Справа №463/9705/19
Провадження №2/463/508/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирич С. В.

з участю секретаря судового засідання Попович Х.І.

позивача ОСОБА_1

представника третьої особи Лівої О.П.

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та збільшення розміру аліментів, які стягуються на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до суми 5 000 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 28.01.2006 року по 26.05.2009 року, у шлюбі у них народилася дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За декілька місяців до народження дочки вона переїхала проживати з м. Києва у м. Львів до своїх батьків, оскільки у догляді за дитиною у Києві їй допомагати було нікому, а відповідач залишився проживати у м. Києві. Протягом одного року після народження дитини відповідач іноді телефонував, цікавився станом здоров`я дочки, а з 2008 року повністю обірвав зв`язок зі позивачем та дочкою. Відповідач не приїжджав у м. Львів, щоб провідати свою дочку, не телефонував, не надавав жодної фінансової допомоги на утримання дочки. У відповідача є значна сума заборгованості зі сплати аліментів. Цей час позивач виховує доньку самостійно, повністю утримує її, створює їй належні умови виховання, купляє одяг, взуття та інші речі, необхідні для нормального розвитку дитини, забезпечує навчання у школі та гуртках. У позивача склалась нова сім`я, її чоловік фінансово утримує дитину, дбає про їх розвиток, сприяє їх навчанню та оздоровленню, фактично замінив Божені її рідного біологічного батька. Відповідач участі у вихованні дитини не приймав та не приймає. З метою забезпечення прав та законних інтересів доньки ОСОБА_3 вважаю за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Окрім цього, враховуючи те, що дитина щороку росте, розвивається, стабільно відвідує різноманітні гуртки, додаткові заняття (репетитори), вважає, що існують підстави для змінити способу стягнення аліментів із відповідача, шляхом стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 в сумі по 5 000,00 грн., але не меншому 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, дала пояснення аналогічні наведеним вище, просить позов задоволити.

Відповідач у судове засідання неодноразово не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлений у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив, відзив не подав. Тому суд вважає, що у відповідності до ст.280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши заочне рішення.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі, просить врахувати висновок органу опіки та піклування.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони та інші учасники посилаються, позов задовольняє з таких підстав.

У відповідності до ч.2,3 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Крім цього, статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Статтею 59 Закону України «Про освіту», статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачені обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини, відповідно до яких батьки зобов`язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної середньої освіти та ін.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Крім цього, як роз`яснив у своїй постанові Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно копії свідоцтва про народження (виданого повторно) серії НОМЕР_1 від 13 червня 2013 року (а.с.7), що видане Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , та її батьками зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Як вбачається із копії свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.6), шлюб між сторонами було розірвано 26 травня 2009 року.

В судовому засіданні встановлено, що починаючи з народження з 2007 року неповнолітня ОСОБА_3 проживає із позивачкою у м. Львові, перебуває на її повному матеріальному забезпеченні, а відповідач не спілкується з дитиною, не цікавиться її життям та здоров`ям.

Наведені позивачем обставини знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду і відповідачем не спростовані, та підтверджуються також показами свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Зокрема, як вбачається із довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію (а.с.8), неповнолітня ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Крім цього, з висновку органу опіки та піклування від 03.09.2019 за №2608-3816 (а.с.19-20) вбачається, що ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться фізичним, духовним та культурним розвитком, не утримує дитину, не виконує рішення про сплаті аліментів, має істотну заборгованість по їхнесплаті. А тому, орган опіки та піклування прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно доньки ОСОБА_3 .

Окрім цього, як вбачається із довідки-розрахунку (а.с.17-18), у відповідача перед позивачем утворилась значна заборгованість, згідно даних про сплату коштів - такі відсутні. Вказані обставини також вказує, що відповідач потребами дитини не цікавиться та такі не забезпечує.

В інтересах малолітньої дитини судом заслухано думку дитини з приводу обставин справи і встановлено, що сама дитина вказала, що проживає у повноцінній сім`ї, має тата маму і сестричку, біологічного батька бачила на фотографії, ніколи не спілкувалася і його не пригадує.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

З врахуванням наведеного, оскільки відповідач ОСОБА_2 тривалий час ухилявся від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки ОСОБА_3 , дитиною не займається та не піклується, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини і злісно ухиляється від виконання рішення суду по сплаті аліментів на дитину, має істотну заборгованість по сплаті аліментів, не проявляє інтересу до стану здоров`я та навчання дитини, не цікавився її фізичним, моральним і духовним розвитком, дитина його не знає, що підтвердила у судовому засіданні, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення його батьківських прав стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд враховує, що доводи відповідача щодо безпідставності вимог позивача у зв`язку із тим, що від нього скривали місце проживання дитини, у зв`язку із чим він не міг виконувати свої батьківські обов`язки, жодними доказами не підтверджено.

Окрім цього, дійсно положеннями ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22.12.2008 року у справі №2-4545/08 із відповідача стягуються аліменти на утримання дочки у розмірі ј частини із усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Обставинами, що є підставою для зміни розміру аліментів, позивач зазначає те, що дитина щороку росте, розвивається, стабільно відвідує різноманітні гуртки, додаткові заняття (репетитори).

Частинами 1, 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Зі змісту ст.12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З врахуванням матеріалів справи, суд приходить до переконання, що позивачкою не доведено факт зміни обставин, передбачених частинами 1, 2 статті 182 Сімейного кодексу України, що давало б суду підстави збільшити розмір аліментів до 5 000 грн. Жодних об`єктивних доказів такого суду не надано. Зазначені позивачем обставини щодо наявності додаткових витрат на навчання та лікування дитини не є безпосередньою підставою для збільшення розміру аліментів. Доказів, які б спростовували такий висновок суду позивачкою не надано. З врахування наведеного вище вимоги позивача не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а тому у задоволенні таких слід відмовити.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, з врахуванням задоволення позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 768,4 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

позов задоволити частково.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні позову в частині інших позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , судові витрати в розмірі 768,4 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок)

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного тексту рішення - 02 листопада 2020 року.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

третя особа: Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, місце знаходження: 79017, м. Львів, вул. К.Левицького, 67, .

Суддя: Гирич С. В.