ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року м.Суми

Справа №583/1971/20

Номер провадження 22-ц/816/2160/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Хвостика С. Г.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 серпня 2020 року, ухвалене у складі судді Сидоренка Р.В., в приміщенні Охтирського міськрайонного суду Сумської області,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось за допомогою засобів поштового зв`язку до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 16 червня 2015 року.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Так як відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, позивач просить стягнути з нього заборгованість, яка станом на 28 квітня 2020 року становить 118701 грн 05 коп. та складається з: 66726 грн 92 коп. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0 грн 00 коп. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 66726 грн 92 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0 грн 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками, 0 грн 00 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 23982 грн 60 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 21862 грн 91 коп. - нарахована пеня; 0 грн 00 коп. - нараховано комісії; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн 00 коп. - штраф (фіксована частина), 5628 грн 62 коп. - штраф (процентна складова), та стягнути судові витрати.

Охтирський міськрайонний суд Сумської області заочним рішеннямвід 26 серпня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задовольнив частково.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 16 червня 2015 року у сумі 31106 грн 97 коп. та понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 550 грн 93 коп., а всього 31657 грн 90 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовив за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», не погоджуючись з рішенням суду в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення заборгованості за тілом, процентами нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, пені та штрафу, посилаючись на те, що рішення суду в цій частині ухвалено з порушенням норм процесуального і матеріального права, судом недостатньо повно досліджено письмові докази та дійсні обставини справи, що мають значення для справи, просить скасувати рішення в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення заборгованості за тілом, процентами нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, пені та штрафу, і ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині в повному обсязі, а в іншій частині - рішення залишити без змін. Стягнути з відповідача судові витрати.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що відповідно до підписаної відповідачем заяви він згоден, що вказана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами банку, складають договір про надання банківських послуг, засвідчив ознайомлення з умовами і правилами надання банківських послуг та зобов`язався виконувати вимоги умов та правил, та регулярно самостійно знайомитися зі змінами на сайті ПриватБанку. Тобто Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку.

Вказує на те, що наданий наказ банку від 29 квітня 2015 року «Про актуалізацію Умов та правил надання банківських послуг», свідчить про встановлені умови кредитування за наданою послугою (кредитка) в ПриватБанку та Тарифи.

Відповідач, підписуючи анкету-заяву від 16 червня 2015 року, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості висловив свою згоду з формою договору та його умовами.

Розмір встановлених тарифів за користування кредитом за допомогою картки Універсальна зазначено у Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна, що додавався до позову.

З наданої банком виписки по картрахунку відповідача вбачається, що з моменту укладення договору з банком відповідач активно користувався кредитом, беручи кошти в межах кредитного ліміту як готівкою так і шляхом перерахування за покупки, а також здійснюючи погашення за кредитним договором як шляхом самостійного перерахування коштів, так і у порядку списання банком з інших рахунків відповідача.

Зазначає, що нарахування відсотків на прострочений кредит відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено в редакції Умов та правил, що почали діяти з 01 березня 2019 року згідно п. 2.1.1.2.12, в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна», 84% - для картки «Універсальна голд». Отже розмір відсотків від суми неповернутого в строк кредиту зазначений в розрахунку заборгованості і становить 86,4% на суму 23982 грн 60 коп.

Дії відповідача щодо користування кредитом, сплати заборгованості за кредитом, що підтверджується наданим розрахунком заборгованості та випискою по рахунку після 29 жовтня 2018 року є доказом приєднання до зазначених змін до Умов та правил надання банківських послуг та прийняття цих умов, запропонованих банком, та виконанням договору, тому висновок суду про неправомірність зазначених вимог, на думку позивача, є помилковим та незаконним.

Також вважає, що суд дійшов безпідставного висновку, що суми коштів внесені клієнтом, повинні бути зараховані лише на сплату боргу за тілом кредиту, не враховуючи, що кошти йшли також і на погашення відсотків, враховуючи погоджений сторонами розмір відсотків за користування кредитом згідно наданих Тарифів. Відтак, на думку позивача, є доведеною заборгованість за тілом кредиту в розмірі 66726 грн 92 коп. і такою, що повинна бути стягнута з відповідача на користь банку.

Крім того, враховуючи погоджену сторонами відповідальність за несвоєчасне погашення заборгованості у вигляді нарахування пені та штрафу, що передбачено Тарифами, вважає, що суд в порушення умов договору та ст.ст. 526, 527, 530, 549 ЦК України фактично звільнив відповідача від відповідальності у вигляді неустойки.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 16 червня 2015 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Розмір процентної ставки за користування кредитними коштами дана заява не містить (а. с. 16).

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які відповідачем не підписані (а. с. 17-59).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 28 квітня 2020 року становить 118701 грн 05 коп. та складається з: 66726 грн 92 коп. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0 грн 00 коп. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 66726 грн 92 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0 грн 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками, 0 грн 00 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 23982 грн 60 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 21862 грн 91 коп. - нарахована пеня; 0 грн 00 коп. - нараховано комісії; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн 00 коп. - штраф (фіксована частина), 5628 грн 62 коп. - штраф (процентна складова) (а. с. 7-13).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України та неустойки (пені та штрафів), суд першої інстанції виходив з того, що витяг з Тарифів та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача, а Анкета-заява, підписана відповідачем, не містить умов кредитування, зокрема, щодо відсоткової ставки за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту. Крім того, Умови та правила, які містяться в матеріалах справи, надані позивачем не в повному обсязі та взагалі не містять п. 2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг в редакції на яку посилається позивач в обґрунтування позовних вимог. Відтак дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині та стягнув з відповідача на користь банку 31 106 грн 97 коп. фактично отриманих, але не повернутих коштів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд першої інстанції обґрунтовано врахував висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Зокрема, встановивши обставини того, що в Анкеті-заяві позичальника від 16 червня 2015 року процентна ставка не зазначена, а також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки позивач не довів, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов, на які послався банк як на підставу для задоволення позову, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, отримуючи 16 червня 2015 року платіжну картку, а також те, що вказані документи взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів) та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.

Таким чином, враховуючи, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, суд дійшов правильного висновку, що їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 16 червня 2015 року шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена зокрема у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Стосовно стягнення відсотків, нарахованих на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України, виходячи з процентної ставки 86,4% річних, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правильно встановив, що Умови та правила надані позивачем, окрім того, що не підписані відповідачем, взагалі не містять п. 2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг, в редакції на яку посилається позивач в обґрунтування позовних вимог.

Згідно ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому з підстав стягнення трьох процентів річних позовні вимоги не заявлялися.

Відтак, позивач не довів свої вимоги в частині стягнення відсотків за ст. 625 ЦК України в заявленому розмірі та порядку нарахування.

Щодо доводів скаржника, що підлягає стягненню з відповідача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 66726 грн 92 коп. колегія суддів зазначає наступне.

З розрахунку заборгованості, а саме з розрахунку за період з 01 вересня 2015 року по 30 вересня 2018 року вбачається, що банк нараховував відсотки за користування кредитними коштами, які погашав за рахунок тіла кредиту (колонка 4 розрахунку), тобто до складу заборгованості за тілом кредиту включалися відсотки, проте такий порядок нарахування з відповідачем в письмовому вигляді не погоджувався, а тому вірним є висновок суду першої інстанції, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають фактично отримані, але не повернуті кошти.

Таким чином доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без змін.

Заочне рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач Т.А. Левченко

Судді: О.І. Собина

С.Г. Хвостик