Справа № 206/4740/20
Провадження № 2-з/206/23/20
У Х В А Л А

09 листопада 2020 року в м. Дніпрі суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Сухоруков А.О.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 , про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання дітей,

встановив:

До Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшов зазначений цивільний позов разом із заявою про забезпечення позову.

В прохальній частині позову позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі: сина ОСОБА_3 , 2003 року народження 2500,00 грн., доньки ОСОБА_4 , 2009 року народження 2000,00 грн., щомісяця.

Заява про забезпечення позову містить посилання на відсутність обмежень дії ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України на забезпечення позовів про стягнення аліментів. Заявник посилається також на обов`язковість виконання рішень судів, відсутність у відповідача офіційного працевлаштування та наявності коштів на рахунках у банку. При цьому зазначає, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 та вважає, що обмеження відповідача у розпорядженні цим майном надасть змогу виконати рішення суду у тому випадку, якщо відповідач виявить бажання здійснити відчуження майна до ухвалення рішення, ухилившись від обов`язку по утриманню дітей.

Просить заборонити будь-яким державним реєстраторам вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією права власності, інших речових прав, обтяжень щодо квартири, яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Вивчивши подані матеріали, суддя дійшов висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити.

За відомостями з державного реєстру прав власності на нерухоме майно №228316883, сформованого 16.10.2020, квартира АДРЕСА_1 дійсно належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування номер 279, виданого 04.10.2016 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Білоконь Р.В. Також відповідач ОСОБА_2 має у приватній власності ще одну аналогічну квартиру, розташовану на АДРЕСА_3 , на підставі договору купівлі-продажу від 13.09.1995 року.

Згідно ст.149 ЦПКУкраїни, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заява містить лише особисту думку та припущення, що відповідач може в будь-який час вчинити відчуження квартири та може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, ухилившись від утримання дітей.

Посилання на те, що відповідач може продати квартиру (дає оголошення про продаж, здійснює пошук покупців на квартиру, звертається за послугами посередників тощо), нічим не підтверджено.

Також позивачем взагалі згідно до п. 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України не зазначено обґрунтування необхідності застосування такого заходу забезпечення позову як шляхом накладення заборони здійснювати будь-які дії щодо квартири у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Окрім цього, у відповідності до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Зокрема, заява про забезпечення позову повинна містити причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Оскільки немає жодних обґрунтованих підстав вважати, що відповідач готує продаж квартири, не зазначено, чому саме на цю з двох квартир позивач просить накласти заборону на вчинення дій, а також заходи забезпечення не є спів мірними із заявленими позовними вимогами, у задоволенні заяви слід відмовити,

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 157, 260-261, 263, 353 ЦПК України,

ухвалив:

У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення, якщо в судовому засіданні було оголошене лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя А.О. Сухоруков