справа № 201/2646/19
№ провадження 2/208/426/20
РІШЕННЯ

Іменем України

11 вересня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Вілковою Ю.В., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_3 , про визнання договору недійсним, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

1. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_3 , про визнання договору недійсним, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

У своєму позові позивач, з урахуванням уточнень до позову, зазначив, що між ним та ОСОБА_5 08 травня 2018 року укладений договір оренди нежитлового приміщення № 3, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке орендоване для розміщення аптеки № 2. Відповідно до умов договору, він чинний з 08 травня 2018 року до 08 квітня 2021 року включно, орендна плата за місяць складає 250 грн. за 1 кв.м. тобто 12500 грн. Згідно до умов договору після передачі об`єкту оренди, крім орендної плати, орендар сплачує орендодавцю платіж в сумі 12500,00 грн., який враховується як завдаток та може у разі належного виконання орендарем своїх обов`язків, бути зарахований в рахунок оплати останнього місяця оренди. Позивач виконав умови договору та сплатив відповідачу готівкою 24 500 грн., а саме 11.05.2018 року позивачем було сплачено відповідачу 12 000 грн. орендна плата за перший місяць оренди, а саме травень 2018 року, договір почав діяти з 08.05.2018 року, тобто у травні орендна платня мала бути начислено за 24 дні і скласти 6 000 грн., тому переплата склала 6 000 грн., 21 травня 2018 року позивачем було сплачено суму у розмірі 12500 грн. У кінці травня 2018 року відповідач вирішив робити поточний ремонт приміщення та реконструкцію аптеки та про початок ремонту у червні відповідач попередив лише 01 червня 2018 року електронним повідомленням з невідомої адреси. В електронному листі відповідач просив призупинити роботу аптеки на період ремонту та по завершенню ремонтних робіт обіцяв надати копію нового технічного плану приміщення для внесення відповідних змін до ліцензії на роздрібний продаж лікарських засобів позивача. У червні 2018 року нормальна робота аптеки була зірвана відповідачем підготовчими роботами до ремонту та з кінця червня 2018 року робота аптеки була паралізована.

14 грудня 2018 року на адресу позивача надійшло електронне повідомлення про одностороннє розірвання договору № 3 від 08 травня 2018 року з боку відповідача. Позивач не передбачаючи перебоїв в роботі аптеки, регулярно закупав для асортименту аптеки медичні товари, але у певної частині товару, термін придатності закінчився, а прострочений товар вважається неякісним та заборонений до реалізації.

Вартість збитків, що дорівнює вартості простроченого товару складає 10 485,35 грн. Відповідно до вимог ст. 230 ЦК України відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу збиток у подвійному розмірі, що складає 20 970,70 грн. Також позивач придбав спеціально для організації аптеки аптечні меблі та обладнання на суму 108 200 грн., що зникли у невідомому напрямку та непридатні для застосування для іншої аптеці, тому як виготовлені під замовлення під розміри приміщення, вбудовані у стіни та пристосовані саме під дане аптечне приміщення. 20 жовтня 2015 року батько позивача встановив в аптеці новий кондиціонер, на що було витрачено 8 100 грн. Також позивач зазнав й моральну шкоду, яку він оцінює в 50 000 грн.

Тому, з урахуванням уточнень до позову, в частині вимог щодо визнання договору оренди нежитлового приміщення недійсним відмовився, та просить суд стягнути з ОСОБА_5 на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_4 вартість сплаченого ним орендної плати по договору оренди нежитлового приміщення № 3 від 08.05.2018 року у розмірі 24 500 грн.; стягнути з ОСОБА_5 на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_4 вартість втраченого ним майна у розмірі 137 270,70 грн., стягнути з ОСОБА_5 на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.; сплачений судовий збір у розмірі 2 118,00 грн.

Позивач у своєму позові посилається на норми ст.ст.526, 546, 624, 629, 631, 759, 763, 765, 766 ЦК України.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, посилалась на обставини викладені в позові та з урахуванням уточнень до позову, просить суд стягнути з стягнути з ОСОБА_5 на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_4 вартість сплаченого ним орендної плати по договору оренди нежитлового приміщення № 3 від 08.05.2018 року у розмірі 24 500 грн.; стягнути з ОСОБА_5 на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_4 вартість втраченого ним майна у розмірі 137 270,70 грн., стягнути з ОСОБА_5 на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.; сплачений судовий збір у розмірі 2 118,00 грн.

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_2 заперечував щодо задоволення позову, на що надав суду відзив на позовні вимоги, у яких просив суд відмовити в задоволенні позову.

Зазначив, що під час укладання договору оренди, під час його виконання, після того, як останній набув чинності, він не мав наміру ввести і не вводив в оману позивача щодо усіх істотних умов договору, не приховував будь-яких обставин, що стосуються договору, та мав намір на настання реальних наслідків цього договору.

Позивачем в позові невірно викладаються умови договору та обставини його виконання. Так, позивач не враховує різницю між припинення договору внаслідок закінчення строку, на якій його було укладено п.6.2.1 та розірвання договору в односторонньому порядку орендодавцем, що передбачено п.5.1.6. Крім того, жодних зобов`язань щодо отримання майна позивача на зберігання відповідач на себе не брав, тому позивач самостійно покинув своє майно. Відповідач перевір майно позивача, але в іншій кількості. Крім того, проведення ремонту було узгоджено з позивачем, сам ремонт почав проводиться без заперечень зі сторони позивача, який погодився призупинити діяльність аптеки на період ремонту. Відповідач, укладаючи договір мав дійсний намір на досягнення реального настання його наслідків передати предмет договору в оренду та отримати за це кошти, при цьому відповідач ні в чому позивача не обманював, і не мав наміру отримати від останнього всі можливі кошти та заволодіти майном аптеки з метою подальшого користування або продажу для інвестування коштів у власний бізнес.

Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_3 , надав суду відзив на позов, у якому вимоги позивача підтримує.

Окрім цього, в якості свідка ОСОБА_6 пояснила, що вона працювала у позивача з вересня 2015 по 2018 рік в аптеці. Ремонтні роботи почали з червня 2018 року, але працювати продовжували. Зазначила, що позивач ліки забрав, але меблі залишились в приміщенні. В липня 2018 року вона бачила, що меблі погружали в автомобіль та вивозили.

2. Заяви, клопотання учасників справи

12 серпня 2019 року клопотання позивача про відкладення розгляди справи.

18 вересня 2019 року представником позивача надана уточнення позовна заява, та заява про залучення третьої особи.

16 жовтня 2019 року позивачем надано клопотання про виклик свідків, а відповідачем відзив на позов.

16 грудня 2019 року позивачем суду надана відповідь на відзив та додаткові доказі.

03 лютого 2020 року позивачем надані додаткові докази по справі та заява про заміну підстав позову та зменшення розміру позовних вимог, третьою особою наданий відзив на позов.

19 березня 2020 року, 22 травня 2020 року клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

3.Процесуальні дії суду

27 травня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження по справі.

18 вересня 2019 року ухвалою суду залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійний вимог на предмет спору.

02 березня 2020 року ухвалою суду повернуто позивачу частину суми судового збору.

06 липня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

В судовому засіданні встановлено, що між позивачем ОСОБА_4 та ОСОБА_5 08 травня 2018 року укладений договір оренди нежитлового приміщення № 3 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке орендоване для розміщення аптеки № 2.

Відповідно до умов договору, він чинний з 08 травня 2018 року та до 08 квітня 2021 року включно, орендна плата за місяць складає 250 грн. за 1 кв.м. тобто 12 500 грн. та після передачі об`єкту оренди, крім орендної плати, орендар сплачує орендодавцю платіж в сумі 12 500,00 грн., який враховується як завдаток та може у разі належного виконання орендарем своїх обов`язків, бути зарахований в рахунок оплати останнього місяця оренди.

Як встановлено в судовому засіданні позивач виконав умови договору та сплатив відповідачу готівкою 24 500 грн., а саме 11.05.2018 року позивачем було сплачено відповідачу 12 000 грн. орендна плата за перший місяць оренди, а саме травень 2018 року, договір почав діяти з 08.05.2018 року, тобто у травні орендна 21 травня 2018 року була сплачена позивачем у розмірі 12500 грн.

Судом встановлено, що в травні 2018 року відповідач вирішив робити поточний ремонт приміщення та реконструкцію аптеки та про початок ремонту у червні відповідач попередив позивача повідомленням від 14 травня 2018 року. Так, в листі відповідач просив призупинити роботу аптеки на період ремонту та по завершенню ремонтних робіт обіцяв надати позивачу копію нового технічного плану приміщення.

14 грудня 2018 року на адресу позивача надійшло електронне повідомлення про одностороннє розірвання договору № 3 від 08 травня 2018 року з боку відповідача.

Позивач у своєму позові зазначає, що вартість збитків, що дорівнює вартості простроченого товару складає 10 485,35 грн. та відповідно до вимог ст. 230 ЦК України відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу збиток у подвійному розмірі, що складає 20 970,70 грн. та вартість спеціально для організації аптеки аптечні меблі та обладнання на суму 108 200 грн., а також в аптеці був встановлений кондиціонер вартістю 8 100 грн.

Ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позивачем обраний спосіб захисту, що відповідає вимогам ч.2 ст.16 ЦК України та предметом позову є відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Згідно до вимог ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З позовних вимог вбачається, що між сторонами виник спір з цивільних правовідносин, до яких застосовуються положення глави 82 ЦК України «Відшкодування шкоди» та обраний спосіб захисту стягнення шкоди майнової та моральної шкоди.

5. Оцінка суду

Суд, вислухавши представників сторін, третю особу, свідка, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

В судовому засіданні встановлено та вбачається із матеріалів справи, з умов договору п.1.1 орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування частину нежитлового приміщення Аптеки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 50 кв.м., а також п.4.1 Орендна плата за цим договором з моменту передачі об`єкта оренди орендареві за один календарний місяць складає 250,00 грн. за 1 кв.метр, тобто 12 500 грн.; п.4.2 при передачі Об`єкту оренди орендодавцем орендарю крім орендної плати останній сплачує орендодавцю платіж сумі 12500,00 грн., який враховується як завдаток, який у разі порушення чи не виконання Орендаром своїх обов`язків по договору, у тому числі у разі наявності у орендатора просрочки по сплаті будь-яких платежів по договору, відмови орендаря від оренди, поверненню не підлягає.

Окрім цього, відповідно умов договору до п.6.1 договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та виконання Орендарем зобов`язань, передбачених згідно з пунктом 4.2 договору, строк оренди погоджений сторонами відповідно до нього договору, становить два роки одинадцять місяців, тобто з 08 травня 2018 року по 08 квітня 2021 року включно.

З акту приймання-передачі до договору оренди нежитлового приміщення № 3 від 08 травня 2018 року підписаного сторонами ОСОБА_5 та Фзичною особою-підприємцем ОСОБА_4 08 травня 2018 року відповідач здав, а позивач прийняв нежитлове приміщення - Аптеку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 50 кв.м. для розміщення об`єкту торгівлі.

Як вбачається з наданої позивачем накладної № 468 від 30 липня 2017 року, яка видана ТОВ «МК Магадфарм» директор ОСОБА_3 позивачем Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 придбав на адресу: аптечні меблі вартістю 108 200 грн., датою відвантаження є 30 березня 2017 року.

Окрім цього, з накладної № 12, яка надана позивачем на підтвердження списання простроченого товару на суму 10 485,35 грн. вбачається, що вона оформлена та видана лише 01 листопада 2018 року та з неї не зрозуміло, чи саме цей товар був використаний з метою реалізації в аптеці за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно до вимог ст.762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Ст. 763 ЦК України визначено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк.

Як встановлено в судовому засіданні та відповідно до умов договору оренди нежитлового приміщення № 3 від 08 травня 2018 року, відповідач взяв на себе зобовьязання передати позивачу приміщення аптеки для здійснення у нім торгівельної діяльності строком до 08 квітня 2021 року включно з оплатою за таку послугу у розмірі 250 грн. за 1 кв.м. на календарний місяць.

Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, як встановлено в судовому засіданні, в травні 2018 року відповідач ОСОБА_5 вирішив робити поточний ремонт приміщення та реконструкцію аптеки та про початок ремонту попередив позивача повідомленням від 14 травня 2018 року та в листі відповідач просив призупинити роботу аптеки на період ремонту та по завершенню ремонтних робіт обіцяв надати позивачу копію нового технічного плану приміщення.

14 грудня 2018 року на адресу позивача надійшло електронне повідомлення про одностороннє розірвання договору № 3 від 08 травня 2018 року з боку відповідача.

Як встановлено в судовому засіданні позивач виконав умови договору та сплатив відповідачу готівкою 24 500 грн., а саме 11.05.2018 року позивачем було сплачено відповідачу 12 000 грн. орендна плата за перший місяць оренди, а саме травень 2018 року, договір почав діяти з 08.05.2018 року, тобто у травні орендна плата 21 травня 2018 року була сплачена позивачем у розмірі 12 500 грн., але враховуючи те, що в червні відповідач припинив дію договору а позивач припинив діяльність аптеки, тому сплачена позивачем сума орендної плати в розмірі сплаченого згідно до договору оренди нежитлового приміщення 12 500 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо вимог позивача щодо стягнення з відповідача вартості сплаченого ним орендної плати по договору оренди нежитлового приміщення № 3 від 08.05.2018 року у розмірі 12 000 грн. не підлягають задоволенню, оскільки як встановлено в судовому засіданні позивач з 08 травня по червень, тобто впродовж місяця, користувався нежитловим приміщенням АДРЕСА_2 , яке орендоване для розміщення аптеки № 2, за призначення та відповідно до договору.

Вимоги позивача щодо стягнути з ОСОБА_5 на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_4 вартість втраченого ним майна у розмірі 137 270,70 грн. також не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з наданої позивачем накладної № 468 від 30 липня 2017 року, яка видана ТОВ «МК Магадфарм» директор ОСОБА_3 позивачем Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 придбав на адресу: аптечні меблі вартістю 108 200 грн., датою відвантаження є ще 30 березня 2017 року та не зрозуміло де на даний час знаходиться вказане майно та чи дійсно саме це майно, а саме меблі та кондиціонер, на час розірвання договору знаходилось в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , яке орендоване для розміщення аптеки № 2.

Окрім цього, з накладної № 12, яка надана позивачем на підтвердження списання простроченого товару на суму 10 485,35 грн. вбачається, що вона оформлена та видана лише 01 листопада 2018 року та з неї не зрозуміло, чи саме цей товар був використаний з метою реалізації його в аптеці за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, з відповідача ОСОБА_5 підлягає стягнення суму сплаченої орендної плати в розмірі 12 500 грн., що документально підтверджено в судовому засдіанні, тому позовні вимоги в частині стягнення підлягають задоволенню.

Щодо відшкодування моральної шкоди позивачу, суд зазначає наступне.

Позивач ОСОБА_4 посилається на те, що йому моральну шкоду, яка полягає в моральних стражданнях, зазнавши через припинення роботи аптеки, що призвело до втрати клієнтів, псуванню товару.

Завдані моральні страждання позивач оцінює в розмірі 50 000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно до п.5 вказаної постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні

Суд, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховує вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Ст.ст.76, 80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Ст.81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що діями відповідача позивачу спричинена моральна шкода, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенн. .

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. 143 Конституції України, ст.ст.15, 16, 509, 525, 526, 530, 759, 762, 763, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст.12, 76, 80, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_3 , про визнання договору недійсним, стягнення матеріальної та моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , на користь ОСОБА_4 ,

- 12 500 (дванадцять тисяч п`ятсот) 00 коп. суму сплаченої орендної плати;

- 132 (сто тридцять дві) грн. 86 коп. сума судового збору.

Усього 12 632 (дванадцять тисяч шістсот тридцять дві) грн. 86 коп.

В іншій частині позову, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.

Згідно до п.п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості сторін:

Позивач: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_3 . реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 .

Суддя Похваліта С. М.