Справа № 489/2179/20
Номер провадження 2/489/1768/20
РІШЕННЯ

Іменем України

22 жовтня 2020 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Глубоченко О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (далі - відповідачі), третя особа - ОСОБА_4 про визнання права власності на частку домоволодіння

встановив

В травні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на 53/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 (далі - домоволодіння).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті ОСОБА_5 він звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини, однак йому було відмовлено у зв`язку з тим, що рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.12.1968 не містить чіткого формулювання про визнання за батьком права власності на 53/100 часток домоволодіння.

Позивач в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримує.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відзив на позов не подавали.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до Витягу з Рішення Миколаївської міської ради народних депутатів № 18/14 від 20.10.1993, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відведено земельну ділянку на праві спільної власності площею 1060 кв.м. на АДРЕСА_2 .

З матеріалів інвентаризаційної справи вбачається, що рішенням Народного суду Ленінського району м. Миколаєва від 23.02.1967 за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння на АДРЕСА_2 .

Згідно з випискою з рішення від 28.10.1994 за № 208 ОСОБА_5 оформлено самовільно вистроєні прибудови.

Відповідно до рішення Народного суду Ленінського району м. Миколаєва від 09.12.1968, ОСОБА_5 виділено в особисте володіння 53/100 домоволодіння.

Згідно довідки Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації від 09.07.2003, за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на 53/100 домоволодіння.

Згідно зі Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого є ОСОБА_5 .

Відповідно до Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 про що Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 4624.

З наданої копії спадкової справи № 3/2014 вбачається, що позивач та відповідачі зверталися до приватного нотаріуса з метою отримання свідоцтва про прийняття спадщини, але нотаріальну дію не було вчинено через відсутність чіткого формулювання про визнання за ОСОБА_5 права власності на 53/100 домоволодіння.

Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до поданих матеріалів справи позивач належить до першої черги спадкоємців за законом.

Крім позивача спадкоємцями є внуки померлого, тобто діти брата позивача за правом представлення ОСОБА_2 та ОСОБА_7 . У спадкодавця ОСОБА_5 , окрім позивача, був ще один син ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Тому позивач просить визнати право власності на 1/2 частку спадкового майна, а саме 53/200 часток будинку (ч. 1, 5 ст. 1266 ЦК України).

Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з Главою 10 п. 4.15., 4.18 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача Свідоцтв про право на спадщину на нерухоме майно, проводиться нотаріусом після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрацію прав є обов`язковою.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухоме майно підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Суд виходить з того, що зміна розміру часток у праві власності на житловий будинок унеможливлює вчинення нотаріальних дій, але не позбавляє права на спадкування.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 89, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 53/200 часток домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_4 .

Третя особа: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 16.11.2020.

Суддя В. В. Кокорєв