"17" листопада 2020 р.
Ленінський районний суд м.Харкова
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 листопада 2020р. Справа №642/5521/20 Провадження №2/642/165/20
Суд у складі: Головуючого судді Секретаря Євтіфієв В.М.; Пшенична Т.М.;

За відсутності позивача ОСОБА_1 , відповідача Харківської міської ради;

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання право власності, -

В С Т А Н О В И В:

Звертаючись до суду позивач заявляє позовні вимоги, а саме:

- Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на Ѕ частку будинка АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 ;

- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на Ѕ частку будинка АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3

В обґрунтування заявленого змісту позовних вимог, позивач вказав:

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її рідна племінниця - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 10 серпня 2013року складено відповідний актовий запис №10595 згідно свідоцтво по смерть Серії НОМЕР_1 , видане Відділом державної РАЦС по місту Харкову PC ХМУЮ, яка постійно проживала у АДРЕСА_1 , оскільки батьки ОСОБА_3 померли, родини вона не мала ми були один для одного найрідніші люди.

Спадщину вона прийняла, шляхом подання заяви за місцем її відкриття в передбачений законом шестимісячний строк.

Окрім її заяву про прийняття спадщини ніхто не подав, бо жодного родича крім її та моєї доньки у ОСОБА_3 не було.

До складу спадщини входить будинок АДРЕСА_1 (надалі по тексту - будинок), частину якого ОСОБА_3 фактично прийняла в спадщину після померлої матері ОСОБА_4 (дошлюбне призвище ОСОБА_5 , актовий запис 496).

В свою чергу мати ОСОБА_3 , тобто ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 ( в подальшому, ще раз змінила пизвище на ОСОБА_6 ) фактично прийняла у спадщину частину будинку, так як з моменту народження мешкала та була зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 після нашої матері ОСОБА_7 (реєстрація актового запису про народження, актовий запис № 2706). Батьку ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (їх дідусю) належла 1/3 частина житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності на спадщину виданого 2-ю Харківською Міською нотаріальною конторою 08.05.1950 року, реєстровий номер 32- 06/в , яку і прийняла фактично ОСОБА_4 та позивачка - ОСОБА_1 .

Позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (дошлюбне призвище ОСОБА_9 свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_2 , Ленінський відділ РАЦС м.Харкова, актовий запис №503) є рідною сестрою ОСОБА_4 , тобто вони разом фактично прийняли у спадщину 1/3 будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 , так як з момента народження були там зареєстровані та мешкали, після батька та 2/6 після його сестер.

На підставі відповіді БТІ станом на 31.12.2012 року та витягу з ЄДРН від 30.09.2018 року прво власності на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_3 зареєстровано за:

- ОСОБА_10 -1/3 частина житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого 2-ю Харківською Міською нотаріальною Конторою 08.05.1950ргоку ,реєстровий запис 32-06/в;

- ОСОБА_8 -1/3 частина житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого 2-ю Харківською Міською нотаріальною Конторою 08.05.1950ргоку ,реєстровий запис 32-06/в

- ОСОБА_11 -1/3 частина житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого 2-ю Харківською Міською нотаріальною Конторою 08.05.1950ргоку ,реєстровий запис 32-06/в.

Майно залишилось після смерті матері ОСОБА_12 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 . ОСОБА_12 домоволодіння належало на підставі вироку на земельну ділянку від 31 серпня 1913 року, та повернено у власність за постановою Жилкомісії по денаціоналізації будинків від 23 березня 1923 року та зареєстрованого до реєстру приватно - власних будівель 26 березня 1923 року під № НОМЕР_3 частина 112.

Тобто будинок з надвірним будівлями АДРЕСА_3 вже майже 100 років належить її родині.

ОСОБА_10 була рідною сестрою її дідуся вона була людиною одинокою. Коли померла та була похована її батьками, після її смерті єдиним родичем залишилась вона с сестрою мати. Яка фактично прийняла спадщину.

ОСОБА_13 була рідною сестрою її дідуся, вона уклала шлюб, але була розлучена.

Також мешкала однією родиною з дідусем, померла і похована нашою родиною. Ніяких інших родичів не мала. Після її смерті до нотаріальної контори з приводу спадщини ніхто не звертався фактично спадщину прийняв її дідусь, а після нього наша мати, так як фактично мешкала та була зареєстрована в будинку.

Через втрату правовстановлюючих документів вона не маю можливості оформити право власності на майно в інший спосіб, як звернення з позовом до суду.

Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна (п. 4.15 гл. 10 р. II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 р. № 296/5).

Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Оскільки спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визнання належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде юридичним документом для оформлення права на це майно.

Її дід не отримував свідоцтво про право власності після смерті сестер, мати не отримала своє право на спадщину після смерті свого батька, в зв`язку з чим ми с сестрою не мали можливості оформити своє право на спадщину, з відсутністю документів.

ІНФОРМАЦІЯ_8 у віці 56 років померла її сестра (свідоцтво про смерть від 24 лютого 2007 року, зроблено відповідний актовий запис № 2978, відділом РАЦС по м.Харкову Харківського міського управляння юстиції.)

Спадкоємцем після її смерті є її донька - ОСОБА_3 , яка є племиннециєю позивачка та яка прийняла спадщину, але за життя не оформила. Наголошую на тому, що її єдиним спадкоємцем залишилась - ОСОБА_1 .

На час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Що було зроблено моїм дідусем ,після смерті його сестер ,так як вони мешкали в одному будинку ,так було і після смерті матері .п 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження

ОСОБА_1 після смерті своєї матері звернулась в передбачений законом строк до 2 Харківської Державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але було відмовлено у зв`язку з наявними помилками та відсутністю документів, що підтверджують родинні зв`язки зарекомендована звернутись до суду.

Тому позивач заявляє вказані позовні вимоги.

Відповідач у наданому відзиві вказав: Позивачка зазначає, що домоволодіння по АДРЕСА_1 , належало ОСОБА_12 на підставі вироку на земельну ділянку від 31 серпня 1913 року, та повернуто у власність за постановою Жилкомісії по денаціоналізації будинків від 23.03.1923 у та зареєстрованого до реєстру приватновласних будівель 26.03.1923 року № 11163 частина12.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину від 08.05.1950 року, після померлої ОСОБА_12 (померла ІНФОРМАЦІЯ_9 ), спадкоємцями є: ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , домоволодіння по АДРЕСА_4 .

Як сверджує позивач, її мати ОСОБА_16 , є онукою садкодкодавця ОСОБА_12 (померла ІНФОРМАЦІЯ_9 ), донькою ОСОБА_8 та племінницею ОСОБА_10 , ОСОБА_17 .

Однак, Позивачем не надано документів, які підтверджують родинний зв`язок між ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , а також відсутні свідоцтва про смерть вказаних.

До 01.01.2004 року на території України діяв ЦК України, прийнятий 18.07.1963 року відповідно до ст. 549 ЦК України якого, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично шив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав до державної аріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Окрім вище зазначеного, ОСОБА_1 не на надано жодних доказів, що до можливого вступу її матір`ю ОСОБА_19 в фактичне управління спадковим майном або через подання до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини, спадкового майна ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_20 .

Щодо права власності в порядку спадкування за законом 1/2 після померлої ОСОБА_21 домоволодіння з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , вачаємо наступне.

Позивачем не надано до суду постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, з питань зазначених у позовній заяві. Тим самим позивачем не доведено факту ухилення наріуса від проведення нотаріальних дій. Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.03.2019 у справі № 665/2266/16-ц.

Таким чином, порушення прав позивача та, як наслідок, необхідність їх судового захисту встановлено, оскільки останній не звертався у передбаченому законом порядку до компетентних органів для оформлення своїх прав на вказане вище майно та не позбавлений можливості такого звернення в подальшому, така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.07.2019 у справі № 306/2140/17.

Юридичним департаментом для підготовки правової позиції було витребувано у «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради матеріалам інтаризаційної справи домоволодіння по АДРЕСА_1 . Вивченням матеріалів інвентаризаційної справи було встановлено, що вказане позивачем не знаходить свого підтвердження, що доводиться наступним.

Матеріали інвентаризаційної справи не містять вироку на земельну ділянку від 31 серпня 1913 року, постанову Жилкомісії по денаціоналізації будинків від 23.03.1923 року та зареєстрованого до реєстру приватновласних будівель 26.03.1923 року № 11163 частина 112, на ОСОБА_12 .

Однак, матеріали інвентаризаційної справи містять витяг з протоколу № 6 засідання Виконкому Ленінської Районної Ради депутатів трудящих м. Харкова від 13.08.1959 року, яким вказано, що ОСОБА_22 звернувся з заявою щодо дозволу на оформлення самовільного збудованого домоволодіння на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_23 по АДРЕСА_1 .

Інші документи щодо введення в експлуатацію самовільно побудованого доволодіння по АДРЕСА_1 , правовстановлюючі документи на вказане доволодіння в матеріалах інвентаризаційної справи відсутні.

Постановою Верховний Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04.04.2019 у справі № 750/4445/17 зазначено, що внаслідок самочинного будівництва спірний будинок втрачає тотожність з тим, який був отриманий у власність та снення особою самочинного будівництва не породжує в неї права власності на таке майно.

На підставі викладеного у задоволенні позовних вимог позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про становлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування законом відмовити.

Судом були встановленні наступні факти та обставини:

Позивачка після смерті матері, ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_10 (спадкова справа -М 517/2015) звернулась до нотаріуса для отримання свідоцтва на спадщину на частину житлового будинку

АДРЕСА_3 було при вирішенні питання про видачу свідоцтва про право на спадщину у порядку спадкування та було зазначено, що згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №41925415 від 27.10.2015 року - заповітів, посвідчених від імені гр. ОСОБА_2 по місту Харкову та Харківській області - не знайдено.

Відповідно до п.п.4.2. п.4 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 «Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів.

Копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення фактів родинних та інших відносин».

Згідно даних Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної івентаризації» спадкове майно - а саме житловий будинок АДРЕСА_3 належить на праві спільної часткової власності гр. ОСОБА_10 (1/3 частина); гр. ОСОБА_8 (1/3 частина) та гр. ОСОБА_24 1/3 частина) на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою Харківською міською нотаріальною конторою 08.05.1950 року за реєстром № 3206/в.

Зі слів позивачки нотаріусу стало відомо, що власники будинку є рідними братами та сестрами один одному та отримали цей будинок у власність по спадщині після своєї матері ОСОБА_12 .

Гр. ОСОБА_8 який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 . Після його смерті залишилися спадкоємці: дружина померлого - ОСОБА_25 та дочка мерлого, а моя мати - ОСОБА_26 .

Сестри гр. ОСОБА_8 - ОСОБА_10 та ОСОБА_27 померли раніше брата, але документи, що підтверджують їх родинні відносини, факти смертей та факти прийняття спадщини зі спливом часу та життєвих обставин відсутні.

Дружина ОСОБА_8 - ОСОБА_25 померла. В актовому записі про смерть датою її смерті значиться 16.06.1916 року, що є помилкою адже свою дочку - ОСОБА_28 вона народила за період з 1921 по 1922 роки. Імовірно, датою смерті гр. ОСОБА_29 повинно бути 17.06.1992 рік (дата складання актового запису) спадкоємицею була єдина дочка - ОСОБА_26 .

ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_10 . На час відкриття спадщини, її спадкоємцями були дві дочки: гр. ОСОБА_30 та гр. ОСОБА_31 . Чоловік померлої, ОСОБА_22 , помер ІНФОРМАЦІЯ_12 .

У позивачки є в наявності документи, що підтверджують родинні відносини ОСОБА_32 .

ІНФОРМАЦІЯ_13 померла сестра позивачки, а дочка ОСОБА_2 . ОСОБА_33 . В актовому запису про народження ІНФОРМАЦІЯ_14 матір`ю дитини вказана гр. ОСОБА_7 також є помилкою, в зв`язку з тим, що гр. ОСОБА_34 , зареєструвала свій щлюб з ОСОБА_22 ІНФОРМАЦІЯ_15 та взяла прізвище чоловіка. В документі повинна бути вказана ОСОБА_2 . Спадкоємцем ОСОБА_35 була єдина дочка - ОСОБА_3 .

У зв`язку з наявними помилками та відсутністю документів, що підтверджують родинні зв`язки, а також відсутністю будинкової книги та інших відомостей шодо відкриття спадщини та встановлення кола спадкоємців, виникають питання та спір - веде за собою неможливість оформлення спадщини в нотаріальному порядку.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину від 08.05.1950 року, після померлої ОСОБА_12 (померла ІНФОРМАЦІЯ_9 ), спадкоємцями є: ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , домоволодіння по АДРЕСА_4 .

Як стверджує позивач, її мати ОСОБА_16 , є онукою спадкодавця ОСОБА_12 (померла ІНФОРМАЦІЯ_9 ), донькою ОСОБА_8 та племінницею ОСОБА_10 , ОСОБА_17 .

Однак, Позивачем не надано документів, які підтверджують родинний зв`язок між ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_36 , а також відсутні свідоцтва про смерть вказаних.

Окрім вище зазначеного, ОСОБА_1 не на надано жодних доказів, що до можливого вступу її матір`ю ОСОБА_37 в фактичне управління спадковим майном або через подання до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини, спадкового майна ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_20 .

Щодо права власності в порядку спадкування за законом 1/2 після померлої ОСОБА_3 домоволодіння з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , позивачем не надано до суду постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, з питань зазначених у позовній заяві. Тим самим позивачем не доведено факту ухилення нотаріуса від проведення нотаріальних дій. Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.03.2019 у справі № 665/2266/16-ц.

Таким чином, порушення прав позивача та, як наслідок, необхідність їх судового захисту встановлено, оскільки останній не звертався у передбаченому законом порядку до компетентних органів для оформлення своїх прав на вказане вище майно та не позбавлений можливості такого звернення в подальшому, така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.07.2019 у справі № 306/2140/17.

Юридичним департаментом для підготовки правової позиції було витребувано у «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради матеріалам інвентаризаційної справи домоволодіння по АДРЕСА_1 . Вивченням матеріалів інвентаризаційної справи було встановлено, що вказане позивачем не знаходить свого підтвердження, що доводиться наступним.

Матеріали інвентаризаційної справи містять витяг з протоколу № 6 засідання Виконкому Ленінської Районної Ради депутатів трудящих м. Харкова від 13.08.1959 року, яким вказано, що ОСОБА_22 звернувся з заявою щодо дозволу на оформлення самовільного збудованого домоволодіння на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_23 по АДРЕСА_1 .

Інші документи щодо введення в експлуатацію самовільно побудованого доволодіння по АДРЕСА_1 , правовстановлюючі документи на вказане доволодіння в матеріалах інвентаризаційної справи відсутні.

Дослідив та оцінив у сукупності докази матеріалів справи, суд вважає:

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та його батьки.

Згідно з ч.І ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.І ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до вимог частини 1 статті 4 ЦПК України:. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст..13 ч.1 ЦПК України: Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, позивачка у відповідно до вказаних норм закону не надала суду в обґрунтування позовних вимог докази, які свідчили про родинні зв`язки між померлими та позивачкою, належність майна померлим на праві власності на яке має право позивачка у порядку спадкування, а також не надано доказів про відмову у вчиненні нотаріальних дій позивачки, що є правом позивачки звернутись до суду з позовними вимогами.

За таких обставин, суд вважає, позовні вимоги не обґрунтовані, що є підставою у відмові в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.11, 15, 62, 81, 169, 203, 213, 215, 223. 226, 263, 265, 282-284, 289, ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання право власності, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі Апеляційна скарга на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Ленінський районний суд м.Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.М.Євтіфієв