Справа № 576/2228/20
Провадження № 2/576/609/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Мазура С.А.,

за участі:

секретаря Пугач В.Л.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , які належали її батькові, ОСОБА_2 .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що після смерті батька, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина, до складу якої входить земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та зазначений вище житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями. Спадщину батька вона прийняла, оскільки отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва, крім житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами. З метою отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно звернулася до нотаріуса, однак у видачі свідоцтва їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності на вказаний вище житловий будинок. З огляду на це вона змушена звернутися до суду за захистом свого права власності.

У судове засідання позивач не з`явилася, при цьому представник позивача подала заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу без її участі.

Представник відповідача Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про слухання справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Як встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Землянка Глухівського району Сумської області помер ОСОБА_2 (а.с. 7). Позивач є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 02.06.1952, яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на „ ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 22.08.1970 (а.с. 10).

З наявних у матеріалах справи довідки Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області від 05 жовтня 2020 року вбачається, що згідно записів у погосподарській книзі за ОСОБА_2 обліковується будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , розташований житловий будинок літера «А», сараї літери «Б», «В», «Е», літня кухня літера «Д», погріб літера «Пг», огорожа «№ 1-3», прибудова літера б, гараж «Г» загальна вартість даного житлового будинку згідно звіту про оцінку становить 23300 грн. 00 коп. (а.с.18-23). Водночас право власності на вказаний житловий будинок та надвірні будівлі у порядку, передбаченому законодавством, чинним на день смерті ОСОБА_2 , останнім зареєстроване не було.

Згідно частин третьої та четвертої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

До набрання чинності вказаним законом, державну реєстрацію права власності на житлові будинки та споруди регулював ряд нормативних актів, зокрема такі, як «Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31 січня 1966 року, що втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», затверджена наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих», затверджена наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та інші.

За змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Отже записи у погосподарських книгах, у період дії вказаних нормативно-правових актів, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином записом в погосподарській книзі Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області підтверджується право приватної власності ОСОБА_2 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається із заповіту від 14.01.2005, ОСОБА_2 все своє майно заповів ОСОБА_4 , а зі свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом вбачається, що ОСОБА_4 належним чином прийняла спадщину після померлого батька, крім житлового будинку (а.с.16).

Вказане свідчить, позивач як спадкоємець ОСОБА_2 , належним чином прийняла спадщину свого батька відповідно 1223 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), є спадкоємцем за заповітом і інших спадкоємців немає, а тому суд приходить до висновку, що позивач є єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_2 , яка прийняла його спадщину.

Отже, до позивача перейшли усі права та обов`язки, які належали її батькові на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема й право власності на вказаний вище житловий будинок.

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої державним нотаріусом Глухівської міської державної нотаріальної контори Сіманенко Т.П. від 07.10.2020, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який належав ОСОБА_2 , не може бути видане позивачу, оскільки відсутні документи, які б посвідчували право власності спадкодавця на вказане майно.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

За таких обставин, враховуючи, що позивач набула право власності на житловий будинок, який належав її батькові, однак це право не визнається через відсутність у батька правовстановлюючих документів, суд вважає за необхідне захистити майнові права позивача, визнавши за нею у порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_2 .

Стосовно надвірних будівель, розташованих за вказаною адресою, суд враховує, що вони призначені для обслуговування вказаного вище житлового будинку, розташованого за цією ж адресою.

Відповідно до статті 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки надвірні будівлі є приналежностями головної речі житлового будинку, то визнання права власності на нього є визнанням права власності на відповідні господарські будівлі, тому окреме визнання права власності на такі будівлі законодавством не вимагається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 392, 1218, 1220, 1223, 1233, 1235, 1268 Цивільного кодексу України, «Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», статтями 2, 4, 7, 8, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРIШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкуваннязадовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , облікова картка платника податків НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Глухівський міськрайонний суд Сумської області до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.А. Мазур