Справа № 663/1091/20
Провадження № 2-ві/663/2/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 року м. Скадовськ Херсонської області

Скадовський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого, судді Пухальського С. В.,

секретаря судового засідання Радіонової О. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід судді Скадовського районного суду Херсонської області Шульги К. М. по цивільній справі № 663/1091/20,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Скадовського районного суду Херсонської області (головуюча суддя Шульга К. М.) перебуває цивільна справа № 663/1091/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про захист права власності.

Від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Скадовського районного суду Херсонської області Шульги К. М., в обґрунтування якої посилається на необ`єктивність та упередженість, на його думку, головуючої по справі судді, оскільки вважає, що суддя відповідними діями сприяє лише одному учаснику судового процесу у цій справі, а саме позивачу.

Перевіривши доводи на яких ґрунтується заява про відвід судді, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до частини 1 статті 6, частини 1 статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Згідно статті 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

В свою чергу, положеннями ЦПК України передбачено процесуальне право осіб, які беруть участь у справі, заявити відвід судді, в провадженні якого знаходиться справа, при цьому, підстави для відводу судді визначені статтею 36 ЦПК України, за якими, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Аналізуючи підстави заявленого відповідачам відводу судді, судом відзначається, що обставини, на які посилається відповідач не є достатніми для того, щоб поставити під сумнів об`єктивність та неупередженість судді, так як суддя під час розгляду всіх справ діє в межах наданих законом повноважень, не допускаючи порушень прав учасників процесу, виконуючи завдання цивільного судочинства щодо справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав фізичних осіб, поважаючи честь і гідність усіх учасників цивільного процесу, здійснюючи правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак.

Крім того, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення в порядку, визначеному положеннями ЦПК України.

Разом з тим, частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

З приводу безсторонності Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім тобто, суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності.

Також суд зважає на таке: «Правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення Європейського суду з прав людини, у справі «Декюббер проти Бельгії».

Важливим питанням є довіра, яку в демократичному суспільстві суди мають викликати в громадськості (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ветштайн проти Швейцарії».

Довіру неможливо примусово створити адміністративним рішенням. Довіра це суб`єктивне ставлення особи на підставі внутрішнього переконання з урахуванням зовнішніх обставин й цілком очевидно, що дії та рішення, які судом вчинені в межах закону, але в супереч інтересам однієї зі сторін, сприймаються цією стороною як негативні й у зв`язку з цим викликають недовіру до суду.

При цьому, можливість переконання особи у протилежному залежить не тільки від обґрунтування законності вчинених судом дій, а й від бажання та здатності особи сприймати це обґрунтування та розуміти дії, які можуть не відповідати її прямим інтересам.

В рішенні по справі «Фельдман проти України» Європейський суд з прав людини визнав порушенням статті 6 Конвенції щодо незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності.

Згідно з пунктом 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача.

Практика Європейського суду свідчить, що право на безсторонній суд включає як об`єктивні, так і суб`єктивні елементи (рішення у справі «Пєрсак проти Бельгії» від 01.10.1982). Об`єктивний критерій безсторонності полягає у тому, щоб встановити, чи існували при розгляді справи факти, які ставлять під сумнів незалежність суддів.

Другий критерій це критерій суб`єктивної безсторонності, тобто відсутність упередженості або тенденційності в поведінці судді при розгляді конкретної справи. За загальним правилом, існує презумпція особистої безсторонності суддів доти, доки не доведено інше.

Неупереджений суддя складає свою думку у справі на підставі об`єктивних фактів, а не особистих почуттів та схильностей, тобто неупереджено, об`єктивно, справедливо.

Об`єктивність судді має розглядатися у двох аспектах як внутрішній стан судді, його свобода від будь-яких схильностей, упередженостей, а також як дії судді сприймаються стороннім спостерігачем.

Виходячи з наведеного, практика ЄСПЛ говорить про те, що кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи (Мікалефф проти Мальти).

У відповідності до положень пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Тобто, суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (HauschildtCase, № 11/1987/134/188, § 48).

Отже, враховуючи упереджене ставлення відповідача ОСОБА_1 до головуючої по справі судді Шульги К. М., що випливає зі змісту заяви про відвід, його впевненої переконаності про неможливість суддею здійснити розгляд справи з дотриманням принципів об`єктивності та неупередженості, з метою забезпечення права ОСОБА_1 на розгляд його заяви поза будь-яким розумним сумнівом, а також враховуючи неможливість передбачити результат розгляду справи, з метою уникнення будь-яких сумнівів у сторін щодо об`єктивності, неупередженості та безсторонності судді, суд вважає необхідним задовольнити заявлений відвід.

Суд також зауважує, що у випадку вирішення справи не на користь ОСОБА_1 , його недовіра до суду лише збільшиться.

На підставі викладеного, керуючись статтями 33, 36, 40, 259-261 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити заявлений ОСОБА_1 відвід судді Шульги К. М.

Цивільну справу № 663/1091/20 передати в канцелярію Скадовського районного суду Херсонської області для визначення іншого судді у порядку встановленому ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Пухальський С. В.