КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 756/5044/20 Головуючий у 1 інстанції: Майбоженко А.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

суддів: Кулікової С.В., Желепи О.В.,

при секретарі: Гоін В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 27 липня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Оболонського районного суду м.Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії.

Предметом даного позову є зобов`язання відповідача відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом знесення за власний рахунок самочинного будівництва - прибудови до квартири АДРЕСА_1 .

23 липня 2020 року представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на вищевказану квартиру, посилаючись на те, що відповідач має намір її відчужити, про що свідчить оголошення на сайті OLX, що утруднить виконання рішення суду.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27 липня 2020 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали та постановлення нової, якою застосувати забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , до якої відповідачем незаконно здійснено прибудову у вигляді двох закритих балконів.

Представник ОСОБА_2 подав до апеляційного суду відзив, в якому просить ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтована, ініційована фіктивно, шляхом зловживання процесуальним правом на апеляційне оскарження, а доводи, викладені в ній, є повністю недоречними і висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі, не спростовують.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що обраний ним захід забезпечення позову не є співмірним із заявленими у справі немайновими вимогами щодо знесення самочинного будівництва прибудови до квартири.

Такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії.

За п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Згідно з п.6 зазначеної Постанови особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Судом встановлено, що у квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , в якій просив відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом зобов`язання відповідача за власний рахунок знести самочинно збудовані прибудови до квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлено, що 23 липня 2020 року представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на вищевказану квартиру, посилаючись на те, що відповідач має намір її відчужити, про що свідчить оголошення на сайті OLX, що утруднить виконання рішення суду.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції вірно вважав, що обраний позивачем захід забезпечення позову не є співмірним із заявленими у справі немайновими вимогами щодо знесення самочинного будівництва - прибудови до квартири.

Крім того, ОСОБА_2 категорично заперечує розміщення будь-яких оголошень в мережі Інтернет щодо продажу належної йому квартири і доводи апелянта про нібито намір продати квартиру не відповідають дійсності.

З огляду на вищенаведене, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вірно вважав, що заява про забезпечення позову не підлягала до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку щодо залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишення без змін ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 27 липня 2020 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегії суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 27 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 12 листопада 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: