Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.11.2020 Справа №607/16829/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Сташків Н.М., за участю секретаря судового засідання Облещук О.В., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 05 жовтня 2020 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 2500 грн. та моральної шкоди в розмірі 6000 грн., заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03 грудня 2019 року по вул. Шептицького у м. Тернополі з вини ОСОБА_2 , який керував автомобілем «Dacia Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений належний позивачу автомобіль марки «Samsung SM5», державний номерний знак НОМЕР_2 . Вина ОСОБА_2 у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди встановлена Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 січня 2020 року. Матеріальний збиток, завданий автомобілю позивача, становить 3780,08 грн. Розмір франшизи згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів становить 2500 грн., тому завданий йому збиток у розмірі 1280,08 грн. відшкодувала страхова компанія, а розмір франшизи підлягає стягненню з винуватця ДТП. Крім цього, тривалий час після ДТП йому довелося їздити на громадському транспорті, що викликало суттєві незручності у пересуванні. Багато справ, запланованих раніше, які потребували пересування автомобілем, йому довелося відкласти, а від деяких з них він був змушений відмовитись. Розмір заподіяної йому моральної шкоди визначити важко, однак позивач вважає, що цей розмір повинен хоча б відшкодувати йому ті емоційні страждання, які довелось пережити. Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов.

Ухвалою судді від 09 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Копію зазначеної ухвали разом із копією позовної заяви та доданих до неї документів відповідач отримав 19 жовтня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзиву на позов від відповідача не надходило.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 січня 2020 року у справі №607/28440/19, яка набрала законної сили, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Вказаною постановою встановлено, що 03.12.2019р. о 08 год. 56 хв. по вул. Шептицького у м. Тернополі ОСОБА_2 керував автомобілем «Dacia Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з транспортним засобом «Samsung SM5», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався попереду нього в попутному напрямку. В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказаними діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. п. 2.3 (б), 12.1, 13.1 ПДР України.

Відповідно до схеми місця ДТП, яка сталася 03 грудня 2019 року о 08 год. 50 хв., внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди у автомобіля «Samsung SM5», державний номерний знак НОМЕР_2 , наявні пошкодження заднього бампера з правого боку, а у автомобіля «Dacia Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 , наявні пошкодження: переднього бампера з лівого боку.

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «Samsung SM5», державний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Листом ПАТ «Страхова компанія «ТАС» №08063/9120 від 03 червня 2020 року страхова компанія повідомила ОСОБА_1 про те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована АТ «СГ «ТАС» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО 6751155 від 19 листопада 2019 року. Франшиза згідно з полісом становить 2500 грн. Матеріальний збиток, завданий ОСОБА_1 як власнику автомобіля «Samsung SM5», державний номерний знак НОМЕР_2 , згідно зі звітом №90-D/69/7 від 22 травня 2020 року становить 3780,08 грн. без ПДВ на матеріали. Розрахунок суми страхового відшкодування становить 3780,08 грн. - 2500 грн. = 1280,08 грн. Належна ОСОБА_1 сума страхового відшкодування у розмірі 1280,08 грн. буде перерахована на реквізити, вказані у заяві на виплату страхового відшкодування.

Як убачається з письмової вимоги від 17.06.2020р. та копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, позивач ОСОБА_1 звертався до відповідача ОСОБА_2 із вимогою про відшкодування франшизи у розмірі 2500 грн., однак відповідачем вказану суму не відшкодовано.

До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права:

Відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі (деліктне зобов`язання).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Так, судом установлено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Dacia Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 була забезпечена на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО 9751155 від 19 листопада 2019 року.

03 грудня 2019 року з вини ОСОБА_2 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Dacia Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , та автомобіля «Samsung SM5», державний номерний знак НОМЕР_2 . Вказані обставини встановлені постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 січня 2020 року у справі №607/28440/19.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Samsung SM5», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , отримав механічні пошкодження та позивачу завдано матеріальні збитки, розмір яких відповідно до висновку експерта становить 3780,08 грн.

Страховою компанією ПАТ «СГ «ТАС» було відшкодовано позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 1280,08 грн. за мінусом франшизи, розмір якої згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО 9751155 від 19 листопада 2019 року становить 2500 грн.

Таким чином, позивач має право вимагати від відповідача відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди заподіяної йому шкоди, яка становить 3780,08 грн., та страховою виплатою, яка йому була здійснена у розмірі 1280,08 грн., тобто 2500 грн.

Відтак, позов ОСОБА_1 у частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 2500 грн. підлягає до задоволення.

При вирішенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.

Обгрунтовуючи заподіяну моральну шкоду, позивач вказуває, що тривалий час після ДТП йому довелося їздити на громадському транспорті, що викликало суттєві незручності у пересуванні. Багато справ, запланованих раніше, які потребували пересування автомобілем, йому довелося відкласти, а від деяких з них він був змушений відмовитись. Розмір заподіяної йому моральної шкоди визначити важко, однак такий розмір повинен хоча б відшкодувати йому ті емоційні страждання, які довелось пережити.

Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» (Скарга № 42255/04) від 1 липня 2010 року, зокрема зазначив: 37. Суд нагадує свою постійну позицію про те, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс (в числі багатьох прикладів, рішення від 15 жовтня 2009 р. у справі «Антипенков проти Російської Федерації» (Antipenkov v. Russia), скарга № 33470/03, § 82; Постанова Європейського Суду від 14 лютого 2008 р. у справі «Пшеничний проти Російської Федерації» (Pshenichnyy v. Russia), скарга № 30422/03, § 351; рішення у справі «Гарабаєв проти Російської Федерації» (Garabayev v. Russia), скарга № 38411/02, § 113, ECHR 2007-VII (витяги) 2 а також Постанова Європейського Суду від 1 червня 2006 р. у справі «Грідін проти Російської Федерації» (Gridin v. Russia), скарга № 4171/04, § 20), що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом.

При визначенні розміру моральної шкоди суд, з урахуванням норм ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду № 5 від 25 травня 2001 року, виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, бере до уваги характер та обсяг душевних та психічних страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, враховує, що внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу позивач був тимчасово позбавлений можливості користуватись ним, що, безумовно, вплинуло на звичний спосіб його життя, спричинило певні незручності, викликані необхідністю іншого способу планування часу, тимчасовим погіршенням особистого комфорту, однак беручи до уваги, що тяжких вимушених змін у життєвих стосунках позивача не відбулося, суд вважає обгрунтованим розмір заподіяної ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 1000 гривень.

Відтак, позов ОСОБА_1 у частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 6000 грн. підлягає до часткового задоволення - шляхом стягнення з відповідача 1000 гривень моральної шкоди.

Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до переконання про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, шляхом стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 2500 грн. матеріальної та 1000 грн. моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

У зв`язку з частковим задоволенням позову відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 840,80 грн. понесеного судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 89, 263, 264, 265, 273, 281-284, 288, 289, ст. 354, ст. 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу XIII «Перехідні положення»ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень та моральну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

У задоволені решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий суддяН. М. Сташків