Головуючий суду 1 інстанції - Колядов В.Ю.
Доповідач - Луганська В.М.
Справа № 431/6056/17
Провадження № 22-ц/810/101/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Луганської В.М.

суддів: Коновалової В.А., Карташова О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Сінько А.І.

учасники справи:

позивач - Малохатська сільська рада Старобільського району Луганської області правонаступником якої є Шульгинська сільська рада Старобільського району Луганської області

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник ОСОБА_2

на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 21 грудня 2019 року, ухвалене судом у складі судді Колядова В.Ю.

за позовом керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області правонаступником якої є Шульгинська сільська рада Старобільського району Луганської області до ОСОБА_1 про стягнення збитків у вигляді неодержаного доходу, завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року керівник Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області звернувся до суду зазначеними вимогами, в обґрунтування яких зазначив, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нежитлове приміщення (кафе), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Для обслуговування зазначеного нежитлового приміщення (кафе) відповідачем фактично використовується земельна ділянка загальною площею 0,0235 га, яка знаходиться в межах населеного пункту с. Малохатка та у відповідності до ч. 2 ст. 83 ЗК України є комунальною власністю.

Малохатською сільською радою Старобільского району Луганською області ОСОБА_1 неодноразово повідомлено про необхідність оформлення у відповідності до норм законодавства права користування земельною ділянкою на умовах оренди.

Згідно інформації Малохатської сільської ради Старобільского району Луганської області земельна ділянка загальною площею 0,0235 га використовується ОСОБА_1 для обслуговування нежитлового приміщення (кафе) без правовстановлюючих документів, договір оренди зазначеної земельної ділянки не укладався.

Прокурор зазначив, що відповідно до ст. 206 Земельного Кодексу України використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно ч. 2 ст. 152 земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю і відшкодування збитків. Відповідно до розрахунку Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області від 14 листопада 2017 року розмір недотриманого позивачем доходу від орендної плати за використання відповідачем земельної ділянки за період з грудня 2014 року по жовтень 2017 року складає 7194,59 грн.

Посилаючись на статті 22, 1166 ЦК України просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Малохатської сільської ради Старобільского району Луганською області збитки у вигляді неодержаного доходу, завдані використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів у розмірі 7194,59 грн та судові витрати.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 21 грудня 2019 року позов керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області до ОСОБА_1 про стягнення збитків у вигляді неодержаного доходу, завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів задоволено.

Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області розмір недоодержаного доходу у сумі 7194, 59 грн та судові витрати у розмірі 351,00 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_1 , яка діє через представника ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Старобільського районного суду Луганської області від 21 грудня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції повинен був постановити ухвалу про залишення позову без розгляду, оскільки прокурор, звертаючись до суду з позовом в інтересах Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області необгрунтував наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в особі позивача в суді. Матеріали справи містять достатньо доказів належного захисту своїх інтересів позивачем.

Судом порушена процедура відкриття провадження у справі. Суд повинен був не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви витребувати інформацію про місце реєстрації відповідача. Суд одразу після автоматизованого розподілу судової справи між суддями постановив ухвалу про відкриття провадження у справі.

Скаржник посилається на те, що позивачем у справі є Малохатська сільська рада Старобільського району, однак судом до участі у справі в порушення вимог закону було допущено представника Шульгинської сільської ради, питання процесуального правонаступництва судом не вирішувалося.

Скаржник посилається на те, що суд не взяв до уваги, що реєстрація права власності на земельну ділянку за позивачем відбулася 19.09.2017 року, а позивач просить стягнути збитки у вигляді неодержаного доходу, завдані використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів з грудня 2014 року по жовтень 2017 року.

Суд не взяв до уваги, що відсутні докази набуття позивачем права власності на спірну земельну ділянку. Раніше вказана нежитлова будівля перебувала у власності Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Артема і земельна ділянка на якій розташована будівля також належала КСП ім. Артема. До пайщиків, співвласників будівлі перейшла у співвласність і земельна ділянка на якій розташована будівля. 19.11.1999 року пайщики передали своє майно ТОВ «Колос». Ухвалою Старобільського районного суду у справі № 2/1821/2002 від 10 січня 2002 року затверджено мирову угоду між боржником СТОО «Колос», стягувачем ОСОБА_3 та іншими за умовами якої боржник передав у власність стягувачам приміщення гуртожитку. Право власності визнано за ОСОБА_4 та іншими. 12.07.2011 року рішенням Старобільського районного суду за ОСОБА_1 визнано право власності на кафе, сарай, вбиральню, підвал, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Скаржник посилається на те, що за приписами ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду переходить і право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). ОСОБА_1 отримала у власність не тільки нежитлову будівлю (кафе), а й земельну ділянку на якій вона розташована.

У відзиві на апеляційну скаргу керівник Старобільської місцевої прокуратури просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Старобільського районного суду Луганської області від 21 грудня 2019 року без змін, зазначивши, що до суду прокурор звернувся з позовною заявою в інтересах держави в особі уповноваженого органу - Малохатської сільської ради відповідно до вимог закону та в позовній заяві зазначено підстави такого звернення. Розрахунок збитків розраховано позивачем відповідно до рішень сесії Малохатської сільської ради №38/07 від 23.01.2015 року та №16/04 від 30.01.2017 року, які наявні в матеріалах справи.

На час розгляду справи у суді першої інстанції Малохатська сільська рада не була припинена як юридична особа, тому підстав для заміни позивача не було. Рішенням сесії Шульгинської сільської ради №01/15-отг від 17.07.2019 року було розпочато процедуру реорганізації Малохатської сільської ради шляхом приєднання до Шульгинської сільської ради і відповідно до п.6 вказаного рішення Шульгинська сільська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Малохатської сільської ради, тому в судовому засіданні приймав участь представник за довіреністю від Шульгинської сільської ради до складу якої було приєднано Малохатьску сільську раду.

Земельна ділянка на якій розташована будівля за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до проекту роздержавлення та приватизації віднесена до земель загального користування, а тому не підлягала розпаюванню та не перейшла у власність ТОВ «Колос», а є комунальною власністю позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу Шульгинська сільська рада не погоджується з апеляційною скаргою, вважає, що відсутні підстави для її задоволення та зазначила, що рішенням 32-ої сесії 7-го скликання Шульгинської сільської ради №32/01 від 04.05.2018 року «Про добровільне об`єднання територіальних громад», вирішено об`єднатися з територіальними громадами сіл Шульгинка, Омелькове Шульгинської сільської ради, Байдівка Байдівської сільської ради, сіл Хворостянівка, Лозовівка, Кам`янка Хворостянівської сільської ради, сіл Малохатка, Орлівка, Федчине, Новоастраханське, Валуйки, Лозуватка Малохатської сільської ради в територіальну громаду з центром у селі Шульгинка.

Постановою Центральної виборчої комісії України від 20 квітня 2019 року №846 «Про перші вибори депутатів сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад і відповідних сільських, селищних, міських голів 30 червня 2019 року» були призначені вибори.

Рішенням 1-ої сесії 7-го скликання Шульгинської сільської ради від 1.7.07.2019 року №01/01-отг, повноваження Малохатського сільського голови Перепелиці Галини Миколаївни завершилися, відповідно до ч,2 ст.8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад».

17 липня 2019 року, рішенням першої сесії 7-го скликання Шульгинської сільської ради за №01/02-отг, за результатами виборів Шульгинського сільського голови об`єднаної територіальної громади на посаду Шульгинського сільського голови обрано ОСОБА_5 ,

Рішенням 1-ої сесії 7-го скликання Шульгинської сільської ради від 17.07.2019 року №01/15-отг розпочато процедуру реорганізації Байдівської, Хворостянівської та Малохатської сільських рад шляхом приєднання до Шульгинської сільської ради.

Рішенням 1-ої сесії 7-го скликання Шульгинської сільської ради від 17 07.2019 року №01/14-отг, покладено виконання обов`язків старости у селах Малохатка, Лозуватка, Орлівка, Федчене, Новоастраханське, Валуйки Шульгинської сільської ради на ОСОБА_6 , яка здійснювала повноваження Малохатського сільського голови, до об`єднання.

17 липня 2019 року рішенням першої сесії 70го скликання Шульгинської сільської ради за №01/02-отг за результатами виборів Шульгинського сільського голови об`єднаної територіальної громади на посаду Шульгинького сільського голови обрано ОСОБА_5 .

В судовому засідання представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, посилаючись на доводи, які викладені в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні представник прокуратури Луганської області апеляційну скаргу не визнав та вважає, що відсутні підстави для її задоволення.

В судовому засіданні представник Шульгинської сільської ради апеляційну скаргу не визнав, просить суд апеляційної інстанції оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до частин 1,2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що судом були встановлені наступні обставини: ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення (кафе), розташоване за адресою, АДРЕСА_1 , на підставі рішення Старобільського районного суду Луганської області від 12.07.2011 року у справі № 2-790/11.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 104341308 від 20.11.2017 р. земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0086 площею 0,0235 га за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, землі житлової та громадської забудови, для обслуговування нежитлового приміщення (кафе) належить Малохатській сільській раді Старобільського району Луганської області.

Згідно Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1 нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 43209, 45 грн.

Рішенням виконавчого комітету Малохатської сільської ради № 4 від 20.02.2001 року ОСОБА_1 дозволено відкрити торгову точку з правом торгівлі харчовими та продуктовими товарами в АДРЕСА_1 , в будинку їдальні СТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Заборгованість за оренду земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 складає 7 194, 59 грн.

Листом Малохатської сільської ради від 10.02.2017 року повідомлено, що ПП ОСОБА_7 в особі ОСОБА_1 використовує земельну ділянку без договору оренди землі, ніяких дій щодо оформлення договору оренди землі не здійснює.

Судом було встановлено, що рішенням Малохатської сільської ради № 32/07 від 06.02.2014 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, з кадастровим номером № :03:001:0086 для оформлення договору оренди земельної ділянки терміном на 49 років ОСОБА_1 загальною площею 0,0235 га. для обслуговування нежитлового приміщення (кафе), розташованого за адресою. АДРЕСА_1 .

Суд встановив, що відповідачка використовувала земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату за договором не сплачувала, хоча земельна ділянка використовувалась для розміщення об`єкта нерухомого майна.

Встановивши вказані обставини, суд дійшов висновку, що відповідач як фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1ст.1212 ЦК України.

Суд дійшов висновку, що Малохатською сільською радою Старобільського району Луганської області протягом тривалого часу, а саме з 2014 року не вжито дієвих заходів до стягнення збитків, заподіяних неодержаним доходом в наслідок користування ОСОБА_1 земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, тому прокурор відповідно до вимог закону здійснив представництво інтересів Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області в суді.

Суд не взяв до уваги посилання представника відповідача стосовно непідсудності вказаної справи в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

За змістом статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

Частиною першою статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату.

Установлено, що ОСОБА_1 з 12.07.2011 року є власником нежитлового приміщення (кафе), що розташоване за адресою, АДРЕСА_1 (т.с.1 а.с.12-13, 46).

03.01.2012 року відповідачка зверталася до Малохатського сільського голови із заявою про надання в оренду земельної ділянки для обслуговування нежитлового приміщення, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (т.с.1 а.с.129).

Рішенням дванадцятої сесії шостого скликання Малохатської сільської ради від 10.01.2012 року №12/15 надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду (т.с.1 а.с.91).

Згідно інформації Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 22.11.2019 року №29/113-19 земельна ділянка кадастровий номер :03:001:0086, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на якій знаходиться нежитлова будівля, відповідно до даних Проекту роздержавлення та приватизації земель КСП ім. Артема Старобільського району Луганської області (1996р.), Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель н.п. Малохатка та Даних Національної кадастрової системи враховується в межах населеного пункту с. Малохатка та відноситься до земель комунальної власності (т.с 2 а.с.33).

Рішенням тридцять другої сесії шостого скликання Малохатської сільської ради Старобільського району від 06.02.2014 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), кадастровий номер : 03:001:0086 та надано ОСОБА_1 в оренду терміном 49 років земельної ділянки площею 0, 0235 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Установлено, що з 2014 року відповідачкою не було оформлено договору оренди земельної ділянки.

Відповідачка використовувала вказану вище спірну земельну ділянку без правовстановлюючих документів для розміщення належного їй об`єкта нерухомого майна, оплату за користування земельною ділянкою не провадить.

Колегія суддів вважає, що предметом позову у цій справі є стягнення із власника об`єкта нерухомого майна коштів за фактичне користування земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщено.

Вирішуючи спір по суті, суд правильно виходив із того, що відповідач як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберегла у себе кошти, які мала заплатити за користування нею, зобов`язана повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Такий правовий висновок відповідає постановам Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19).

Наведений позивачем розрахунок недотриманого Малохатською сільською радою доходу від орендної плати за землю в розмірі 7194, 59 грн. належним чином мотивований (а.с.16). Вказаний розрахунок не спростований відповідачкою, а посилання представника відповідачки на те, що не було правових підстав застосовувати коефіцієнт 6% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки не підтверджено належними та допустимими доказами, спростовуються матеріалами справи, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача неодержаного доходу у розмірі 7194, 59 горн.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність прокурором передбачених законом підстав для звернення до суду з указаним позовом в інтересах Малохатської сільської ради не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною другою статті 2 ЦК України передбачено, що одним з учасників цивільних правовідносин є держава, яка згідно зі статтями 167, 170 цього Кодексу набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Згідно із частиною другою статті 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Одним з таких органів є прокуратура, на яку статтею 131-1 Конституції України, покладено представництво інтересів держави у в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци перший і другий частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

У справі, що розглядається, прокурор, звертаючись до суду з позовом обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді в особі Малохатської сільської ради, вказавши, що Малохатська сільська рада протягом тривалого часу не вживає дієвих заходів до стягнення збитків, заподіяних безоплатним використанням земельної ділянки, що свідчить про неналежне виконання нею повноважень у земельних відносин. За викладених обставин посилання в апеляційній скарзі на відсутність у прокурора повноважень на звернення до суду з цим позовом є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги, що реєстрація права власності на земельну ділянку за позивачем відбулася 19.09.2017 року, а позивач просить стягнути збитки у вигляді неодержаного доходу, завдані використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів з грудня 2014 року по жовтень 2017 року не заслуговують на увагу, враховуючи наступне. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно земельна ділянка площею 0,0235 кадастровий номер :03:001:0086, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , форма власності комунальна, реєстрація права власності здійснена 19.09.2017 року та зазначено, що підставою виникнення права власності є Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності». Як зазначалося вище земельна ділянка кадастровий номер :03:001:0086, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на якій знаходиться нежитлова будівля, відповідно до даних Проекту роздержавлення та приватизації земель КСП ім. Артема Старобільського району Луганської області (1996р.), Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель н.п.Малохатка та Даних Національної кадастрової системи враховується в межах населеного пункту с. Малохатка та відноситься до земель комунальної власності (т.с 2 а.с.33). Колегія суддів вважає, що прокурором та позивачем під час розгляду справи у суді першої інстанції надано належні та допустимі докази того, що спірна земельна ділянка з 1996 року знаходилася у комунальній власності, тому суд дійшов вірного висновку щодо стягнення недотриманого доходу з грудня 2014 року по жовтень 2017 року.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що ОСОБА_1 отримала у власність не тільки нежитлову будівлю (кафе), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а отримала у власність і земельну ділянку є неспроможними та не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Згідно із статтею 120 Земельного Кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При розгляді справи у суді першої інстанції ні відповідачкою ні її представником не надано належних та допустимих доказів того, що 16 листопада 1999 року під час передачі будівлі гуртожитку (їдальні), яка була передана у власність колишніх пайщиків КСП ім. Артема пайщикам у співласність була передана спірна земельна ділянка.

Під час розгляду справи, судом було встановлено, що спірна земельна ділянка враховувалася в межах населеного пункту с. Малохатка та відноситься до земель комунальної власності.

Крім того, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 17 червня 2020 року, яке набрало законної сили 07.08.2020 року, у справі № 431/1877/19 за позовом ОСОБА_1 до Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області, державного реєстратора Старобільської районної державної адміністрації Луганської області Герасименко Віталії Олександрівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Старобільська районна державна адміністрація Луганської області про скасування державної реєстрації та визнання права власності на земельну ділянку встановлено, що спірна земельна ділянка має кадастровий номер, визначену площу, однак будь-яке право на неї (власності, користування тощо) не зареєстровано. Тому з набуттям позивачем права власності на нежитлове приміщення (кафе), яке розташоване на спірній земельній ділянці до нього, як до нового власника цього нерухомого майна, в силу положень статей 120 ЗК України та 377 ЦК України, не перейшло право власності на спірну земельну ділянку так як попередній власник не мав права власності на цю земельну ділянку.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги в частині того, що суд першої інстанції в порушення вимог ЦПК України допустив до участі у справі неналежного представника позивача представника Шульгинської сільської ради та не вирішив питання процесуального правонаступництва з огляду на наступне. Як вбачається із матеріалів справи у судових засіданнях 25.11.2019 року, 19.12.2019 року під час розгляду справи інтереси позивача представляв ОСОБА_8 , який на підтвердження своїх повноважень суду надав довіреність Шульгинської сільської ради від 17.10.2019 року та рішення Шульгинської сільської ради від 04.05.2018 року №32/01 «Про добровільне об`єднання територіальних громад» згідно якого вирішено об`єднатися з територіальними громадами сіл Шульгинка, Омелькове Шульгинської сільської ради, Байдівка Байдівської сільської ради, сіл Хворостянівка, Лозовівка, Кам`янка Хворостянівської сільської ради, сіл Малохатка, Орлівка, Федчине, Новоастраханське, Валуйки, Лозуватка Малохатської сільської ради в територіальну громаду з центром у селі Шульгинка та визначено, що правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальних громад, що обєдналися, є Шульгинська об`єднання територіальна громада, утворена внаслідок добровільного обєднання, з дня набуття нею повноважень.

17 липня 2019 року, рішенням першої сесії 7-го скликання Шульгинської сільської ради за №01/02-отг, за результатами виборів Шульгинського сільського голови об`єднаної територіальної громади на посаду Шульгинського сільського голови обрано ОСОБА_5 ,

Рішенням 1-ої сесії 7-го скликання Шульгинської сільської ради від 17.07.2019 року №01/15-отг розпочато процедуру реорганізації Байдівської, Хворостянівської та Малохатської сільських рад шляхом приєднання до Шульгинської сільської ради та визначено, що Шульгинська сільська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Малохатської сільської ради.

З огляду на викладене, судом першої інстанції не було порушено норм ЦПК України щодо допуску до участі у справі представника Шульгинської сільської ради.

На час розгляду справи у суді першої інстанції з огляду на приписи ст.55 ЦПК України були відсутні правові підстави для залучення Шульгинської сільської ради в якості правонаступника Малохатської сільської ради, оскільки остання припинена 27.02.2020 року.

Колегія суддів погоджується з доводом апеляційної скарги скаржника в частині того, що під час відкриття провадження у справі суд не витребував інформацію стосовно реєстрації місця проживання відповідачки, однак це не є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Посилання скаржника на упереджене ставлення суду до відповідачки не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстава для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то судові витрати по сплаті судового збору покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст.259,367,374,375,382,384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 21 грудня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови 13 листопада 2020 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.А. Коновалова

О.Ю. Карташов