№ провадження 2/646/736/2020
Справа № 646/7077/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.20 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Теслікової І.І.,

секретаря судового засідання Бєлівцової О.М.,

представника позивача Рябініної Л.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Завод «Трансзв`язок» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа позовом Приватного акціонерного товариства «Завод «Трансзв`язок» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

01.10.2020 року представником позивача через канцелярію суду було подано клопотання від 30.09.2020 року про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

В судовому засіданні представник позивача просила долучити вказані докази до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи в мажах поданого клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положення ст. 81 ЦПК України відображають приватноправові засади змагальності цивільного процесу, відповідно до чого тягар доказування цілком покладається на сторін. У такому контексті зазначений обов`язок із доказування характеризується специфічністю та виникає тоді, коли особа реалізує своє право на судовий захист. При цьому особа наділена правом самостійно обирати коло доказів, на які вона посилається і які подає суду, виходячи із своєї процесуальної заінтересованості та позиції у справі. Поряд із цим, таке право сторони також має свої межі. Тоді, коли особа використовує свої процесуальні права у сфері доказування всупереч їх меті, діє недобросовісно (у тому числі, несвоєчасно розкриває докази, чим перешкоджає іншій стороні повноцінно організувати свій захист), то починає зачіпатися загальний публічно-правовий інтерес в ефективному відправленні правосуддя, що повинно мати наслідком відповідну реакцію суду.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Частиною 4 ст. 83 ЦПК України встановлено, що якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Згідно ч. 5 ст. 83 ЦПК України у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Крім того, ч. 8 ст. 83 ЦПК України визначено, що докази, не подані у встановлений законом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає обґрунтувала неможливість їх неподання у вказаний строк, з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч. 9 ст. 83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Також, частиною 2 статті 126 ЦПК України передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява подана до суду позивачем у жовтні 2019 року.

При поданні вищезазначеної позовної заяви, вона не містила застереження, відповідно до п.8 ч.3 ст. 175 ЦПК України, щодо ненадання доказів разом із позовною заявою з об`єктивних підстав.

Таким чином, судом встановлено, що вищевказані клопотання подані з порушенням встановленого порядку подання доказів в суді, оскільки вони надійшли до суду з пропуском строку для подачі доказів та за відсутності клопотання про його поновлення і обґрунтування неможливості подання доказів у встановлений законом строк з причин незалежних від позивача.

Більше того, суду не було надано відповідні докази на підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що клопотання представника позивача про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів, поданих разом з клопотаннями, відповідно до положень ч. 2 ст. 222 ЦПК України, слід залишити без розгляду. При цьому, відповідно до ч. 8 ст. 83 ЦПК України, долучені до клопотання письмові докази, слід до розгляду судом не приймати, повернувши їх позивачу.

Приймаючи таке рішення, суд виходить і з того, що у відповідності до практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватися, зокрема, для дотримання правил судової процедури і це не є порушення права на справедливий суд (рішення «Станков проти Болгарії» від 12.07.2007 року).

Керуючись ст. ст. 43, 81, 83, 126, 260, 261 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника позивача Приватного акціонерного товариства «Завод «Трансзв`язок» про долучення до матеріалів справи доказів, поданих разом з клопотанням від 30.09.2020 року, яке надійшло до суду 01.10.2020 року залишити без розгляду.

Письмові докази, долучені до вказаного клопотання, до розгляду судом не приймати, повернути особі, що їх подала.

Ухвала в апеляційному порядку окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя І.І. Теслікова