ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

11 листопада 2020 року

м. Харків

справа № 646/2208/20

провадження № 22-ц/818/5074/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання : Плахотнікової І.О.,

Учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу

за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну прізвища дитини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 15 вересня 2020 року, ухвалене суддею Янцовською Т.М., в залі суду в м. Харкові,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позову зазначила, що 12.05.2017 р. Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області укладено шлюб між нею та відповідачем, від шлюбу мають 2 дітей - доньку ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають з позивачкою, та перебувають на її утриманні. Вже довгий час відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, не приймає участі у житті дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, тобто зовсім не звертає уваги на існування своєї доньки. У зв`язку із залишенням свого прізвища позивачка бажає змінити прізвище і доньки. На даний час місцезнаходження відповідача їй невідомо.

У зв`язку із чим просила змінити прізвища доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на Цукор.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 15 вересня 2020 року в задоволенні позовної заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити її позовну заяву в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було враховано, що на даний час місцезнаходження відповідача не відоме, відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, не приймає участі у житті дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, тобто зовсім не звертає уваги на існування своєї доньки. Вказує, що на теперішній час прізвище доньки може вплинути на якість її життя. Зазначає, що судом безпідставно було відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування інформації щодо перетину кордону ОСОБА_2 ,, яка б підтвердила його відсутність в країні.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 18.05.2018 р.

З довідки ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області № 9.1-057/2/4074-20 від 01.04.2020 р. убачається, що позивачка з 02.01.2019 по теперішній час працює на посаді головного спеціаліста відділу організації розслідування спалахів управління державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства в м. Харкові, згідно наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області (наказ від 26.06.2018 № 274-в) перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку з 30.06.2018 по 30.04.2021 включно.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.06.2020 р. встановлено для подружжя ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця Республіки Білорусь, Гомельської області, міста Річиця, громадянина Республіки Білорусь, та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки міста Харкова, громадянки України, шлюб між якими зареєстровано 12.05.2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 904, режим окремого проживання строком на 3 роки, з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно акту обстеження умов проживання, затвердженого начальником Служби у справах дітей по Основ`янському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради 23.04.2020 р. обстежено умови проживання за адресою АДРЕСА_1 , та які є задовільними.

Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 18.05.2018 р.

З довідки ГУ Держпродспоживслужби в Харківській обасті № 9.1-057/2/4074-20 від 01.04.2020 р. убачається, що позивачка з 02.01.2019 по теперішній час працює на посаді головного спеціаліста відділу організації розслідування спалахів управління державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства в м. Харкові, згідно наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області (наказ від 26.06.2018 № 274-в) перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку з 30.06.2018 по 30.04.2021 включно.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.06.2020 р. встановлено для подружжя ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця Республіки Білорусь, Гомельської області, міста Річиця, громадянина Республіки Білорусь, та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки міста Харкова, громадянки України, шлюб між якими зареєстровано 12.05.2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 904, режим окремого проживання строком на 3 роки, з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно акту обстеження умов проживання, затвердженого начальником Служби у справах дітей по Основ`янському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради 23.04.2020 р. обстежено умови проживання за адресою АДРЕСА_1 , та які є задовільними.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Кожна дитини відповідно до статті 7 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року має право на збереження індивідуальності.

Одним із основних засобів ідентифікації дитини є її ім`я, яке надається дитині при народженні і складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.

Відповідно до статті 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Частинами третьою, п`ятою статті 148 СК України передбачено, що у разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років.

У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.

Якщо той із батьків, хто має спільне з дитиною прізвище і проживає окремо від дитини, зберігає з нею близькі стосунки і продовжує брати участь в її вихованні, то не є доцільним сприяти відчуженню між батьком і дитиною, зокрема, шляхом зміни прізвища.

За таких обставин, коли батько (мати) не лише не спілкується з дитиною, хоча ніхто не перешкоджає йому (їй) в цьому, не виявляє щодо дитини батьківської турботи і уваги, то його (її) заперечення не можуть бути безумовною підставою для відмови у зміні прізвища дитини за наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість і доцільність такого рішення.

При вирішенні спору щодо дитини судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.

Інтереси дитини є пріоритетним і визначальним для вирішення спору щодо зміни прізвища дітей.

Дитина є суб`єктом права і, незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одним з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

У статті 12 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

01 квітня 2007 для України набула чинності Європейська конвенція про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року.

Положеннями статті 3 Європейської конвенції передбачено права дитини бути проінформованим та висловити свою думку під час розгляду справи (судового розгляду).

Дитина, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що стосується її, наділяється наступними правами: отримувати всю відповідну інформацію; отримувати консультації; мати можливість висловлювати свої думки; бути поінформованою про можливі наслідки реалізації цих думок та про можливі наслідки будь-якого рішення.

Статтею 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей передбачено порядок прийняття рішення судовими органами під час розгляду справи, що стосується дитини.

Так, якщо внутрішнім законодавством дитина визнається такою, що має достатній рівень розуміння, перед прийняттям рішення судовий орган: упевнюється в тому, що дитина отримала всю відповідну інформацію; у відповідних випадках консультує дитину сам або через інших осіб чи інші органи в зрозумілий дитині спосіб (у разі необхідності - приватно), якщо це явно не суперечить найвищим інтересам дитини; надає можливість дитині висловлювати її думки; приділяє належну увагу думкам, висловленим дитиною.

Згідно зі статтею 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі, при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Пунктом 71 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року, врегульовано порядок розв`язання спорів між батьками, щодо визначення імені, прізвища, по батькові дитини.

Відповідно до цього пункту, для розв`язання спору, що виник між батьками щодо визначення імені, прізвища, по батькові дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності).

Служба у справах дітей з метою вивчення ситуації та підготовки висновку щодо визначення або зміни прізвища, імені та по батькові дитини проводить бесіду з матір`ю, батьком та дитиною, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може висловити свою думку.

Рішення органу опіки та піклування про розв`язання спору між батьками щодо визначення або зміни імені, прізвища, по батькові дитини приймається районною, районною у м. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної у місті ради (комісією з питань захисту прав дитини) з урахуванням висновку служби у справах дітей.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 зверталась до органів опіки та піклування для вирішення спору щодо зміни прізвища дитини. Обставини справи Службою у справах дітей не досліджувались та відповідні висновки не надавались. Тобто, чинним законодавством передбачена певна процедура визначення доцільності зміни прізвища дитини, яку позивачкою дотримано не було.

За статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування( ст. 78 ЦПК України).

Згідно статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи ОСОБА_1 , що дитина не підтримує стосунків з батьком, відповідач не цікавиться дитиною не підтверджені належними та допустимими доказами. Матеріали справи не містять даних, що відповідач свідомо та умисно не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання та виховання.

Крім того, позивач в своїй апеляційній скарзі посилається на те, що місцезнаходження відповідача їй невідомо, а також, що суд першої інстанції безпідставно не витребував за її клопотанням відомості про перетин кордону ОСОБА_2 .

Між тим, сам по собі той факт, що ОСОБА_2 перебуває поза межами України на висновки суду не впливає.

Апеляційна скарга не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні обставин справи судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П.Пилипчук

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова