Справа № 473/4414/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої - судді Ротар М.М., при секретарі Гавриловій І.С.

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Боднарук В.В., представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Вуїв О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 , приватний нотаріус Кучерова Г.А. та ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу Ѕ частки нежитлового приміщення та переведення прав та обов`язків покупця

встановив

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому на підставі ст.ст.203, 215, 777 Цивільного кодексу України просив визнати частково недійсним договір купівлі-продажу Ѕ частки нежитлового приміщення та перевести на нього права та обов`язки покупця по договору купівлі-продажу 1/2 частки нежитлового приміщення, що знаходиться по АДРЕСА_1 , укладений 09 жовтня 2018 року між відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 14.11.2018 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 29.11.2018 року задоволено заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову та накладено арешт на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 до розгляду справи по суті та вступу в законну силу рішення суду.

Ухвалою суду від 06.02.2019 року задоволено заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 473/4414/18 та заборонено іншим особам вчиняти будь-які дії стосовно нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 площею 68 кв.м., яке перебуває в користуванні ОСОБА_1 на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 01 липня 2012 року, а саме проведення будь-якого ремонту, вивіз матеріальних цінностей до розгляду справи по суті та вступу в законну силу рішення суду.

Ухвалою суду від 08.02.2019 року прийнята зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання орендаря таким, що втратив переважне право на придбання орендованого майна та зустрічна позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору оренди нежитлового приміщення нікчемним.

Ухвалою суду від 08.02.2019 року до участі у справі в якості третіх особі, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору залучені ОСОБА_4 , приватний нотаріус Кучерова Г.А. та ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 18.04.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 07.04.2020 року заяву ОСОБА_3 про заміну одного заходу забезпечення позову іншим задоволено частково та допущено заміну заходу забезпечення позову визначеного ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області 29.11.2018 року, а саме з накладення арешту на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 на заборону ОСОБА_2 здійснювати дії по відчуженню нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 до розгляду справи по суті та вступу в законну силу рішення суду.

Ухвалою суду від 17.08.2020 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання орендаря таким, що втратив переважне право на придбання орендованого майна витребування доказів було залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 15.10.2020 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору оренди нежитлового приміщення нікчемним залишено без розгляду.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 заявила клопотання про закриття провадження по справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України (відсутній предмет спору). Клопотання обґрунтоване тим, що 12 серпня 2020 року між ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , з іншої сторони було укладено договір про розірвання договору купівлі-продажу нежилого приміщення, посвідченого Кучеровою Г.А. приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області 09.10.2018 року за р.№ 1102. Відповідно до умов даного договору, даним договором розривається договір купівлі-продажу нежилого приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області та зареєстровано в реєстрі за № 752.

Отже, представник відповідача вважає, що оскільки предметом розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу Ѕ частки нежитлового приміщення та переведення прав та обов`язків покупця є саме договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, що знаходиться по АДРЕСА_1 , укладений 09 жовтня 2018 року між відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який на сьогоднішній день вважається розірваним, то в дані справі відсутній предмет спору, а тому провадження підлягає закриттю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Боднарук В.В. заперечували проти задоволення клопотання, оскільки вважали, що оскільки державним реєстратом прав на нерухоме майно було відмовлено ОСОБА_2 у державній реєстрації припинення права власності на нерухоме майно, що розташовано за адресою АДРЕСА_1 , то остання так і являється власником нерухомого майна, що є предметом спору. Тому договір про розірвання договору купівлі-продажу нежилого приміщення, що був укладений 12 серпня 2020 року між ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , жодних юридичних наслідків не має.

Суд вирішуючи клопотання представника відповідача про закриття провадження по справі виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предмет спору - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

З урахуванням наведеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самі сторони врегулювали спірні питання.

Закриття провадження у справі з підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, можливе лише у випадку, коли предмет спору існував на момент виникнення спору і припинив існування у процесі розгляду справи.

Вирішуючи клопотання про закриття провадження по справі, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги позивача стосуються лише договору купівлі-продажу нежилого приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , який був укладений між продавцями ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_2 09.10.2018 року за р.№ 1102. Саме укладенням вказаного договору відповідачами були порушені права позивача, як орендаря, який користувався вказаним приміщенням та мав на його думку переважне право на його купівлю.

Отже оскільки договір купівлі-продажу, який оспорює позивач на сьогодні є розірваним, та правовідносини, які порушували права позивача припинилися, тому суд приходить до висновку, що клопотання представника відповідача про закриття провадження по справі підлягає задоволенню.

Що стосується заперечень представника відповідача з приводу того, що відповідач ОСОБА_2 на сьогоднішній день так і залишається власником нежитлового приміщення, оскільки їй було відмовлено в реєстрації припинення права власності у зв`язку з наявним обтяженням, то в даному випадку діють тимчасові наслідки, які були застосовані ухвалою суду про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 9 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи те, що судом вирішено провадження по справі закрити, а тому підстави для застосування заходів забезпечення позову відпали, суд приходить до висновку про недоцільність їх подальшого існування та необхідність скасування заходи забезпечення позову, що були застосовані ухвалою суду від 06.02.2019 року, відповідно до якої було заборонено іншим особам вчиняти будь-які дії стосовно нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 площею 68 кв.м., а саме проведення будь-якого ремонту, вивіз матеріальних цінностей до розгляду справи по суті та вступу в законну силу рішення суду, а також ухвалою суду від 07.04.2020 року відповідно до якої було допущено заміну одного заходу забезпечення позову іншим, а саме з накладення арешту на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 на заборону ОСОБА_2 здійснювати дії по відчуженню нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 до розгляду справи по суті та вступу в законну силу рішення суду.

За таких обставин, подана заява в частині скасування заходів забезпечення позову також підлягає задоволенню.

Отже, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відсутність предмету спору, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України та скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 06.02.2019 року та від 07.04.2020 року.

Відповідно до ч.2 ст.255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в раз і закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до квитанції, яка знаходиться в матеріалах цивільної справи №22 від 12 листопада 2018 р. позивачем ОСОБА_1 сплачено 3018 грн. судового збору. Оскільки провадження у справі підлягає закриттю, а тому сплачений позивачем судовий збір в сумі 3018 грн. підлягає поверненню.

Керуючись ст. ст. 158, 255 ЦПК України, суд,

постановив

Закрити провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 , приватний нотаріус Кучерова Г.А. та ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу Ѕ частки нежитлового приміщення та переведення прав та обов`язків покупця

Роз`яснити, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжитті ухвалою суду від 06.02.2019 року по заяві позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 473/4414/18, відповідно до якої було заборонено іншим особам вчиняти будь-які дії стосовно нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 площею 68 кв.м., яке перебуває в користуванні ОСОБА_1 на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 01 липня 2012 року, а саме проведення будь-якого ремонту, вивіз матеріальних цінностей до розгляду справи по суті та вступу в законну силу рішення суду.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжитті ухвалою суду від 07.04.2020 року, відповідно до якої було допущено заміну заходу забезпечення позову визначеного ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області 29.11.2018 року, а саме з накладення арешту на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 на заборону ОСОБА_2 здійснювати дії по відчуженню нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 до розгляду справи по суті та вступу в законну силу рішення суду.

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з державного бюджету судовий збір в сумі 3018 (три тисячі вісімнадцять) грн. сплаченого згідно квитанції № 22 від 12 листопада 2018 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Апеляційна скарга подається до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя М.М. Ротар