирі.

Позивачка вважає, що її мати ОСОБА_3 фактично вступила в управління та володіння квартирою АДРЕСА_1 , пайові внески за яку було сплачено під час шлюбу з ОСОБА_7 , і яка у зв`язку з цим вважається спільною сумісною власністю подружжя.

14 березня 2002 року мати позивача ОСОБА_3 , з якою позивач проживала разом до дня її смерті у вищевказаній квартирі, померла.

На момент смерті матері позивач ОСОБА_1 була неповнолітньою, а тому рішенням виконавчого комітету Маньківської селищної ради від 30 липня 2002 року №154 за позивачем було закріплено право на житлову площу за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач на момент смерті матері була неповнолітньою і постійно проживала з нею, а тому вважає себе такою, що прийняла спадщину після смерті матері, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

Спадкова справи після смерті матері не відкривалася, а тому вона є єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

Позивачу ОСОБА_1 стало відомо, що право власності на вищевказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 та видано йому свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_2 не міг законно набути право власності на спірну квартиру, так як добровільно вибув з неї і не сплачував за неї пайові внески, що свідчить про неправомірність набуття ОСОБА_2 права власності на квартиру.

Рішенням Жашківського районного суду від 11 червня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду обґрунтоване тим, що позивачка ОСОБА_1 не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та визначення кола спадкоємців, а тому її звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та скасування свідоцтва і рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно є передчасним.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та просить скасувати рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 11 червня 2020 року і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі вказує, що фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, вона прийняла спадщину, тому не зобов`язана була подавати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Вона є єдиним спадкоємцем, що підтверджується інформаційною довідкою про відсутність заведеної спадкової справи після смерті ОСОБА_3 .

Зазначає, що 15 березня 2019 року вона звернулась до нотаріуса для отримання інформаційної довідки зі спадкового реєстру про наявність спадкової справи після смерті її матері та повідомила нотаріуса, що вона є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 і хоче отримати свідоцтво про право на спадщину. Нотаріус повідомила позивачку, що без правовстановлюючих документів на спадкове майно вона не зможе отримати свідоцтво про право на спадщину і порекомендувала зразу звернутись до суду для визнання права власності на спадкове майно.

Вважає, що оскаржуваним рішенням суд фактично обмежив її право на звернення до суду.

Також вказує, що по суті рішення суду є заочним, проте, у ньому відсутня згадка про це та не зазначено строку і порядок подання заяви про його перегляд.

Стверджує, що розглянувши справу без участі позивачки, суд позбавив її можливості надати будь-які доводи та обґрунтування щодо наявності підстав для задоволення її позову.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача до апеляційного суду не надходив.

Заслухавши учасників справи, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 05 квітня 2019 року Маньківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (а.с.22).

Після одруження ОСОБА_9 змінила своє прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_10 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.23).

Батьки позивачки перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 грудня 1989 року, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 4 від 01 березня 2019 р. (а.с.20).

До укладення шлюбу із ОСОБА_7 мати позивачки перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 з 02 травня 1982 року по 27 листопада 1989 року, що підтверджується копіями витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 6 від 01 березня 2019 року та № 6 від 19 березня 2019 року (а.с. 13, 19).

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивачки ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 (а.с. 25).

Рішенням виконавчого комітету Маньківської селищної ради № 154 від 30 липня 2002 року закріплено за неповнолітньою на той час ОСОБА_11 , 1991 року народження, право на житлову площу за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 26).

Згідно із Актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 28 березня 2019 року ОСОБА_1 фактично проживала до 2002 року без реєстрації разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 . ОСОБА_3 була зареєстрована до дня смерті за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 27).

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 21 травня 2019 року визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 9-11).

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Центру надання адміністративних послуг при Маньківській районній державній адміністрації № 47662288 від 08 липня 2019 року відмовлено у державній реєстрації права власності на вказану квартиру, оскільки 02 березня 2015 року прав власності на неї зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_4 від 02 березня 2015 року (а.с. 12).

Відповідно до протоколу № 6 загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу «Маньківський» від 23 червня 1984 року ОСОБА_2 було прийнято в члени житлово-будівельного кооперативу (а.с. 14).

Згідно із довідкою Житлово-будівельного кооперативу «Маньківський» № 39 від 12 серпня 2005 року вартість квартири АДРЕСА_1 , виплачена станом на 25 грудня 1992 року в сумі 8184 крб. 04 коп. по цінам 1987 року. Членом кооперативу є ОСОБА_2 (а.с. 21).

Відповідно до наданих позивачкою копій квитанцій ОСОБА_2 сплатив до ЖБК «Маньківський» 26 червня внесок у розмірі 2500 крб. (а.с. 150), ОСОБА_5 в січні та квітні 1989 року сплатила відповідно 288 крб. та 116 крб., ОСОБА_12 в період з січня 1990 року сплатила на рахунок ЖБК «Маньківський» 5 277 крб., а всього в період з 1989-1992 роки на рахунок ЖБК «Маньківський» сплатила в загальному 5681 крб. (а.с. 16-18).

11 листопада 1987 року ОСОБА_2 було видано ордер № 034860 на зазначену вище квартиру, членами сім`ї наймача у ордері вказано: ОСОБА_6 дружину та сина ОСОБА_13 (а.с.105).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції вірно вказав, що оскільки позивачка не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та визначення кола спадкоємців, звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та скасування свідоцтва і рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно є передчасним.

Колегія суддів не приймає до уваги надану представником позивачки ОСОБА_14 постанову державного нотаріуса Маньківської державної нотаріальної контори від 17 жовтня 2020 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_3 , оскільки вказаний доказ подано після винесення рішення судом першої інстанції та він не був поданий і досліджений під час розгляду справи місцевим судом, а доказів неможливості надання вказаного документу до суду першої інстанції позивачкою не надано.

Разом з тим судом першої інстанції не встановлено, чи входить спірна квартира до складу спадкового майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Так, відповідно до статті 12 Закону України «Про власність» громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Статтею 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сім`ї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України.

Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом.

Відповідно до статті 384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю.

Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її.

У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Згідно з матеріалами справи членом житлово-будівельного кооперативу «Маньківський» був ОСОБА_2 та 02 березня 2015 року за останнім зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Докази того, що мати позивачки ОСОБА_3 була членом вказаного кооперативу, в матеріалах справи відсутні.

Сплата ОСОБА_3 внесків до ЖБК «Маньківський» не свідчить про набуття нею права власності на спірну квартиру, оскільки вона не була членом кооперативу.

Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи наведене, квартира АДРЕСА_1 , не належала на праві власності померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , тому не входить до складу спадщини після смерті останньої.

Відповідно до статей 15 ЦК України, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З огляду на викладене, оскільки спірна квартира не ввійшла до складу спадкового майна після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , відсутні підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом на вказану квартиру та скасування свідоцтва про право власності і рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02 березня 2015 року на зазначену квартиру за ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи наведене, оскільки судом першої інстанції ухвалено правильне по суті позовних вимог рішення, проте, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та зміну мотивувальної частини рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 11 червня 2020 року та викладення її в редакції даної постанови.

Керуючись статтями 374, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 11 червня 2020 року змінити, виклавши його мотивувальну частину у редакції даної постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді

Повний текст постанови складений 13 листопада 2020 року