Справа № 524/5291/20
Провадження №2/524/2397/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого - судді Предоляк О.С.
при секретарі судового засідання Яковлєвій К.В.,
за участі позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди,
В обґрунтування позову вказує, що 03.07.2020 року йому проведено оперативне лікування з застосуванням медикаментозного лікування, а саме: риносептопластика, шейверна конхотомія задніх кінців нижніх носових раковин, вазотомія нижніх носових раковин, мікрогайморотомія двобічна ендонозальна, поліпоетмоїдотомія двобічна шейверна, палатинопластика. Зазначене лікування зумовлено отриманою 11.01.2018 року травмою, що спричинив ОСОБА_4 , вдаривши його в обличчя металевим предметом.
У результаті неправомірних дій відповідача він отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому кісток носа, синців в міжбрівній ділянці з переходом на спинку носа, на нижній повіці лівого та правого ока, в лівій виличній ділянці, на грудній клітині в проекції 6-го ребра зліва по переднє-підпахвовій лінії, які утворилися від неоднократної дії тупих твердих предметів, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розгляд здоров`я
Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08.11.2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн. Крім того, вказаним вироком цивільний позов потерпілого задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 10000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. В частині стягнення матеріальної шкоди відмовлено, враховуючи, що матеріальні збитки, зазначені у цивільному позові складалися з приблизної вартості майбутньої операції та на день розгляду позову в суді не були понесені потерпілим. Післятравматичне викривлення носової переділки призвело до порушення носового дихання, хронічного двобічного гнійно-поліпозного риносинуситу ст. загострення, відбулася гіпертрофія задніх кінців нижніх носових раковин га фоні вазомоторного риніту, ронхопатія. Загалом на курс зазначеного лікування ним витрачено 37501,10 грн.

Крім матеріальної, йому завдана й моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, пов`язаних зі стресом, фізичним болем, вимушеною відмовою від звичного способу життя, внаслідок тривалого лікування, яку оцінює у розмірі 40000 грн.

Ухвалою судді від 16.09.2020 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

07.10.2020 року відповідачем ОСОБА_4 подано відзив на позовну заяву. Зазначає, що з приводу завдання тілесних ушкоджень позивачу, наведених у вироку суду від 08.11.2018 року, за цих же саме підстав та обставин вже стягнуто 10 000 грн. завданої моральної шкоди, яка стягнута в примусовому порядку в повному обсязі за вироком суду. Таким чином стягнення повторно грошових коштів у відшкодування моральної шкоди є неприпустимим, тому в цій частині позову потерпілому слід відмовити.

Щодо стягнення матеріальної шкоди, що вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука від 08.11.2018 року позивачу відмовлено у задоволені позову в цій частині та вказаний вирок позивачем в цій частині не оскаржено, тому повторний розгляд аналогічного позову в частині стягнення матеріальної шкоди є неможливим. Позивачем не доведено наявність прямого причинного зв`язку між заподіянням позивачеві тілесних ушкоджень 11.01.2018 року та настанням шкоди (проведення операції риносептопластики та вазотомії, конхотомії, та відшкодування матеріальної шкоди за проведене лікування).З фіскального чеку №1819026 від 03.07.2020 року вбачається, що на рахунок ТОВ Приватна клініка «Безега і К» оплачено суму грошових коштів в розмірі 24 500 грн. за оперативне втручання, однак за яке саме та відносно кого, не вказано. Надані суду копії квитків на автобус до м. Полтава та назад до м. Кременчука (витрати в сумі 200 грн. (100 +100)) не містять дати, часу та року відправлення, тому не можуть бути визнані допустимим доказом витрат саме у період, про який вказує позивач. Також є безпідставним стягнення грошових коштів за заправку пальним автомобіля для поїздки до м. Полтава 03.07.20 року та 13.07.20 року в сумі 499,80 грн. та 489,80 грн., оскільки позивачем не обґрунтовано та не вказано, в чому полягала необхідність проїзду саме автомобілем, а не іншим транспортом. Враховуючи вищевикладене, просить відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 3850 грн.

06.11.2020 року позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзив. Зазначає, що причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та настанням шкоди, підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 59. Моральні страждання пов`язані з післятравматичним викривленням носової переділки, що виразились у застосуванні лікувальних і трудових обмежень, післяопераційних заборонах, прийманнях лікарських препаратів.

Ухвалою суду від 11.11.2020 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3 . Закрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. Продовжено розгляд справи в частині вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальноїї шкоди.

У судовому засіданні представник позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримують, просять задовольнити з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив. Також, просять стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 4700 грн.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позов.

Суд, вислухавши пояснення учасників провадження, оцінюючи зібрані та надані докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08.11.202018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн.

Цивільний позов прокурора задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 , на користь держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради в місцевий бюджет м Кременчука на р/р 0008 в ГУДК України в Полтавській області, , код платежу 24060300 кошти витрачені на стаціонарне лікування ОСОБА_1 у сумі 416,93 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 10 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 09.04.2019 року вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук від 08.11.2018 року щодо ОСОБА_4 змінено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 2485,35 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу.

В іншій частині залишено вирок без змін.

З вироку постає, що 11.01.2018 року, близько 21 години, ОСОБА_4 знаходячись біля торгівельного павільйону на площі Перемоги в м. Кременчуці, взяв металеву палицю, з якою підійшов до ОСОБА_1 , після чого, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, та бажаючи їх настання, діючи з мотивів особистої неприязні, декілька разів ударив його по голові та обличчя металевою палицею, від чого ОСОБА_1 упав на асфальтно-бетонне покриття площі та схопив руками металеву палицю. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_4 наніс ОСОБА_1 декілька ударів ногами по тулубу, чим заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому кісток носа, синців в міжбрівній ділянці з переходом на спинку носа, на нижній повіці лівого та правого ока, в лівій виличній ділянці, на грудній клітині в проекції 6-го ребра зліва по переднє-підпахвовій лінії, які утворилися від неоднократної дії тупих твердих предметів, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як зазначає позивач, внаслідок отримання тілесних ушкоджень, заподіяних ОСОБА_4 , йому 03.07.2020 року проведено оперативне лікування з застосуванням медикаментозного лікування, а саме: риносептопластика, шейверна конхотомія задніх кінців нижніх носових раковин, вазотомія нижніх носоих раковин, мікрогайморотомія двобічна ендонозальна, поліпоетмоїдотомія двобічна шейверна, палатинопластика. Загалом на курс зазначеного лікування ним витрачено 37501,10 грн., розрахунок зазначений в позові.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини першої статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Тобто, на користь потерпілого відшкодовуються витрати, які пов`язані з лікуванням та заходами, спрямованими на відновлення здоров`я.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами) роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Отже, потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та настанням шкоди позивачем подано до суду висновок судово-медичної експертизи № 59, виписку із медичної карти стаціонарного хворого від 05.07.2020 року.

Разом з тим, з долученого до відповіді на відзив висновку судово-медичної експертизи № 59, встановлено лише ступінь тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_1 у вигляді: закритого перелому кісток носа, синців в міжбрівній ділянці з переходом на спинку носа, на нижній повіці лівого та правого ока, в лівій виличній ділянці, на грудній клітині в проекції 6-го ребра зліва по переднє-підпахвовій лінії, які утворилися від неоднократної дії тупих твердих предметів, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 05.07.2020 року, вбачається, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у ЛДЦ «Приватна клініка «Безега і К» у період з 03.07.2020 року по 05.07.2020 року з діагнозом: хронічний двобічний гнійно-поліпозний риносинусит, ст. загострення. Післятравматичне викривлення носової переділки вліво із порушенням носового дихання. Післятравматична деформація зовнішнього носу (риносколіох вліво). Гіпертрофія задніх кінців нижніх носових раковин на фоні вазомоторного риніту. Ронхопатія.

03.07.2020 року позивачу проведено оперативне втручання: риносептопластика, шейверна конхотомія задніх кінців нижніх носових раковин, вазотомія нижніх носових раковин, мікрогайморотомія двобічна ендонозальна, поліпоетмоїдотомія двобічна шейверна, палатинопластика.

З наданої позивачем виписки із медичної карти стаціонарного хворого не можливо встановити, що причиною для оперативного лікування слугували отриманні ОСОБА_1 11.01.2018 року тілесні ушкодження, зокрема зазначений у висновку експерта № 59 закритий перелом кісток носа, оскільки згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого основне захворювання: хронічний двобічний гнійно-поліпозний риносинусит, стадія загострення.

Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що проведене позивачу оперативне втручання пов`язане з тілесними ушкодженнями отриманими у січні 2018 року.

На запитання представника відповідача, позивач не заперечував наявність хронічної хвороби та недотримання рекомендацій лікаря щодо заборони паління.

Відсутність первинної медичної документації, консультативних висновків з рекомендаціями на оперативне втручання внаслідок отриманої травми, наявність різних діагнозів, як хронічних: хронічного поліпозного риносинуситу, гіпертрофії задніх кінців нижніх носових раковин на фоні вазомоторного риніту, так і післятравматичних: викривлення носової переділки вліво, деформація зовнішнього носу (риносколіоз вліво), долучені до матеріалів справи копії квитанцій щодо проведеного оперативного втручання на суму 24500 грн. та 5300 грн. не містять відомостей щодо конкретної медичної послуги отриманої позивачем, що позбавляє суд можливості поза розумним сумнівом встановити наявність причинно-наслідкового зв`язку між завданими 11.01.2018 року тілесними ушкодженнями та проведеним 03.07.2020 року оперативним втручанням.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню за недоведеністю.

Судові витрати, згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України необхідно віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.С. Предоляк