Справа №463/1989/20
Провадження №6/463/55/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву Кредитної спілки «Орізон» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Орізон» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

12.02.2020 Личаківським районним судом м. Львова видано судовий наказ, згідно якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЛФ № 1 КС «Орізон» заборгованість в розмірі 8972,62 грн. та 78,87 грн. судового збору.

КС «Орізон»звернулась до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката судового наказу. Мотивує тим, що вказаний виконавчий документ було скеровано на виконання у Личаківський районний відділ ДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області, за яким 06.05.2010 було відкрито виконавче провадження. В подальшому, такий виконавчий документ на виконання перенаправлено до Жовківського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області. Неодноразово звертались з заявою про надання інформації про стан виконавчого провадження і лише 28.01.2020 отримали відповідь про те, що 31.12.2015 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, хоча такий на адресу стягувача не надходив. Вказані обставини вважає поважними причинами пропуску такого строку і тому просить його поновити, а з огляду на втрату оригінала виконавчого документа видати його дублікат.

Боржник надала суду письмову заяву, згідно якої заперечує проти поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, а також у видачі дубліката виконавчого листа, оскільки вимоги стягувача належними і допустимими доказами не доведені.

Представник стягувача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Попередньо, скерував до суду заяву про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів через систему EasyCon. Суд задовольнив дане клопотання, однак в обумовлену дату та час судового засідання позивач не вийшла на відеоконференцзв`язок у системі EasyCon. Письмової заяви про причини такої своєї неявки не подала. Тому, в силу вимог ч. 3 ст. 131 ЦПК України суд визнає, що представник стягувача не з`явився в судове засідання без поважних причин.

Боржник в судове засідання також не з`явилась, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином, причин неявки не повідомила.

Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Матеріали цивільної справи за заявою Кредитної спілки «Орізон» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором знищені у зв`язку з закінченням терміну їх зберігання.

Постановою державного виконавця від 06.05.2010 відкрито виконавче провадження з примусового виконання згаданого вище судового наказу від 12.02.2010.

Згідно відповіді Личаківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області від 24.01.2018, 13.10.2014 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та скеровано виконавчий документ на адресу ВДВС Жовківського РУЮ з метою звернення стягнення на доходи боржниці, які вона отримує у ВАТ «Дублянський будівельник».

В свою чергу, згідно відповіді Жовківського районного відділу ДВС від 28.01.2020 (а.с.9), державним виконавцем 31.12.2015 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999р. в редакції Закону України № 2677-VI від 04.11.2010р., який був чинним на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

При цьому, згідно п. 2 ч. 1 ст. 22 цього Закону в цій же редакції, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Отже, після повернення виконавчого документу строк для пред`явлення його до виконання перервався та мав закінчуватись 31.12.2016.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року. Як наслідок, відповідно до п. 2 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону втратив чинність Закон України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999р., відповідно до якого у даній справі видавався виконавчий лист.

Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Під час розгляду цивільної справи № 553/1951/14-ц (постанова від 01.08.2018р.) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду сформулював правовий висновок, згідно якого роз`яснив, що тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII від 02 червня 2016 року. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

З огляду на те, що на час набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII не сплинув річний строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, такий відповідно до згаданих вище роз`яснень автоматично продовжено трьох років і відповідно, закінчився він 31.12.2018р., тобто через три роки з дня повернення виконавчого документу.

Всупереч своєму обов`язку стягувач не долучив до матеріалів заяви будь-якого іншого доказу, який би свідчив про іншу дату завершення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Тому, враховуючи принци змагальності суд не буде ставати на сторону стягувача та вважатиме встановленим, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання завершився саме 31.12.2018р.

Заява про поновлення такого строку подана по спливу більше року після закінчення строку пред`явлення його до примусового виконання, при тому що сам судовий наказ винесений більше десяти років тому.

Згідно даних Автоматизованої системи документообігу суду, з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа у згаданій вище цивільній справі стягувач не звертався. Відповідні ухвали судом не постановлялись.

В розумінні ст. 433 ЦПК України під поважними причинами неможливості пред`явлення виконавчого документа до виконання слід вважати лише ті причини, які не залежали від волі стягувача і які об`єктивно унеможливлювали можливість дотримання останнім встановлених законом строків.

Відповідно до інтерпретації п. 1 ст. 6 «Право на справедливий судовий розгляд» Конвенції про захист прав людини і основних свобод Європейським Судом з прав людини, - виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «суду» в сенсі даної статті і що право кожного на судовий захист стало б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося недіючим до збитку однієї зі сторін (постанови від 19.03.97 року по справі «Хорнсби (Hornsby) проти Греції», від 07.05.2002 року по справі «Бурдов проти Росії», від 27.05.2004 року по справі «Метаксас (Метексас) проти Греції», від 29 березня 2006 року по справі «Мостаччуоло (Mostacciuolo) проти Італії (N 2)», від 15.02.2007 року по справі «Райлян проти Росії» і ін.).

Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, зацікавлена особа має демонструвати належне виконання всіх процесуальних заходів, які її стосуються з метою запобігання затримок, і отримання доступу до заходів національного законодавства щодо скорочення проваджень (Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain (Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії), § 35).

Стягувач як особа, яка вимагає примусового виконання рішення, наділений рядом спеціальних процесуальних прав, включаючи право на пред`явлення виконавчого документа до виконання. Здійснення цих прав не може бути обмежено за умови дотримання встановленого законодавством про виконавче провадження порядку.

Оскільки законодавцем не встановлені часові обмеження поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, в разі недобросовісної поведінки стягувача довільне тлумачення можливості поновлення судом відповідних строків та не врахування судом положень щодо обов`язкового доведення поважності пропуску строку може призвести до того, що боржник, при наявності винесеного щодо нього невиконаного судового акта, через бездіяльність стягувача повинен нескінченно перебувати під загрозою застосування до нього і належного йому майна виконавчих дій та заходів примусового виконання і, як наслідок, до надмірно тривалого перебування боржника в стані невизначеності щодо свого правового становища.

На думку суду, причини пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, про які згадується в заяві свідчать лише про неналежну організацію стягувачем робочого процесу, де на протязі більше дев`яти років жоден із працівників стягувача навіть не намагався дізнатись інформацію про хід виконавчого провадження, яке було завершеним на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» ще 31.12.2015.

Такі обставини жодним чином не можуть вважатись об`єктивними перешкодами для пред`явлення виконавчого документу до виконання, а відтак, причини пропуску встановленого законом строку не є поважними, що виключає можливість задоволення заяви.

Оскільки суд відмовив в поновленні строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, без задоволення слід залишити вимогу про видачу дубліката судового наказу.

Керуючись ст. ст. 260, 433 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

В задоволенні заяви Кредитної спілки «Орізон» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Орізон» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст. 354, 355, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Повний текст ухвали суду складено 09.11.2020.

Суддя: Леньо С. І.