ПОСТАНОВА

Іменем України

03 листопада 2020 року м. Кропивницький

справа № 396/1855/19

провадження № 22-ц/4809/1186/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Карпенка О. Л.

за участі секретаря Тимошенко Т.О.

учасники справи:

позивач Приютівська сільська рада Новоукраїнського району Кіровоградської області,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 ,

треті особи Новоукраїнська районна державна адміністрація Кіровоградської області, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Березовської Ірини Анатоліївни, яка діє в інтересах ОСОБА_14 , на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 11 червня 2020 року у складі судді Русіної А. А. і

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2019 року Приютівська сільська рада Новоукраїнського району Кіровоградської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , та просила визнати незаконним та скасувати рішення Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області №77 від 24.12.1999 «Про приватизацію земельних ділянок із земель резервного фонду».

Позовна заява мотивована тим, що рішенням №77 дванадцятої сесії двадцять третього скликання Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 24 грудня 1999 року «Про приватизацію земельних ділянок із земель резервного фонду» було вирішено передати у приватну власність 69 громадянам земельну ділянку площею 529,5 га сільгоспугідь з земель резервного фонду, згідно додатку.

17.05.2000 рішенням п`ятнадцятої сесії двадцять третього скликання Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області було прийнято рішення №125 «Про розпорядження сільського голови «Про призупинення рішення сільської ради №77 від 24.12.1999 «Про приватизацію земельних ділянок із земель резервного фонду», яким відмінено рішення сільської ради №77 від 24.12.1999 як таке, що прийняте з порушенням законодавства.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 03.12.2018 у справі №396/1728/18 з посиланням на Рішення Коституційного Суду від 16.04.2009 №7-рп/2009 було визначено, що Приютівська сільська рада самостійно не мала права визнати незаконним та скасувати власне попередньо прийняте рішення, тому судом визнано незаконним та скасовано рішення Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області 17.05.2000 №125 «Про розпорядження сільського голови «Про зупинення рішення сільської ради №77 від 24.12.1999 «Про приватизацію земельних ділянок з земель резервного фонду».

Таким чином зазначеним вище рішенням Новоукраїнського районного суду було відновлено дію рішення Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 24 грудня 1999 року №77 «Про приватизацію земельних ділянок з земель резервного фонду». Вказане рішення суду набрало законної сили 10.01.2019 року.

Приютівська сільська рада вважає Рішення №77 від 24.12.1999 незаконним, таким, що порушує право комунальної громади на розпорядження земельними ділянками резервного фонду в порядку, визначеному законом.

Згідно з інформацією відділу ГУ Держгеокадастру у Новоукраїнському районі Кіровоградської області №338/119-19 від 01.10.2019 - в період 2002-2005 років із зазначених в оскаржуваному рішенні 69 осіб, 18 осіб в різний спосіб довели право на отримання земельних часток (паїв) у власність і оформили право власності на землю.

Своє право вказані особи як члени КСП «Дружба» реалізували з дотриманням земельного законодавства і не використовуючи рішення Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області №77 від 24 грудня 1999 року.

Тому зазначені 18 осіб не вказуються в якості учасників даного судового процесу.

Позивачем зазначено лише 38 осіб в якості відповідачів, 10 осіб на даний час вже померли (щодо правонаступництва позивачу нічого не відомо), 3 осіб взагалі не значаться за адресними даними ВОМІР. ОСОБА_39 значилась в Додатку під №51, на даний час носить прізвище ОСОБА_40 . ОСОБА_32 зазначено відповідачем в якості спадкоємця ОСОБА_41 .

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області 03.12.2018 у справі №396/1728/18 визнано незаконним та скасовано рішення Приютівської сільської ради №125 від «Про розпорядження сільського голови «Про призупинення рішення сільської ради» від 17.05.2000 року.

На виконання рішення Приютівської сільської ради Новоукраїнського району про передачу у приватну власність земельної ділянки №77 від 24.12.1999, в 2019 році частина осіб, зазначених у додатку до Рішення №77, почали звертатись до Приютівської сільської ради з проханням виділити на місцевості (в натурі) належну кожному з них земельну ділянку з земель резервного фонду.

Приютівська сільська рада на даний час не має підстав задовольнити заяви зазначених у Додатку до Рішення № 77 громадян, оскільки рішення № 77 було прийняте з порушенням закону, громадяни не підтвердили своє право на земельну частку (пай) належними документами, і позивач під час розгляду даних заяв має керуватись положеннями діючого законодавства, зокрема Земельним кодексом України, Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», якими не визначено відповідного порядку для передачі сільською радою у приватну власність окремим громадянам земельних ділянок з підстав пропущення їх у списку-додатку до державного акта колективної власності КСП «Дружба».

Жоден з указаних в Додатку до Рішення № 77 осіб починаючи з 1999 року не здійснювали на підставі цього рішення жодних дій для реалізації свого права на земельну частку (пай).

На підставі Рішення № 77 від 24.12.1999 19 осіб в поточному році звернулись до Новоукраїнського районного суду з позовами про виділення в натурі на місцевості земельної ділянки (об`єднана цивільна справа № 396/1283/19, провадження №2/396/472/19).

Рішення Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області №77 від 24 грудня 1999 року «Про приватизацію земельних ділянок із земель резервного фонду» приймалось з метою реалізувати право фізичних осіб на отримання землі.

З назви рішення вбачається, що мова йде про приватизацію земельних ділянок, а в преамбулі рішення йде посилання на нормативні акти які регулюють оформлення право на земельну частку (пай).

Тобто, в одному рішенні Приютівська сільська рада поєднала два різні і взаємовиключні порядки оформлення права на землю.

Під час арифметичного поділу площі сільгоспугідь, які мали бути передані у приватну власність Рішенням №77 від 24.12.1999, на кількість громадян у Додатку №1, виявилось, що середній розмір земельної частки (паю) не відповідає тому, який було визначено під час паювання земель КСП «Дружба».

Пунктом 2 Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 передбачено: «Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, а тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і запишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акти на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.»

Паюванню підлягали згідно з п.1 Указу лише землі колективної власності, а не землі резерву. В подальшому затвердження розмірів земельного паю, видача сертифікатів здійснювалось основі п.п.4,5 Указу №720/95.

Згідно з п.7 Указу резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійно проживання.

Фактично Рішенням №77 від 24.12.1999 визначено право конкретних осіб на земельну частку (пай), що суперечить вимогам пунктів 3,4 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95, оскільки рішення про право громадян на земельну частку (пай) мало бути прийняте комісією по розпаюванню КСП «Дружба» та затверджено загальними зборами член КСП «Дружба».

Сільська рада станом на 1999 рік і на даний час не має повноважень щодо визнання громадянами права на земельну частку (пай), тому Рішення №77 від 24.12.1999 позивач вважає прийняте з порушенням власних повноважень органу місцевого самоврядування.

Всупереч вказаному рішенню сесії №77 від 24.12.1999 передано не у колективну, а у приватну власність земельні ділянки з числа земель резервного фонду, що суперечить передбаченому порядку. За повідомленням архівного відділу Новоукраїнської РДА №01-20 від 22.03.2019 в рішеннях сесії Приютівської сільської ради за 1999 - 2001 роки відомості про передачу земель резервного фонду в землі колективної власності КСП «Дружба» не виявлено.

Також не утворювалась комісія по перерозподілу земель резервного фонду в 1998-1999 роках Приютівською сільською радою, що підтверджується повідомленням архівного відділу Новоукраїнської РДА №01-20/127 від 03.06.2019.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 11 червня 2020 року в задоволені позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем.

Заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача не задоволені, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача).

Між тим, позивачем не доведено та не надано належних і допустимих доказів на підтвердження порушення його прав чи законних інтересів відповідачами по справі при винесенні самим позивачем Рішення №77 від 24 грудня 1999 року «Про приватизацію земельних ділянок із земель резервного фонду».

В апеляційній скарзі адвокат Березовська І.А., яка представляє інтереси ОСОБА_14 просить скасувати рішення, та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити з інших підстав, а саме: з підстав відсутності у Приютівської сільської ради Новоукраїнського району права на звернення до суду з позовом про скасування власного рішення, з обов`язковим виключенням з мотивувальної частини рішення абзацу: «Однак, як вбачається з матеріалів справи за 1998-1999 роки не створювалася комісія про перерозподіл землі резервного фонду та не відбулася передача земель резервного фонду в землі колективної власності КСП «Дружба». Резервний фонд формується на підставі рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування. Таке рішення у матеріалах справи відсутнє».

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд в мотивувальній частині рішення суд зазначив: «за 1998-1999 роки не створювалася комісія про перерозподіл землі резервного фонду та не відбулася передача земель резервного фонду в землі колективної власності КСП «Дружба». Резервний фонд формується на підставі рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування. Таке рішення у матеріалах справи відсутнє.

Як вбачається зі змісту самого рішення Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області № 77 від 24.12.1999 при вирішенні питання щодо приватизації земельних ділянок резервного фонду були враховані положення Земельного кодексу України, Указ Президента України від 08.08.1995 № 720 «Про порядок паювання земель, переданих в приватну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», «Рекомендації щодо порядку перерозподілу земель резервного фонду з метою використання за цільовим призначенням», затверджених наказом Держкомзему України від 21.08.1998, та клопотання комісії по перерозподілу земель резервного фонду.

Встановлюючи наведені обставини, суд послався на наявні в матеріалах справи довідки Архівного відділу Новоукраїнської РДА від 03.06.2019 № 01-20/127 та від 22.03.2019 №01-20/100, відповідно до змісту яких, в рішеннях сесій Приютівської сільської ради за 1999-2001 роки та 1998-1999 роки відомостей, щодо створення комісії про перерозподіл земель резервного фонду не виявлено.

Однак, відсутність а архівному відділі Новоукраїнської РДА відомостей про створення комісії не може свідчити про те, що така комісія не створювалася.

Висновок суду щодо встановлення обставин про те, що комісія по перерозподілу земель резервного фонду не створювалася є помилковим.

Приютівська сільська рада Новоукраїнського району не наділена повноваженням звертатися до суду з позовом про скасування власного рішення.

Оскільки орган місцевого самоврядування не може самостійно скасовувати свої рішення, він позбавлений можливості це робити і в судовому порядку, переклавши свою відповідальність за проведення процедури скасування на судові органи.

Приютівська сільська рада Новоукраїнського району є відповідальною за прийняте нею 24.12.1999 рішення № 77.

Зі змісту позовної заяви не вбачається будь-якого порушеного права сільської ради, яке потребувало б судового захисту.

Натомість, Приютівська сільська рада оскаржує своє рішення, яке відповідачі визнають і більш того, бажають його виконання, про що свідчить справа за позовом фізичних осіб, які є відповідачами по даній справі, до Приютівської сільської ради (справа №396/1283/19).

Відсутність спору виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судового захисту (висновок, сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №802/2474/17-а, провадження №11-1081апп18).

Подання позову про скасування рішення органу місцевого самоврядування в порядку цивільного судочинства жодним чином не змінює кола осіб, які мають право на оскарження відповідних рішень, а лише визначає процесуальний порядок розгляду справи.

В судовому засіданні апеляційного суду представники відповідача ОСОБА_14 адвокат Березовська І.А. та адвокат Ковальова Г.К. підтримали доводи апеляційної скарги, представник позивача адвокат Руденко Г.В. заперечувала проти доводів апеляційної скарги.

Інші відповідачі та представник третьої особи в судове засідання апеляційного суду не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями, про вручення поштових відправлень з судовими повістками.

Відповідно до положень ч.1 ст.372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки відповідачі про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглянути справу без їх участі, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Від Приютівської сільської ради Новоукраїнського району надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, щорішенням №77 дванадцятої сесії двадцять третього скликання Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 24 грудня 1999 року «Про приватизацію земельних ділянок із земель резервного фонду» було вирішено передати у приватну власність 69 громадянам земельну ділянку площею 529,5 га сільгоспугідь з земель резервного фонду, згідно додатку (Т.1 а.с.7-9).

17.05.2000 рішенням п`ятнадцятої сесії двадцять третього скликання Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області було прийнято рішення №125 «Про розпорядження сільського голови «Про призупинення рішення сільської ради №77 від 24.12.1999 «Про приватизацію земельних ділянок із земель резервного фонду», яким відмінено рішення сільської ради №77 від 24.12.1999 як таке, що прийняте з порушенням законодавства (Т.1 а.с.10).

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 03.12.2018 у справі №396/1728/18 з посиланням на Рішення Коституційного Суду від 16.04.2009 №7-рп/2009 було визначено, що Приютівська сільська рада самостійно не мала права визнати незаконним та скасувати власне попередньо прийняте рішення, тому судом визнано незаконним та скасовано рішення Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області 17.05.2000 №125 «Про розпорядження сільського голови «Про зупинення рішення сільської ради №77 від 24.12.1999 «Про приватизацію земельних ділянок з земель резервного фонду».

Рішення не оскаржувалося та набрало чинності 10.01.2019 (Т.1 а.с.11-13).

Згідно з інформацією відділу ГУ Держгеокадастру у Новоукраїнському район Кіровоградської області №338/119-19 від 01.10.2019 18 осіб, які зазначені в додатку №1 до рішення №77 від 24.12.1999, а саме: ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 отримали земельні частки (паї) та в подальшому земельні ділянки на підставі розпорядження голови Новоукраїнської районної державної адміністрації №1222-р від 11.11.2005 та розпорядження голови Новоукраїнської районної державної адміністрації №227-р від 29.03.2002 (Т.1 а.с.16).

Відповідно до довідки, виданої архівним відділом Новоукраїнської районної державної адміністрації від 03.06.2019 за №01-20/127 Архівний відділ повідомляє, що в рішеннях сесій Приютівської сільської ради за 1998-1999 роки відомостей про утворення комісії про перерозподіл землі резервного фонду не виявлено (Т.1 а.с.17).

Відповідно до довідки виданої архівним відділом Новоукраїнської районної державної адміністрації від 22.03.2019 за №0120/100 Арх-івний відділ повідомляє,що в рішеннях сесій Приютівської сільської ради за 1999-2001 роки відомостей про передачу земель резервного фонду в землі колективної власності КСП «Дружба» не виявлено (Т.1 а.с.18).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_14 адвокат Березовська І.А. просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення та відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з відсутністю у Приютівської сільської ради Новоукраїнського району права на звернення до суду з позовом про скасування власного рішення.

Проте з такими доводами апеляційної скарги погодитися неможна з огляду на таке.

За приписами статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтями 46 та 47 ЦПК України визначено, що здатність мати цивільні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Здатність особи здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування і Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (ст.10 Закону).

Орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування (ст.18-1 Закону).

Аналізуючи зазначені норми суд приходить до висновку, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Приютівська сільська рада Новоукраїнського району Кіровоградської області є органом місцевого самоврядування, що представляє територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, а тому відповідно до ст.18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська рада може бути позивачем у суді, зокрема звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації її повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що немає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з підстав, що у Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області відсутнє право на звернення до суду з позовом про скасування власного рішення.

Безпідставними є доводами апеляційної скарги, що наявність підстав для виключення з мотивувальної частини рішення абзацу: «Однак, як вбачається з матеріалів справи за 1998-1999 роки не створювалася комісія про перерозподіл землі резервного фонду та не відбулася передача земель резервного фонду в землі колективної власності КСП «Дружба». Резервний фонд формується на підставі рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування. Таке рішення у матеріалах справи відсутнє».

Дане твердження суду першої інстанції ґрунтується на матеріалах справи, і суд лише зазначив, про відсутність в матеріалах справи рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про формування резервного фонду.

Доводи апеляційної скарги в оскаржуваній частині не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення в оскаржуваній частині без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Березовської Ірини Анатоліївни, яка діє в інтересах ОСОБА_14 , залишити без задоволення, а рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 11 червня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 13.11.2020.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді А. М. Головань

О. Л. Карпенко