ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7221/20 Справа № 201/5731/19 Суддя у 1-й інстанції - Демидова С. О. Суддя у 2-й інстанції - Красвітна Т. П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у цивільній справі по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 травня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровської обласної ради, Комунального закладу освіти «Дніпропетровський обласний медичний ліцей-інтернат «Дніпро», третя особа ОСОБА_1 , про зобов`язання відшкодувати компенсацію за час затримки розрахунку при звільненні, визнання незаконним і скасування пункту розпорядження, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконним звільнення і поновлення на посаді,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала у трудових відносинах із КЗО «Дніпропетровський обласний медичний ліцей-інтернат «Дніпро», працюючи на посаді директора даного комунального закладу з 29 червня 1993 року. 05 вересня 2002 року між нею та ліцеєм був укладений безстроковий трудовий договір. Розпорядженням голови Дніпропетровської обласної ради №88-КП від 25 листопада 2016 року у зв`язку з проведенням службового розслідування за фактом порушення вимог статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_2 відсторонено від роботи з 25 листопада 2016 року відповідно до статті 46 КЗпП України на два місяці без збереження заробітної плати та призначено ОСОБА_1 тимчасово виконуючою обов`язки директора КЗО «Дніпропетровський обласний медичний ліцей-інтернат «Дніпро» (за сумісництвом) з 28 листопада 2016 року на період відсторонення ОСОБА_2 .. Це розпорядження стало для позивачки потрясінням, через яке вона опинилася на лікарняному з 25 листопада 2016 року. З посади директора КЗО «Дніпропетровський обласний медичний ліцей-інтернат «Дніпро» ОСОБА_2 було звільнено з 24 квітня 2017 року на підставі розпорядження голови Дніпропетровської обласної ради №26-КП від 21 квітня 2017 року. При звільнені з позивачкою не був проведений розрахунок із заробітної плати, вона не була ознайомлена із сумами, належними їй до виплати при звільненні. Судовим рішенням від 11 грудня 2017 року визнаний незаконним та скасований пункт 1 розпорядження Дніпропетровської обласної ради №88-КП від 25 листопада 2016 року «Про відсторонення від роботи директора Комунального закладу освіти «Дніпропетровський обласний медичний ліцей-інтернат «Дніпро». Тому позивач просила: зобов`язати КЗО «Дніпропетровський обласний медичний ліцей-інтернат «Дніпро», як уповноваженого обласною радою на здійснення виплат, відшкодувати 330847,88 грн. за час затримки розрахунку при звільнення (з утриманням обов`язкових платежів, податків і уточненням суми за бухгалтерськими підрахунками); визнати незаконним та скасувати п. 2 Розпорядження голови Дніпропетровської обласної ради № 88-КП від 25 листопада 2016 року і призначення обласною радою т.в.о. директора КЗО «Дніпропетровський обласний медичний ліцей-інтернат «Дніпро» ОСОБА_1 за сумісництвом за період з 25 листопада 2016 року по 28 жовтня 2017 року; зобов`язати Дніпропетровську обласну раду відшкодувати ОСОБА_2 96050,00 грн. моральної шкоди; визнати незаконним звільнення ОСОБА_2 з посади директора КЗО «Дніпропетровський обласний медичний ліцей-інтернат «Дніпро» через недотримання умов угоди сторін і поновити її на посаді директора на умовах, діючих до звільнення.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2020 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з КЗО «Дніпропетровський обласний медичний ліцей-інтернат «Дніпро» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26 квітня 2017 року по 02 квітня 2019 року в розмірі 59763,83 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн. та судовий збір в розмірі 768,40 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

З таким рішенням не погодилась ОСОБА_2 та звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Від третьої особи ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття провадження у справі в частині визнання незаконним і скасування пункту розпорядження з посиланням на те, що набрало законної сили судове рішення у справі №201/11365/17, ухвалене з приводу спору в частині визнання незаконним і скасування пункту розпорядження між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до частини 2 статті 223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Для застосування вказаної підстави для закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що, на час розгляду даного клопотання, не здійснені всі необхідні процесуальні дії, зокрема, не надані пояснення по суті спору всіма учасниками справи, в судовому засіданні не досліджені письмові матеріали справи, яка розглядається, не вирішено питання щодо витребування для огляду цивільної справи №201/11365/17 за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровської обласної ради чи належним чином завірених копій судових рішень за результатами розгляду по суті вказаної цивільної справи №201/11365/17, що унеможливлює перевірити тотожність сторін спору, тотожність підстав позову в частині визнання незаконним і скасування пункту 2 Розпорядження голови Дніпропетровської обласної ради № 88-КП від 25 листопада 2016 року, - колегія приходить до висновку про наявність підстав для залишення заявленого клопотання без задоволення у звязку з його передчасністю.

Керуючись ст.ст. 255, 259, 268, 381 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді