У Х В А Л А

04 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 583/3073/19

провадження № 61-10625ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Штелик С. П.,

розглянув касаційні скарги Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 лютого 2020 року, постанову Сумського апеляційного суду від 11 червня 2020 року та додаткову постанову Сумського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі відокремленого структурного підрозділу юридичної особи нафтогазовидобувне управління «Охтирканафтогаз», третя особа - первинна профспілкова організація нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз», про визнання незаконним переміщення, скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

22 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз», третя особа: первинна профспілкова організація нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз», в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просила:

- поновити пропущений з поважних причин строк для звернення до суду з вимогами щодо визнання незаконними та скасування наказів в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» від 15 лютого 2018 року за № 98 АГП та від 10 квітня 2019 року за № 18;

- визнати незаконним та скасувати наказ в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» Наслєднікова С.В. від 15 лютого 2018 року за № 98-АГП про ліквідацію відділів та посад в частині ліквідації та виведення зі штату посади економіста із збуту 2 категорії та подальшого проведення попередження працівника про наступне вивільнення згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України;

- визнати незаконним та скасувати наказ в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» від 10 квітня 2019 року за № 18 «Про зміну істотних умов праці»;

- визнати незаконним та скасувати наказ в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» від 20 червня 2019 року за № 425-к/тр «Про припинення трудового договору (контракту)»;

- поновити її на посаді економіста в НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта»;

- стягнути з відповідача на її користь 100 000 грн моральної шкоди;

- стягнути з відповідача на її користь 59 653,40 грн невиплаченої заробітної плати;

- стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи із 21 червня 2019 року в розмірі середньомісячної заробітної плати в сумі 13 348,80 грн за один календарний місяць, без врахування сплачених податків та зборів.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 лютого 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» Наслєднікова С.В. від 10 квітня 2019 року за № 18 «Про зміну істотних умов праці» в частині, що стосується позивача ОСОБА_1 .

Визнано незаконним та скасовано наказ в.о. начальника управління «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» Наслєднікова С. В. від 20 червня 2019 року за № 425-к/мр «Про припинення трудового договору (контракту)» в частині звільнення ОСОБА_1 з посади економіста із збуту 2 категорії фінансового відділу.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді економіста із збуту 2 категорії фінансового відділу НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» з 20 червня 2019 року.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі відокремленого структурного підрозділу юридичної особи нафтогазовидобувне управління «Охтирканафтогаз» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20 червня 2019 року по 04 лютого 2020 року включно в сумі 80 562,98 грн, без врахування податків.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі відокремленого структурного підрозділу юридичної особи нафтогазовидобувне управління «Охтирканафтогаз» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.

У іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі відокремленого структурного підрозділу юридичної особи нафтогазовидобувне управління «Охтирканафтогаз» на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 354,02 грн та 5 000,00 грн витрат на правничу допомогу, а всього - 6 354,02 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за один місяць.

Постановою Сумського апеляційного суду від 11 червня 2020 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» задоволено частково.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 лютого 2020 року в даній справі в частині визнання незаконним та скасування наказу в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» Наслєднікова С. В. від 10 квітня 2019 року за № 18 «Про зміну істотних умов праці» в частині, що стосується позивача ОСОБА_1 - змінено в частині мотивів задоволення вказаної позовної вимоги.

Додатковою постановою Сумського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі відокремленого структурного підрозділу юридичної особи нафтогазовидобувне управління «Охтирканафтогаз» на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн в рахунок компенсації судових витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

У липні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ПАТ «Укрнафта» в особі нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 лютого 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 11 червня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 10 серпня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк на усунення недоліків.

У серпні 2020 року представником заявника засобами поштового зв`язку надіслано до Верховного Суду матеріали на усунення недоліків та касаційну скаргу на додаткову постанову Сумського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року в даній справі.

Відповідно до протоколів автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 липня 2020 року, 07 вересня 2020 року визначено суддю-доповідача Петрова Є. В., судді, які входять до складу колегії: Мартєв С. Ю., Сімоненко В. М.

Згідно з розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду Капустинського В. А. «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи» від 30 жовтня 2020 року № 2647/0/226-20, на підставі службових записок судді Петрова Є. В. відповідно до підпунктів 2.3.25 та 2.3.49 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, розділу 4.2 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді, затверджених постановою Пленуму Верховного Суду від 14 грудня 2017 року № 8, та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 23 жовтня 2020 року №4 «Про обрання суддів до Великої Палати Верховного Суду», призначено повторний автоматизований розподіл судової справи за касаційним провадженням № 61-10625ск20.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 30 жовтня 2020 року для розгляду справи визначено суддю-доповідача Петрова Є. В. та суддів, які входять до складу колегії: Калараша А. А., Штелик С. П.

Вивчивши касаційні скарги та додані до них матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в даній справі є немайнові вимоги про визнання незаконним переміщення, скасування наказів, поновлення на посаді та майнові вимоги про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, за встановленими фактичними обставинами, справи та правовідносинами; правовим регулювання спору, справа не представляє значної складності, не належить до виключень із категорії, передбачених пунктом 2 частини 6 статті 19 ЦПК України, суди ухвалювали рішення відповідно до усталеної судової практики. Ціна позову в справі не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин справа як така, що не представляє значної складності, є малозначною.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Крім того, при визначенні справи малозначною Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам Ради Європи необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження.

Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 лютого 2020 року, постанову Сумського апеляційного суду від 11 червня 2020 року та додаткову постанову Сумського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 лютого 2020 року, постанову Сумського апеляційного суду від 11 червня 2020 року та додаткову постанову Сумського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі відокремленого структурного підрозділу юридичної особи нафтогазовидобувне управління «Охтирканафтогаз», третя особа - первинна профспілкова організація нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз», про визнання незаконним переміщення, скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Судді: Є. В. Петров

А. А. Калараш

С. П. Штелик