Провадження №2-ві/369/20/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Моргун А.Д. розглянувши у письмовому провадженні заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Усатова Д.Д. по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

09.11.2020 року через канцелярію суду представником відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано заяву про відвід судді, мотивуючи її тим, що 13 жовтня 2020 року суддя Усатов Д.Д. відкрив провадження у справі (ймовірно після доплати позивачем судового збору) всупереч своїй ухвалі від 08.10.2020р. про залишення позовної заяви без руху, оскільки решта недоліків зазначених у ній, так і не були усунуті позивачем.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.11.2020 визнано заявлений представником відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відвід головуючого судді Усатова Д.Д. по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди - необґрунтованим. Передано заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід головуючого судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 10.11.2020, заява про відвід передана до провадження судді Ковальчук Л.М.

Розглянувши заяву про відвід, суд дійшов висновку про необґрунтованість такого відводу з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), у контексті якої повинна формуватися національна судова практика.

Стаття 6 ЄКПЛ відноситься до сфери цивільного судочинства. При цьому ключовими її положеннями є право кожного при визначенні його цивільних прав та обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону. Виходячи з наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він в цілому визначив концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄКПЛ, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

Так, у справі «П`єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами ЄСПЛ.

У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві!» повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.

Крім наведених об`єктивними обставинами, що можуть свідчити про упередженість суду, у практиці ЄСПЛ визнавались такі: члени суду, що мали розглядати справу, вже брали участь у ній у іншій процесуальній ролі, наприклад, прокурор, адвокат, суддя у суді нижчої інстанції тощо ("П`єрсак проти Бельгії"); суддя, що бере участь у справі про оспорювання законодавчих нормативних актів раніше висловлювався з цього приводу як консультант ("Прокол проти Люксембургу "); наявність дискреційних повноважень у одного з суддів, що розглядають справу у колегіальному складі ("Дактарас проти Литви"); участь судді у прийнятті законодавчих або підзаконних нормативних актів, на основі яких потім виноситься судове рішення ("Макгоннелл проти Сполученого Королівства") тощо. Так, у справі "Деміколі проти Мальти" було визнано порушення об`єктивного критерію неупередженості суду, адже до складу Палати представників Мальти, яка розглядала справу заявника, входили два члени, що раніше піддавалися критиці у статті заявника, яка мала відношення до справи, а тому фактично мали особисту заінтересованість у справі.

А тому, враховуючи викладене вище, суд доходить висновку про необґрунтованість заяви представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Усатова Д.Д. по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, що є підставою для відмови у задоволенні заяви.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 36, 37, 39, 40 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Усатова Д.Д. по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М. Ковальчук