Справа №295/7932/20
11.11.2020 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира у складі:
головуючого судді Зосименка О.М.,
при секретарі Ковальчук О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 08.06.2020 року ОСОБА_2 звернулась до неї з проханням позичити грошові кошти у сумі 16 000,00 грн. зі строком повернення до 14.06.2020 року. Позивач погодилась на укладання договору позики та 09.06.2020 року перерахувала їй зі свого карткового рахунку № НОМЕР_1 відкритого у АТ «Перший український міжнародний банк» на її картковий рахунок 16 000,00 грн. який відкритий в АТ КБ «Приватбанк». Оскільки відповідач суму позики не повертає, позивач просить стягнути на її користь з відповідача 16 000 грн. та судові витрати.
У судове засідання сторони не з`явилися, представником позивача подана заява про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся, у зв`язку з чим суд здійснює заочний розгляд справи у порядку ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.
Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).
За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.
Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики підтверджуючи як факт укладення договору та, зокрема, зміст умов договору, так і посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.08.2019 року у справі №369/3340/16-ц.
Позивачем не надано належних доказів в розумінні ст.. 76, 95 ЦПК України, що між сторонами укладався договір позики, як і не надано суду розписки про отримання відповідачем у позивача в борг грошових коштів та обов`язок їх повернути позивачу, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про недоведеність вимог позивача щодо стягнення з відповідача суми боргу за договором позики, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст. 1046, 1049 ЦК України, ст.265 ЦПК України, суд -
в задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд.

Суддя О.М. Зосименко