ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року

м. Харків

справа № 636/992/20

провадження № 22-ц/ 818/4088/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів Котелевець А.В., Пилипчук Н.П.

сторони справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», на заочне рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 1 червня 2020 року, ухвалене у складі судді Дьоміної О.П.,

УСТАНОВИВ:

У березні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.11.2018 в розмірі 11707,86 грн та судових витрат.

Позов мотивований тим, що 21 листопада 2018 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н (надалі Договір), за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 3500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг. Банк в повному обсязі виконав свої зобов`язання за Договором, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач взятих на себе за Договором зобов`язань належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 20.12.2019 має заборгованість у розмірі 11707,86 грн, яка складається з: 6864,25 грн - заборгованість за тілом кредиту (яка складається з простроченого тіла кредиту); 2997,40 грн заборгованість за простроченими відсотками; 812,50 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; а також штрафів: 500 грн фіксована частина, 533,71 грн процентна складова.

Заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 1 червня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором б/н у розмірі 7676,75 грн та судовий збір у розмірі 1378,26 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції послався на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 03.07.2019 (провадження № 14-131цс19), і виходив з того, що відповідач взятих на себе за Договором зобов`язань щодо повернення фактично отриманих та використаних у кредит коштів належним чином не виконав, правовими наслідками чого є стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6864,25 грн та відсотки згідно ст. 625 ЦК України. Відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне повернення коштів є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині, оскільки наданий Банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку не містять підпису відповідача. Оскільки позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України.

В апеляційній скарзі Крилова О.Л., яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду в частині відмовлених позовних вимогах скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити. У якості доводів апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції правильно було встановлено, що Банк надав відповідачу кредитні кошти, а відповідач свої зобов`язання не виконав, кредитні кошти не повернув. Зазначає, що підписавши анкету-заяву приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. Також вказує на те, що підписавши Паспорт споживчого кредиту сторони погодили оплату процентів за користування кредитним коштами, а також розмір процентної ставки, штрафів. Тобто сторонами були досягнуті усі істотні умови договору.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

В письмових поясненнях Полфьорова Я.В., яка діє в інтересах Банку, наполягає на задоволенні апеляційної скарги та зазначає, що разом з анкетою-заявою відповідач підписав Паспорт споживчого кредиту, у якому зазначені основні умови кредитування. Тобто, сторони при укладенні кредитного договору досягли згоди з усіх істотних умов договору, проте суд першої інстанції на це уваги не звернув. Відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна» та встановлено кредитний ліміт. Строк виданої картки до останнього дня 08/22. Згідно підписаного відповідачем Паспорту споживчого кредиту, зазначено, що за користування кредитним коштами відповідач сплачує відсотки в розмірі 43,2% (річних), що є 3,6% на місяць. З розрахунку заборгованості вбачається, що банком нарахована суму відсотків в межах строку кредитування у сумі 2997,40 грн. Крім того, відповідно до Паспорту споживчого кредиту зазначено розмір та порядок нарахування штрафу при порушенні строків платежів по грошовим зобов`язанням, а саме: 500 грн - фіксована частина та 533,71 грн (6864,25 грн (прострочене тіло) + 2997,40 (прострочені відсотки) + 812,50 (відсотки згідно ст. 625 ЦК України) = 10674,15 / 100 * 5 = 533,71 грн процентна складова. Доказів належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором матеріали справи не містять та як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України)).

Рішення в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками, нарахованими відповідно до ст.625 ЦК України не оскаржується і судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 21 листопада 2018 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за змістом якої відповідач погодився, що підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами складають договір про надання банківських послуг. Своїм підписом в анкеті відповідач підтвердив, що він ознайомився з Договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з їх умовами. ОСОБА_1 зобов`язався виконувати Умови та Правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх зміною на сайті Приватбанку www.privatbank.ua .

Вказана анкета-заява не містить відомостей яку саме платіжну картку бажав отримати ОСОБА_1 , який кредитний ліміт, строк дії кредитного договору; відсутня також інформація про розмір відсотків за користування кредитними коштами, комісії, неустойки (а.с. 8-9).

На підтвердження виникнення між сторонами кредитних правовідносин Банк надав Паспорт споживчого кредиту про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», який не підписаний відповідачем (а.с. 10-11).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 20.12.2019 має заборгованість у розмірі 11707,86 грн, яка складається з: 6864,25 грн - заборгованість за тілом кредиту (яка складається з простроченого тіла кредиту); 2997,40 грн заборгованість за простроченими відсотками; 812,50 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; а також штрафів: 500 грн фіксована частина, 533,71 грн процентна складова (а.с. 6-7).

Також позивачем надано копії Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та Правила надання банківських послуг (а.с. 12, 13-29), які також не підписані відповідачем та в яких відсутні відомості від якого числа дана документація та в який проміжок часу вона діяла.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В анкеті - заяві позичальника від 21 листопада 2018 року процентна ставка за користування кредитними коштами не зазначена.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути проценти за користування кредитними кредитом, штрафи.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування процентів за простроченим тілом кредиту та штрафів, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 21 листопада 2018 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Паспорт споживчого кредиту.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші.

Разом з тим, в підписаній ОСОБА_1 анкеті-заяві не вказаний вид картки, яку він бажає отримати, тому не можливо встановити, на які саме умови кредитування погоджувався відповідач з огляду на те, що згідно з витягом із Тарифів визначено чотири різні види картки «Універсальна» з різною процентною ставкою (а.с. 12).

У Паспорті споживчого кредиту від 21.11.2018, на який посилається Банк, містяться умови договору, зокрема і інформація щодо процентної ставки: процентна ставка у межах пільгового періоду, відсотків річних 0,00001%; процентна ставка за межами пільгового періоду, відсотків річних 43,2% картка «Універсальна» та 42% картка «Універсальна Голд», який не підписаний відповідачем (а.с. 10-11).

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 76 ЦПК України, частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Засобами доказування є письмові, речові і електронні докази; висновки експертів; показання свідків.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Через те, що суд достовірно не може встановити, на які саме умови кредитування погоджувався ОСОБА_1 , підписуючи анкету-заяву від 21.11.2018, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що підстави для стягнення процентів за простроченим тілом кредиту, штрафів відсутні. Вимог про стягнення процентів на рівні облікової ставки Національного банку України Банком не заявлялось.

З огляду на вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком суду про відмову у задоволені позову в частині стягнення процентів за простроченим тілом кредиту, штрафів.

Оскільки доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відстуні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 1 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 16 листопада 2020 року.

Головуючий - О.Ю. Тичкова

Судді - А.В. Котелевець

Н.П. Пилипчук