справа № 214/7447/18
провадження № 2/197/128/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року Широківський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Леонідової О.В., за участі секретаря Новікової Н.О., представника позивача Нофенко Л.В., представника відповідача Горовенка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Широке Широківського району Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відновлення системи теплопостачання,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 09.11.2018 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, зазначивши, що ОСОБА_1 є споживачем послуг теплопостачання, як власник нежитлового приміщення магазину продовольчих товарів загальною площею 43,7 кв.м, вбудованого в перший поверх чотириповерхового житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . За теплову енергію, поставлену позивачем в період з жовтня 2013 року по березень 2018 року для опалення нежитлового приміщення відповідач оплату не здійснює, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 20 181,72 грн. Просить стягнути заборгованість в сумі: 20 181,72 грн. основний борг; 7 991,12 грн. - індекс інфляції № 1 429,29 - 3 % річних, зобов`язати відновити систему теплопостачання.

Представник позивача Нофенко Л.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі , суду пояснила, що позивач з 2013 року здійснює постачання теплової енергії за адресою АДРЕСА_2 , відповідач є власником нежитлового приміщення в житловому будинку, теплова енергія подавалась, офіційного відключення від теплопостачання не проводилось, відповідачу направлявся договір, про що складено акт, продавці магазину відмовлялись отримувати документи. До 2013 року теплову енергію до будинку подавало КП "Криворіжтепломережа", при передачі абонентів документів про офіційне відключення відповідача від тепломережі також не надавалось, тому нарахування проводилось згідно з діючими тарифами. Клопотання про виклик і допит свідків відсутні.

У відповіді на відзив від 13.09.2019 позивач посилається на те, що відповідач повинен був підписати договір, та один примірник разом з ксерокопіями документів повернути на адресу ДП "Криворізька теплоцентраль", але відповідач не надав на адресу позивача ні підписаний примірник договору, ні зауважень щодо проекту договору. Працівниками групи контролю обліку теплової енергії неодноразово було здійснено виходи за адресою: АДРЕСА_1 , в результаті договір на постачання теплової енергії підписаний зі сторони відповідача так і не був, з причин небажання відповідача дотримуватись законів України та вимог інших нормативно- правових актів щодо його обов`язку, як споживача теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Відсутність договору не звільняє відповідача від цивільно-правової відповідальності, самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання (а.с. 95-96).

Відповідач, повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, в судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 проти позову заперечував, суду пояснив, що відповідач в 2013 році направляв документи до Криворіжтепломережі про відключення від теплопостачання, жодних документів від позивача (договору, актів, тощо) він не отримував. Клопотання про виклик і допит свідків відсутні.

В відзиві на позов від 19.08.2019 відповідач посилається на те, що після 23.09.2013, тобто із закінченням дворічного терміну дії Договору №3206 від 01.10.2011, договірні відносини між сторонами були повністю припинені, у зв`язку із закінченням строку його дії, відповідно до п. 6.1 останнього. Одночасно з цим також було припинено і теплопостачання нежитлового приміщення відповідача шляхом фізичного демонтажу з нього відповідних теплоприймальників (батарей), про що позивач був належно повідомлений в письмовій формі актом від 01.10.2013. Представником позивача було безпідставно пропущено строк позовної давності, перебіг якого мав розпочатися щонайменше з 01.10.2013, та з урахуванням зазначеної в Договорі № 3206 від 01.10.2011 дати початку та закінчення строку його дії, коли останній пролонгувався лише на один опалювальний період 2012-2013 років, насправді перебіг вказаного вище строку позовної давності необхідно рахувати саме з 24 вересня 2013 року (а.с. 78-80).

В запереченні відповідача на відповідь на відзив від 26.11.2019 представник відповідача зазначає, що відповідачу нічого не було відомо ні про передачу підключених до будинку за місцем знаходження його нерухомого майна тепломагістралей від однієї теплопостачальної організації до іншої, ні про жодний з інших наведених представником позивача юридичних фактів, на підставі яких останній намагається притягти його до майнової відповідальності, оскільки останній контакт між відповідачем у справі та представником попереднього постачальника тепла до його нежитлового приміщення - КПТМ "Криворіжтепломережі" відбувся ще в жовтні 2013, коли останні були ним проінформовані про самостійне відключення від теплопостачання свого свого приміщення, з надісланням їм відповідного Акту від 01.10.2013 про відсутність в ньому жодних опалювальних приладів.

Ухвалою судді від 15.01.2019 справу передано на розгляд до Широківського районного суду Дніпропетровської області. Ухвалою судді від 01.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 16.05.2019 доручено Жовтневому районному суду м. Кривого Рогу забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції. 19.08.2019 до суду надійшов від представника відповідача відзив на позовну заяву. 13.09.2019 від представника позивача надійшла відповідь на відзив. 26.11.2019 представник відповідача направив до суду заперечення на відповідь позивача на відзив. Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Відповідач є власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , площею 43,7 м2 відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 16, 84, 85).

До жовтня 2013 року постачальником теплової енергії до приміщення відповідача було Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа", з яким відповідач укладав договір на постачання теплової енергії від 01.10.2011 (а.с. 86-88), станом на 06.06.2013 заборгованості не мав (а.с. 89, 136). Також відповідач звертався 10.06.2013 до КПТМ "Криворіжтепломережа" з заявою про розірвання договору, та отримував відповіді від 27.06.2013, від 02.09.2013, в яких зазначено, що відповідно до вимог законодавства відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання окремих приміщень житлового будинку, в тому числі квартир, не передбачено (а.с. 90-94).

Позивач АТ "Криворізька теплоцентраль" є юридичною особою, яка створена в процесі приватизації ДП "Криворізька Теплоцентраль". Згідно статуту, предметом діяльності товариства є виробництво теплової енергії, розподілення та постачання теплової енергії, постачання пари та гарячої води та ін., що підтверджується статутом підприємства (а.с.55-59).

Позивачем з жовтня 2013 року надавалась теплова енергія у приміщення магазину продовольчих товарів, за адресою АДРЕСА_1 , площею 43,7 м2, що підтверджується актами (а.с.35-39).

Позивачем з метою укладання Договору з відповідачем на постачання теплової енергії направлялась вимога від 06.03.2014, представниками позивача було здійснено виходи за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами яких складено акти. В акті від 01.04.2014 зазначено, що при доставці пакета документів для укладення Договору абонента ОСОБА_1 на місці не виявлено, в телефонній розмові він відмовився приймати документи та уточнив, що за його адресою тепло відсутнє, суду надано підписаний позивачем договір купівлі-продажу теплової енергії №1617 від 10.03.2014 та додатки до договору (а.с. 17-23).

Відповідно до Акту № 418 від 16.04.2014 за адресою: АДРЕСА_1 , прилади опалення відсутні, дозвільні документи відсутні, від укладення договору споживач відмовився (а.с. 24). В Акті № 560 від 26.06.2014 зазначено, що приміщення є непереобладнаною квартирою, мешканець надати інформацію відмовився (а.с. 25). Згідно з Актом № 576 від 01.12.2015, приміщення закрите, діяльність не ведеться, квартира не переобладнана (а.с. 26).

Вищезазначені акти складались представниками позивача.

Відповідно до акту від 01.10.2013, складеного відповідачем та сусідами, в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 демонтовані прилади опалення (а.с. 94, зворот).

Таким чином, в судовому засіданні доведено, та визнано сторонами, що відповідач є власником приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , в якому з жовтня 2013 року демонтовані відповідачем прилади опалення.

Питання відключення від мереж централізованого опалення регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, із подальшими змінами, в яких з метою захисту прав усіх мешканців багатоквартирних будинків передбачено відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не окремих квартир багатоквартирного будинку з ініціативи їх власників або наймачів, а відключення цілих багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів.

Відповідно до пункту 25 зазначених Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Порядком відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку,будівництва та житлово-комунального господарства України 26 липня 2019 року № 169 установлено, що рішення щодо відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, від ЦО та/або ГВП приймається органом місцевого самоврядування відповідно до законодавства за письмовою заявою власника (співвласників) такої будівлі, в тому числі житлового будинку, з урахуванням рішення Комісії.

Судом встановлено, що відповідач самовільно, без відповідного дозволу постійно діючої комісії та з порушенням вказаного Порядку від"єднав належне йому приміщення в багатоквартирному будинку від системи центрального теплопостачання, тому суд приходить до висновку про зобов"язання відповідача відновити раніше діючу систему центрального опалення.

Вищевикладене узгоджується з прпвовою позицією Верховнного Суду України, викладеної в Постанові ВСУ від 25 листопада 2015 року у справі №6-2290ц15.

Приписами Закону України "Про теплопостачання" визначено, що підставою використання теплової енергії споживачем є саме договір, однак, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, відповідний договір між сторонами не укладався. Позивачем договір підписаний. представникик позивача намагались вручити договір відповідачу, але відповідачем договір не підписано.

Як свідчать матеріали справи прилади опалення в належному відповідачу нежитловому приміщенні були відключені від системи опалення.

З огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що сукупністю наявних в матеріалах справи доказів підтверджується факт неспоживання відповідачем теплової енергії, що постачалась позивачем у період з жовтня 2013 року по березень 2018 року, у зв`язку з відключенням приладів опалення в нежитловому приміщенні.

При цьому, в разі встановлення та доведення факту самовільного демонтажу приладів опалення, як і факту невиконання споживачем обов`язку щодо своєчасного укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії, позивач вправі вжити передбачені чинним законодавством заходи реагування.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач незалежно від споживання цієї послуги, або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання.

Отже, самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховнного Суду, викладеної в Постанові ВС № 915/89/16 від 02 березня 2018 року.

Позивач звернувся до суду з позовом 09.11.2018, просить стягнути заборгованість за теплопостачання за період з жовтня 2013 року по березень 2018 року у розмірі 20 181,72 грн. Відповідач в відзиві заявив про застосування позовної давності.

Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Заборгованість по оплаті за надані за адресою: АДРЕСА_1 у період з 09.11.2015 по 31.03.2018 послуги з теплопостачання становить 13545, 87 коп, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Також позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача втрат від інфляції в розмірі 7991,12 грн. та 3 % річних в розмірі 1429, 29 грн.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України) .

Відповідно до пункту 4.2.5 запропонованого відповідачу та підписаного позивачем договору № 1617 купівлі-продажу теплової енергії теплопостачальна організація-продавця зобов`язана виписувати рахунки споживачеві-покупцю для оплати спожитої ним теплової енергії у звітному періоді не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, а також направляти акти здачі-прийняття послуг, які підтверджують обсяг отриманої теплової енергії та які повинні бути повернуті в підписаному або в не підписаному вигляді до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим (а.с. 18-20).

Обов`язок позивача надсилати відповідачу рахунки на оплату послуги передбачений п. 37 Типового договору з індивідуальним споживачем про надання послуги

з постачання теплової енергії, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830.

Доказів надсилання позивачу рахунків для оплати спожитої теплової ененргії суду не надано, тому в задоволенні позовних вимог про стягнення втрат від інфляції та 3 % річних слід відмовити.

Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір прпорційно до розміру задововлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 247, 259, 263-265, 279, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (місцезнаходження: вул. Електрична, 1, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, ) до ОСОБА_1 (зареєстрованого: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість по оплаті за надані за адресою: АДРЕСА_1 у період з 09.11.2015 по 31.03.2018 послуги з теплопостачання в сумі 13545 (тринадцять тисяч п`ятсот сорок п`ять) гривень 87 копійок.

Зобов`язати ОСОБА_1 відновити систему теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 до попереднього стану.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2568 (дві тисячі п`ятсот шістдесят вісім) гривень 11 копійок.

В решті позову відмовити. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через Широківський районний суд Дніпропетровської області) протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 16 листопада 2020 року.

Суддя О.В. Леонідова