КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа 759/21227/19

12 листопада 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Борисової О.В.

при секретарі - Масловській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 вересня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Войтенко Ю.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

13 листопада 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 28.11.2008 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї було зареєстровано шлюбі між нею та відповідачем . В цьому шлюбі у них народилось двоє дітей: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказувала, що стосунки з відповідачем у неї не склались, шлюбні відносини припинені, тому збереження шлюбу є недоцільним.

Зазначала, що діти проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні. На даний час відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей. Витрати на забезпечення малолітніх дітей на місяць складають 5000,00 тисяч гривень на одну дитину, це витрати на одяг, дитяче харчування, ліки, витрати на канцелярські товари, приватну школу, витрати на обіди, що підтверджується чеками та квитанціями.

Звертала увагу на те, що вона до 01.05.2020 року перебуває у декретній відпустці та щомісячно отримує одноразову допомогу в розмірі 860,00 грн. Відповідач має неофіційний дохід від здійснення не зареєстрованої підприємницької діяльності по збору меблів, а тому вважала, що ОСОБА_1 має можливість сплачувати аліменти на дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. на кожну дитину.

З огляду на зазначене просила суд:

розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 28 листопада 2008 року Центральним відділом реєстрації шлюбів в м. Києві з державним Центром розвитку сім`ї, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис №3308;

стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі по 5000 грн. 00 коп. на кожну дитину, починаючи з дати подання даної позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття;

стягнути з ОСОБА_1 на її користь судові витрати, які вона понесла у зв`язку із розглядом справи.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 02 вересня 2020 року позов задоволено частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 28 листопада 2008 року Центральним відділом реєстрації шлюбів в м. Києві з державним Центром розвитку сім`ї, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис № 3308 - розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн. щомісячно, з їх подальшою відповідною індексацією, починаючи з 13.11.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, з їх подальшою відповідною індексацією, у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн., починаючи з 13.11.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення суми платежу в межах одного місяця допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на оплату правової допомоги у розмірі 7000, 00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1536,80 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 09 жовтня 2020 року відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 вересня 2020 року в частині стягнення аліментів та стягнути з нього аліменти на дітей в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно; в частині стягнення з нього на користь позивачки витрат на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн. просив рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні вказаної вимоги. Вказав, що рішення суду першої інстанції в частині розірвання шлюбу не оскаржує.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду в оскаржуваній частині ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не було досліджено всіх обставин, які мають істотне значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Послався на те, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів по 2500,00 грн. на кожну дитину є необґрунтованим та завеликим з огляду на його матеріальне становище. Вказав, що він працює охоронником у середній школі №84 у Печерському районі м. Києва та його середньомісячний дохід становить 5000,00 грн. Іншого доходу він не має.

Крім того, він має захворювання серця та алергічні захворювання і тому витрачає значні кошти на лікування. Також на його утриманні перебувають батьки, які отримують незначну пенсію, мати є інвалідом ІІІ групи, тому він змушений їм матеріально допомагати.

З огляду на викладене, вважав розумним та справедливим визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього на користь позивачки на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу).

Також вважав помилковим висновок суду першої інстанції про стягнення з нього на користь позивачки витрат на правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. Вказані витрати розраховані за такі послуги адвоката: складання позовної заяви; попереднє судове засідання. Проте попереднє судове засідання у даній справі не проводилося, а тому послуга щодо представництва в суді адвокатом не надавалася. Якщо сума в розмірі 7000,00 грн. була сплачена позивачкою лише за підготовку адвокатом позовної заяви, то вона дуже значна та порушує принцип співмірності.

Звернув увагу на те, що він був позбавлений можливості заперечувати проти задоволення позовних вимог в суді першої інстанції та обґрунтовувати свою позицію, оскільки не отримував копії ухвали суду про відкриття провадження та копії позовної заяви.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки ОСОБА_2 адвокат Войтенко Катерина Валеріївна просила залишити апеляційну скаргу без задоволення посилаючись на те, що відповідач був обізнаним з 14.01.2020 року про розгляд даної справи у Святошинському районному суді м. Києва, проте уникав отримання будь-якої поштової кореспонденції від Святошинського районного суду м. Києва. Відповідачем належними та допустимими доказами іншого доведено не було, та не надано доказів існування реальних обставин, які б перешкоджали йому у період з 14.01.2020 року по 05.10.2020 року ознайомитися з матеріалами цивільної справи №759/21227/29. У зв`язку з цим твердження відповідача про позбавлення його можливості надати відзив на позовну заяву та докази на його обґрунтування є безпідставними.

Звернула увагу на те, що середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 , згідно довідки про заробітну плату, становить 5 281 грн. 73 коп. Проте відповідач не заперечує наявності у нього у період з 13.11.2019 року по 02.09.2020 року незадекларованого доходу від зайняття незареєстрованою підприємницькою діяльністю по збору меблів. Крім того, усоціальній мережі FACEBOOK відповідачем за допомогою адреси електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_3 була створена та ним адмініструється сторінка з найменуванням « ОСОБА_5 », яка також відображається за пошуковими параметрами у мережі Інтернет як « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». За допомогою даної сторінки у соціальній мережі відповідач здійснював та здійснює не зареєстровану господарську діяльність, приймає замовлення на виготовлення меблів під індивідуальне замовлення, декор, від чого отримував незадекларований дохід, який є достатнім згідно об`єму замовлень, відображених на сторінці у соціальній мережі. З переписки через соціальну мережу FACEBOOK слідує, що ОСОБА_1 готовий виконати замовлення та повідомив про приблизну вартість кухні в сумі 30-40 тисяч гривень, що свідчить про те, що фактична сума його доходу є значно більшою, ніж зазначена в довідці про заробітну плату відповідача. У зв`язку з цим є необґрунтованим посилання відповідача на недостатність його доходу для виплати визначеного судом розміру аліментів.

Щодо заперечень відповідача проти визначеного судом розміру аліментів з огляд на наявність у нього проблем із серцем та алергічного захворювання, зазначила, що період перебування відповідача на лікуванні не охоплюється періодом часу, який є предметом доказування у даній цивільній справі, адже відповідач перебував на лікуванні до відкриття провадження у справі №759/21227/19. Крім того, відповідачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у нього обмеженої або повної непрацездатності, що перешкоджають реалізації його трудових прав громадянина. Квитанції, які були надані відповідачем, свідчать лише про нерегулярне придбання невідомою особою (без зазначення конкретного призначення саме відповідачу) антисептиків, назальних спреїв від сезонної алергії, проти алергічних препаратів, вітаміну С, гематогену, що в сукупності не підтверджують лікування відповідача від хвороби серця, про яку він зазначає у апеляційній скарзі.

Безпідставними є також посилання відповідача на перебування на його утриманні матері, оскільки дані посилання не підтверджені жодним доказом. Крім того, вказана обставина не позбавляє відповідача від обов`язку забезпечувати належним чином своїх малолітніх дітей.

Крім того, заперечення відповідача щодо стягнення з нього на користь позивачки витрат на правову допомогу є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_2 було сплачено адвокату Войтенко Катерині Валеріївні раніше обумовлену суму за надані послуги професійної правничої допомоги у розмірі 7000,00 грн.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представники позивачки ОСОБА_2 адвокат Войтенко Катерина Валеріївна та ОСОБА_6 в судовому засіданні просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували в шлюбі, зареєстрованому 28.11.2008 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, про що складено актовий запис № 3308, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 14).

Задовольняючи позовну вимогу про розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що сім`я сторін фактично розпалась та зберегти її неможливо.

Рішення суду першої інстанції в частині розірвання шлюбу сторонами не оскаржується та в апеляційному порядку не переглядається.

Також з матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. (а.с.15-16)

Діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають разом з матір`ю ОСОБА_2 , що не заперечується відповідачем.

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з нього аліментів на утримання доньок, ОСОБА_2 посилалася на те, що діти знаходяться на її утриманні, відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей, хоча отримує неофіційний дохід від здійснення не зареєстрованої підприємницької діяльності по збору меблів та спроможний сплачувати аліменти в розмірі 5 000,00 грн. щомісячно на кожну дитину.

Задовольняючи частково позовну вимогу про стягнення аліментів, стягуючи з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі по 2500,00 грн. на кожну дитину щомісячно, суд першої інстанції посилався на те, що відповідач є молодим працездатним чоловіком, відомостей про незадовільний стан його здоров`я суду не надано, відповідачем не доведено, що на його утриманні знаходяться інші особи, які в силу закону потребують матеріальної допомоги з його боку. Також, враховуючи вік дітей, відсутність заперечень відповідача щодо заявленої суми аліментів, а також, враховуючи що на момент розгляду справи, дитина досягла трирічного віку, інших обставин щодо продовження декретної відпустки для матері суду не надано, позивачка стверджує, що витрати на кожну дитину на місяць становлять 5000,00 грн., а тому, з урахуванням спільного обов`язку батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, суд вважав необхідним присудити стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 2500,00 грн. на кожну дитину щомісячно.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі погодитись не може, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У ст. 51 Конституції України встановлено, що кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї; що державою однаково охороняється як батьківство, так і материнство.

Сімейне законодавство також містить норми, що імплементують вказані принципи.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України та ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька.

За змістом ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на утримання неповнолітньої дитини сплачуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 3 статі 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частинами 1,2 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).

В позовній заяві ОСОБА_2 посилалася на те, що відповідач отримує неофіційний дохід від здійснення незареєстрованої підприємницької діяльності по збору меблів та спроможний сплачувати аліменти в розмірі 5 000,00 грн. щомісячно на кожну дитину.

На підтвердження вказаних доводів ОСОБА_2 не надала жодного доказу.

У свою чергу, відповідачем ОСОБА_1 до апеляційної скарги додано довідку про заробітну плату від 08.07.2020 року №202, видану Управлінням освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації з якої вбачається, що ОСОБА_1 працює в середній школі №84 на посаді сторожа та його заробітна плата за період з липня 2019 року по червень 2020 року становить 63380,79 грн., що в середньому в місяць становить 5762,00 грн. (а.с.55)

Обґрунтовуючи доводи скарги щодо незадовільного стану його здоров`я, відповідач ОСОБА_1 надав: виписку ННУ «Інститут кардіології ім. Ак. М.Д.Стражеска» АМН України від 06 січня 2020 року №8217 з якої вбачається, що ОСОБА_1 знаховся з 24.12.2019 року по 06.01.2020 року на обстеженні та лікуванні у відділенні АІХС з приводу: міокардіофіброз: повна блокада правої ніжки пучка Гіса, суправентрикулярна екстра систолічна аритмія. СН1 змішана дисліпідемія. НЦД, змішана форма, астеноневоротичний та кардіалгічний синдром. Хр. Бронхіт в стадії ремісії. Бронхіальна астма, поліноз в анамнезі; консультативний висновок №386/20 від 06.10.2020 року з якого вбачається, що ОСОБА_1 встановлено діагноз алергічний риніт (з 2008 року); квитанції на підтвердження факту придбання ліків. (а.с.56-64)

Частиною 3 ст.367 ЦПК України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Неможливість подання вказаних доказів до суду першої інстанції відповідач обґрунтовував тим, що він не отримував копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви. Такі твердження апелянта узгоджуються з матеріалами справи, зокрема з довідкою ПАТ «Укрпошта» згідно якої поштове відправлення, адресоване судом першої інстанції відповідачу, було повернуте за зворотною адресою до суду першої інстанції.

За таких обставин, довідка про заробітну плату від 08.07.2020 року №202, видана Управлінням освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації та копії виписок з медичних установ приймаються судом апеляційної інстанції до справи в якості доказів.

Судом першої інстанції стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання двох дітей по 2500,00 грн. щомісячно на кожну дитину, тобто 5000,00 грн. аліментів щомісячно, за відсутності даних про доходи відповідача.

При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що заробітна плата ОСОБА_1 за період з липня 2019 року по червень 2020 року становить 63380,79 грн., що в середньому за місяць становить 5762,00 грн.

Як передбачено ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.

З досліджених доказів вбачається, що ОСОБА_1 має серцево-судинні та алергічні захворювання, його доведений та не спростований позивачкою середньомісячний дохід становить близько 5762,00 грн.

При цьому, судом першої інстанції стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на двох дітей в сумі 5000,00 грн. щомісяця, що становить 87% від його заробітку, чим фактично порушено принцип рівності обов`язку батьків по утриманню дітей та позбавлено відповідача можливості забезпечувати себе найнеобхіднішим для життєдіяльності.

З урахуванням вказаного та з огляду на стан здоров`я і матеріальне становище платника аліментів, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача про те, що визначена судом першої інстанції сума аліментів в розмірі по 2500 грн. на кожну дитину є необґрунтованою та визначена без врахування матеріального становища та стану здоров`я відповідача.

Колегією суддів враховується, що на законодавчому рівні визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, проте мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років:

з 1 січня 2020 року - 1779,00 гривень, з 1 липня - 1859,00 гривень, з 1 грудня - 1921,00 гривня;

для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218,00 гривень, з 1 липня - 2318,00 гривень, з 1 грудня - 2395,00 гривень.

Доньці сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на час перегляду справи в апеляційному порядку виповнилося 8 років, тому прожитковий мінімум для неї становить 2318,00 грн. Доньці сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час перегляду справи в апеляційному порядку виповнилося 3 роки, тому прожитковий мінімум для неї становить 1859,00 грн.

З урахуванням того, що обов`язок по утриманню дітей в рівних частках лежить на обох батьках, колегія суддів вважає, що аліменти в розмірі 1500,00 грн. щомісяця на кожну дитину відповідатимуть вимогам закону та дослідженим судом доказам.

У свою чергу, колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги відповідача про те, що на його утриманні перебувають батьки, зокрема, мати яка є інвалідом ІІІ групи, які отримують незначну пенсію, тому він змушений їм матеріально допомагати, оскільки ОСОБА_1 не надав суду жодного доказу на підтвердження розміру доходу його батьків, доказів того, що він надає допомогу своїм батькам, чи несе якісь витрати на їх утримання, оскільки сам факт непрацездатності батьків не може бути враховано як обставину, яка впливає на можливість відповідача утримувати доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Доводи апеляційної скарги про те, що розумним та справедливим буде визначення стягнення з відповідача аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), не ґрунтуються на приписах чинного законодавства, яким лише стягувачу аліментів надається диспозитивне право обирати спосіб обрахування розміру аліментів - стягувати в твердій грошовій сумі чи в частці від заробітку (доходу) платника аліментів. У даній справі позивачка ОСОБА_2 просила стягувати з відповідача аліменти на дітей саме в твердій грошовій сумі, тому відповідач, як платник аліментів, не може на момент вирішення питання про стягнення аліментів клопотати про їх присудження в частці від його заробітку (доходу).

Посилання в позовній заяві на те, що позивачка несе витрати, зокрема на приватну школу, правильність висновків суду не спростовують, так як питання участі батька у додаткових витратах на дитину не є предметом розгляду у даній справі. Позивачка не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача, крім аліментів, також додаткових витрат на підставі вимог ст. 185 СК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачу чиняться перешкоди у вихованні та спілкуванні з дітьми не є предметом розгляду у даній справі про стягнення аліментів, вказані спірні питання сторін підлягають вирішенню в передбаченому законодавством порядку органом опіки або судом в межах окремої цивільної справи.

Твердження представника позивачки ОСОБА_2 адвоката Войтенко Катерини Валеріївни про те, що відповідач здійснює незареєстровану господарську діяльність по виготовленню меблів під індивідуальне замовлення та отримує незадекларований дохід, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки додані до відзиву на апеляційну скаргу скріншоти сторінки у соціальній мережі FACEBOOK з найменуванням « ОСОБА_5 » не свідчать про дійсне отримання ОСОБА_1 іншого доходу, окрім заробітної плати, яку він отримує, працюючи сторожем в середній школі №84 м.Києва. Позивачкою та її представниками не надано інших належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження отримання відповідачем не задекларованого доходу, окрім заробітної плати, а тому такі доводи є припущеннями, а у силу ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Також колегія суддів звертає увагу те, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на все вище зазначене, колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 вересня 2020 року в частині визначення розміру аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зменшення розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на кожну дитину з 2500,00 гривень до 1500,00 грн. щомісяця.

Колегія суддів також вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про неправильність висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки понесених нею витрат на правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно вимог ч. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 жовтня 2019 року між Войтенко Катериною Валеріївною та ОСОБА_2 було укладено договір №13/19 про надання правової допомоги.

Згідно акту виконаних робіт від 30 жовтня 2019 року підписаного адвокатом Войтенко Катериною Валеріївною та клієнтом ОСОБА_2 , відповідно до договору про надання правової допомоги №13/19 від 22.10.2019 року, адвокатом Войтенко К.В. було надано наступні адвокатські послуги, а клієнтом було сплачено відповідну вартість послуг: складання позовної заяви до Святошинського районного суду м. Києва про розірвання шлюбу та стягнення аліментів та попереднє судове засідання (збір та витребування доказів по цивільній справі, складання позовної заяви, підготовка до попереднього засідання) - 7000,00 грн. без ПДВ.

При цьому, слушними є доводи апеляційної скарги відповідача про те, що ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17 лютого 2020 року було відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Відповідно, попереднє судове засідання по даній справі не проводилося, тому врахування в якості наданої послуги адвокатом участь в попередньому засіданні та включення вказаної послуги до розрахунку вартості наданих адвокатських послуг є безпідставним.

З огляду на вказане, а також на те, що позов ОСОБА_2 задоволено частково, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на оплату правової допомоги у розмірі 7000, 00 грн. зменшивши розмір вказаних витрат до 3500,00 грн.

В частині задоволення позовної вимоги про розірвання шлюбу рішення суду першої інстанції не оскаржувалося та в апеляційному порядку не переглядалося.

Керуючись ст.ст. 181,182,184 СК України, ст.ст. 137,141,367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 вересня 2020 року в частині визначення розміру аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на оплату правової допомоги змінити .

Зменшити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2500,00 грн. щомісячно до 1500,00 грн. з їх подальшою відповідною індексацією, починаючи з 13.11.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Зменшити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2500,00 грн. до 1500,00 грн. щомісячно, з їх подальшою відповідною індексацією, починаючи з 13.11.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Зменшити розмір витрат на правову допомогу, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з 7000,00 грн. до 3500,00 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції про стягнення аліментів залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 13 листопада 2020 року

Головуючий: Судді: