Справа № 148/1790/20
Провадження №2-н/148/91/20
У Х В А ЛА
про відмову у видачі судового наказу
13 листопада 2020 року м. Тульчин
Суддя Тульчинського районного суду Вінницької області Саламаха О.В., розглянувши заяву Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу з ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В:
Представник Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу з ОСОБА_1 .
Дослідивши заяву та додані до неї документи, вважаю, що у видачі судового наказу слід відмовити, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене лише для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Тобто, у наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог. Безспірні вимоги заявника у наказному провадженні це такі вимоги заявника, із яких не вбачається спір про право, тобто це вимоги, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.
Згідно ч.2 ст.167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.
Відповідно до п. 3, 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: ім`я (прізвище, ім`я та по-батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; перелік доказів, якими заявник обгрунтовує обставини, на яких грунтуються його вимоги.
Відповідно до роз`яснень п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» у разі заявлення вимоги про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.
Однак, всупереч п. 3, 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, в заяві про видачу судового наказу, яка подана представником заявника (адвокатом), не зазначено його ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), його місце проживання або місце знаходження.
На підтвердження заборгованості за послуги розподілу природного газу представником заявника надана виписка з фінансового стану по особовому рахунку боржника. Однак, дана виписка не містить належним чином проведених розрахунків щодо вартості за послугу з розподілу природного газу за кожен місяць надання послуги; не містить визначеного заявником тарифу щодо плати за послугу з розподілу газу; також в розрахунку не вказані числа відповідних місяців зазначеного періоду.
За встановлених обставин в їх сукупності розмір заборгованості, який представник заявника просить стягнути з боржника не можна вважати безспірним, а тому, всупереч вимогам ч.3 ст.19 ЦПК України, щодо нього може існувати спір про право.
З огляду на встановлені недоліки, приходжу до висновку, що заява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог ст.163 ЦПК України, що є підставою для відмови у видачі судового наказу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.
Разом з тим, з метою недопущення порушення права заявника на судовий захист, шляхом звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості та судовий розгляд такої вимоги, останньому слід роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом (розділ ІІ Наказне провадження), після усунення її недоліків.
Також, відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
Відмовити Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу з ОСОБА_1 .
Роз`яснити Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз", що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом II Наказне провадження, після усунення її недоліків.
Копію ухвали для відома надіслати представнику заявника.
Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: