ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1149/20 Справа № 199/1394/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Богун О. О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Свистунової О.В., Городничої В.С.

за участю секретаря Заворотного К.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 червня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства ВТБ БАНК, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю Глобал Спліт, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ПАТ ВТБ БАНК звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ ВТБ БАНК посилалися на те, що 15 серпня 2008 року між ВАТ ВТБ БАНК та відповідачем ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 74/08В-R511, відповідно до умов якого банк надав відповідачу ОСОБА_1 кредит в розмірі 93 200 доларів США зі сплатою 14% річних за користування кредитом строком на 240 місяців до 14 серпня 2028 року. У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки №74/08В-П від 15 серпня 2008 року, відповідно до умов якого вона зобов`язувалася солідарно відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання зобов`язання відповідачем ОСОБА_1 за кредитним договором. Позичальник зобов`язання за кредитним договором не виконує, в зв`язку з чим станом на 03 лютого 2015 року виникла заборгованість у розмірі 1 688 690 грн. 17 коп., яка складається із: 60 018,12 доларів США, що еквівалентно 1 552 834 грн. 27 коп. заборгованість за кредитом; 4 341,78 доларів США, що еквівалентно 112 333 грн. 79 коп. заборгованість за процентами; 23 522 грн. 11 коп. пеня за несвоєчасне повернення суми кредиту та процентів за користування кредитними коштами. На підставі викладеного ПАТ ВТБ БАНК просило суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 1688 690 грн. 17 коп. та судовий збір у розмірі 25 330 грн. 35 коп.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 червня 2016 року, з урахуванням ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 березня 2020 року про виправлення описки, було задоволено позовні вимоги ПАТ ВТБ БАНК. Стягнуто солідарно з відповідачів ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь позивача ПАТ ВТБ БАНК заборгованість за кредитним договором №74/08В-R511 від 15 серпня 2008 року, яка виникла станом на 03 лютого 2016 року та складається з наступного: 60 018,12 доларів США, що еквівалентно 1 552 834 грн. 27 коп. заборгованість за кредитом; 4 341,78 доларів США, що еквівалентно 112 333 грн. 79 коп. заборгованість за процентами; 23 522 грн. 11 коп. пеня за несвоєчасне повернення суми кредиту та процентів за користування кредитними коштами, а всього 1688 690 грн. 17 коп. Стягнуто з відповідачів ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь позивача ПАТ ВТБ БАНК судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі по 12 665 грн. 17 коп. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить заочне рішення суду від 14 червня 2016 року скасувати, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, невідповідність висновків суду обставинами справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.367 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, 15 серпня 2008 року між ВАТ ВТБ БАНК та відповідачем ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №74/08В-R511, відповідно до умов якого банк надав відповідачу ОСОБА_1 кредит в розмірі 93 200 доларів США зі сплатою 14% річних за користування кредитом строком на 240 місяців до 14 серпня 2028 року (т.1 а.с.15-18).

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки №74/08В-П від 15 серпня 2008 року, відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобов`язувалася солідарно відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання зобов`язання відповідачем ОСОБА_1 за кредитним договором (т.1 а.с.26).

31 серпня 2009 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін №1 до кредитного договору від 15 серпня 2008 року (т.1 а.с.19-21).

31 серпня 2009 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір про внесення змін №1 до договору поруки від 15 серпня 2008 року (т.1 а.с.27).

ОСОБА_1 допустив неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором.

З наданого ПАТ ВТБ БАНК розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 03 лютого 2015 року заборгованість позичальника перед банком становить 1 688 690 грн. 17 коп., яка складається із: 60 018,12 доларів США, що еквівалентно 1 552 834 грн. 27 коп. заборгованість за кредитом; 4 341,78 доларів США, що еквівалентно 112 333 грн. 79 коп. заборгованість за процентами; 23 522 грн. 11 коп. пеня за несвоєчасне повернення суми кредиту та процентів за користування кредитними коштами (т.1 а.с.7-14).

Банком 17 грудня 2015 року на адресу відповідачів були направлені письмові вимоги про дострокове погашення грошових зобов`язань за Кредитним договором у встановлений договором строк (т.1 а.с.35, 37).

Задовольняючи позовні вимоги банку, суд першої інстанції посилався на їх доведеність та обґрунтованість, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них у порушення норм процесуального права, рішення суду було ухвалено при заочному розгляді справи, відповідачі не були належним чином повідомлені про дату, час та місце засідання суду, та ОСОБА_1 обгрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, що відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1054 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У ч. 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Частина 4 ст. 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення ч. 4 ст. 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення ч. 4 ст.559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя(третє речення ч.4 ст.559 ЦК України).

Отже, строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст.1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

У ч. 4 ст. 559 ЦК України зазначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Тобто, порука це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

На підставі ч. 1 ст. 252, ч. 1 ст. 253 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки у розумінні ст. 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України.

15 серпня 2008 року між ВАТ ВТБ БАНК та відповідачем ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №74/08В-R511, відповідно до умов якого банк надав відповідачу ОСОБА_1 кредит в розмірі 93 200 доларів США зі сплатою 14% річних за користування кредитом строком на 240 місяців до 14 серпня 2028 року (т.1 а.с.15-18).

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки №74/08В-П від 15 серпня 2008 року, відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобов`язувалася солідарно відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання зобов`язання відповідачем ОСОБА_1 за кредитним договором (т.1 а.с.26).

31 серпня 2009 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін №1 до кредитного договору від 15 серпня 2008 року (т.1 а.с.19-21).

31 серпня 2009 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір про внесення змін №1 до договору поруки від 15 серпня 2008 року (т.1 а.с.27).

ОСОБА_1 допустив неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором.

З наданого ПАТ ВТБ БАНК розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 03 лютого 2015 року заборгованість позичальника перед банком становить 1 688 690 грн. 17 коп., яка складається із: 60 018,12 доларів США заборгованість за кредитом; 4 341,78 доларів США заборгованість за процентами; 23 522 грн. 11 коп. пеня за несвоєчасне повернення суми кредиту та процентів за користування кредитними коштами (т.1 а.с.7-14).

Банком 17 грудня 2015 року на адресу відповідачів були направлені письмові вимоги про дострокове погашення грошових зобов`язань за Кредитним договором у встановлений договором строк (т.1 а.с.35, 37).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт того, що у ОСОБА_1 перед банком існує заборгованість за вищевказаним кредитним договором, яка ним добровільно не сплачується.

20 липня 2020 року між АТ ВТБ БАНК та ТОВ Глобал Спліт було укладено договір №73-РБ про відступлення прав вимоги, відповідно до якого АТ ВТБ БАНК відступив новому кредитору - ТОВ Глобал Спліт право вимоги банку до позичальників (т.2 а.с.50-52, 53).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року залучено ТОВ Глобал Спліт до участі у справі в якості правонаступника позивача ПАТ ВТБ БАНК у справі за позовом ПАТ ВТБ БАНК до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (т.2 а.с.117, 118).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив застосувати строки позовної давності у справі (т.2 а.с.30-32).

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи, строк дії кредитного договору визначено до 14 серпня 2028 року, погашення заборгованості за Кредитним договором № 74/08В-R511 від 15 серпня 2008 року передбачено щомісячними платежами.

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що останню проплату за кредитним договором ОСОБА_1 було здійснено 30 вересня 2015 року в сумі 33,59 доларів США в рахунок погашення кредиту (т.1 а.с.14).

З позовом ПАТ ВТБ БАНК звернулися до суду 25 лютого 2016 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентів, та в межах річного строку позовної давності щодо вимог про стягнення пені.

Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя ОСОБА_2 слід зазначити, з договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до остаточного виконання сторонами своїх зобов`язань за кредитним договором (п.6.2 договору) не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 ЦК України та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми

ч. 4 ст. 559 ЦК України (яка діяла на час виниклих правовідносин), згідно яких порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

У кредитному договорі строк виконання основного зобов`язання чітко визначений 14 серпня 2028 року.

17 грудня 2015 року ПАТ ВТБ БАНК направив на адресу поручителя ОСОБА_2 досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором (т.1 а.с.37).

З позовними вимогами до позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 ПАТ ВТБ БАНК звернулися до суду 25 лютого 2016 року, тобто в межах встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку для звернення з вимогами до поручителя.

Отже, позовні вимоги позивача до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про пропуск позивачем строків позовної давності є необгрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити частково, заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ПАТ ВТБ БАНК, правонаступником якого є ТОВ Глобал Спліт.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року було відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за звернення з апеляційною скаргою у розмірі 37 995 грн. 52 коп. до ухвалення апеляційним судом рішення у справі, а тому з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за звернення з апеляційною скаргою на користь держави у розмірі - 37 995 грн. 52 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства ВТБ БАНК до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасувати.

Позові вимоги Публічного акціонерного товариства ВТБ БАНК, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю Глобал Спліт, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Глобал Спліт, яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства ВТБ БАНК, заборгованість за кредитним договором №74/08В-R511 від 15 серпня 2008 року станом на 03 лютого 2016 року, яка складається із: 60 018,12 доларів США заборгованість за кредитом; 4 341,78 доларів США заборгованість за процентами; 23522 грн. 11 коп. пеня за несвоєчасне повернення суми кредиту та процентів за користування кредитними коштами.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Глобал Спліт, яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства ВТБ БАНК, судовий збір у розмірі по 12 665 грн. 17 коп. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір за звернення з апеляційною скаргою у розмірі - 37 995 грн. 52 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді