Справа № 462/7121/20
УХВАЛА

12 листопада 2020 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л. розглянувши заяву представника позивача- адвоката Гимона Ігоря Володимировича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гимон І.В. звернувся до суду із позовом про стягнення із ОСОБА_2 боргу за договором позики у розмірі 37000,00 гривень.

Разом із позовом представник позивача подав суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, належне ОСОБА_2 в межах суми 37000,00 грн., у тому числі на грошові кошти, що знаходиться на будь-яких рахунках у банківських та інших фінансово-кредитних установах.

Розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно та /або/ грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 37000,00 грн. та просить суд накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, належне ОСОБА_2 в межах суми 37000,00 грн., у тому числі на грошові кошти, що знаходиться на будь-яких рахунках у банківських та інших фінансово-кредитних установах.

До заяви про забезпечення позову долучено копію витягу з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно якої ОСОБА_2 є власником квартири загальною площею 31,2 кв.м.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Разом з тим, представник позивача не вказав на яке саме майно просить накласти арешт, що унеможливлює встановити співмірність такого заходу забезпечення позову ціні позову, як і не вказано жодних рахунків ОСОБА_2 у банківських та інших фінансово-кредитних установах.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позивачем не надано достатніх доказів для вжиття заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, належне ОСОБА_2 в межах суми 37000,00 грн., у тому числі на грошові кошти, що знаходиться на будь-яких рахунках у банківських та інших фінансово-кредитних установах.

Крім цього, викладені в заяві мотиви не дають підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відтак, суд прийшов до висновку провідсутність необхідних підстав для забезпечення позову на даній стадії судового розгляду.

Керуючись ст. 149,153 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

відмовити представнику позивача - адвокату Гимону Ігорю Володимировичу у задоволені заяви про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, або у порядку та строки, передбачені ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Бориславський Ю. Л.