Справа № 147/1259/19
Провадження № 2/147/159/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року смт.Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Натальчук О.А.,

із секретарем Свистун А.П.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

В обгрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно, яке складається з цілого житлового будинку та господарських споруд, які розташовані в АДРЕСА_1 . Спадкоємцем до майна померлої ОСОБА_5 на підставі закону та заповіту є її син ОСОБА_6 , який своєчасно прийняв спадщину, тому що був зареєстрований і постійно проживав разом з померлою за однією адресою. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 . Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з вищезгаданого житлового будинку та господарських споруд, які він успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_5 , однак не оформив своїх спадкових прав і помер. Спадкоємцем до майна померлого ОСОБА_6 на підставі ст. 1261 Цивільного кодексу України є - його дружина ОСОБА_1 , яка своєчасно прийняла спадщину, тому що була зареєстрована і постійно проживала разом з померлим. Позивач ОСОБА_1 звернулась до Тростянецької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та господарські споруди. Однак, 04.06.2019 р. вона отримала від нотаріуса відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві.

На підставі викладеного, позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок та господарські споруди, що розташовані в АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 09.12.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 29.07.2020р. цивільну справу №147/1259/19 (провадження 2/147/159/20) відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, за принципом вірогідності було розподілено судді Тростянецького районного суду Вінницької області Натальчук О.А.

30.07.2020 р. справу прийнято до свого провадження суддею Натальчук О.А. та призначено підготовче засідання.

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи за без їх участі. Також зазначили, що позов ОСОБА_1 визнають в повному обсязі.

Згідно з частиною третьою статті 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встанолено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , яке видано 15.03.1992 р. виконавчим комітетом Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області (а.с. 7).

20.10.1997 р. ОСОБА_5 , проживаюча в с.Ободівка Тростянецького району, на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження: все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, в тому числі: житловий будинок з надвірними будовами, що розміщені в АДРЕСА_1 та грошові вклади в Ободівській Ощадкасі №033, рахунок № НОМЕР_2 , рахунок № НОМЕР_3 , рахунок № НОМЕР_4 , , заповіла ОСОБА_6 . Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Ободівської сільської ради народних депутатів та зареєстровано в реєстрі за №101 (а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 54 років померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , яке видано 12.01.1998 р. виконкомом Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області (а.с. 8).

Згідно з ст.534 ЦК УРСР 1963 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК УРСР України (1963) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_5 на випадок своєї смерті залишила заповітне розпорядження на ім`я ОСОБА_6 , тому спадкування у даному випадку здійснюється за заповітом і останній як спадкоємець померлої, вступивши у фактичне володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину.

Спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 в нотаріальній конторі не заводилась, що підтверджується інформацією державного нотаріуса Вінницького державного нотаріального архіву від 02.09.2020 р. №1896/01-18 (а.с.114).

Таким чином, ОСОБА_6 своєчасно прийняв спадщину, тому що був зареєстрований і постійно проживав разом з померлою ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується записами у домовій книзі домоволодіння та копією погосподарської книги (а.с.23-32), однак не оформив своїх спадкових прав і помер.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 встановлено, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 54 років, про що в Книзі реєстрації актів про смерть 08.06.2018 р. зроблено запис за №31 (а.с. 9).

У довідці №181 від 31.01.2019 р., виданої виконкомом Ободівською сільською радою Тростянецького району Вінницької області, вказано, що дійсно ОСОБА_6 , 1964 р. н., був зареєстрований та проживав до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_1 , а також про те, що ОСОБА_4 , 1904 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 1943 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , були зареєстровані та проживали в АДРЕСА_1 . В померлих таких спадкоємців як малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки, які відповідно до статті 1241 ЦК України мали б право на обов`язкову частку від спадщини не має. Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5 , 1943 р. н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на підставі заповіту, посвідченого від її імені секретарем Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області 20.10.1997 р., за реєстром №101 є її син, ОСОБА_6 , 1964 р. н., який своєчасно прийняв спадщину, тому що фактично вступив в управління спадковим майном та був зареєстрований і проживав разом з померлою в АДРЕСА_1 по день смерті, що підтверджується записами в погосподарських книгах. За наявними в сільській раді відомостями, заповіт на даний час не змінювався та не скасовувався. Спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 , 1964 р. н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі статті 1261 ЦК України, є його дружина, ОСОБА_1 , 1966 р. н., яка своєчасно прийняла спадщину, тому що фактично вступила в управління спадковим майном та була зареєстрована і проживала разом з померлим в АДРЕСА_1 по день його смерті, що підтверджується записами в погосподарських книгах. До складу спадкового майна належить житловий будинок з господарськими спорудами в АДРЕСА_1 . За даними погосподарських книг Ободівської сільської ради станом на 15.04.1991 р. господарство відносилось до категорії робочих дворів. Членами двору були - голова двору, ОСОБА_5 1943 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , член-двору, ОСОБА_4 , 1904 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , 1964 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , 1972 р.н. та ОСОБА_8 , 1966 р.н. (а.с. 10).

Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 64,6 кв.м, житловою площею 50,5 кв.м., допоміжною площею 14,1 кв.м., складається з житлового будинку - А; вхідного майданчика - а; сараю Б; погреба Б/п; прибудови - б; прибудови - б1; вбиральні - І; огорожі 1-3; криниці - 4 (а.с. 14-18).

Порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР був встановлений інструкцією, яка була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року та втратила чинність згідно наказу Держжитлокомунгоспу N 56 від 13 грудня 1995 року.

Згідно з пунктами 4, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння , у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Пленум Верховного Суду України у п. 9 своєї постанови від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Вказаною інструкцією обов`язковою була реєстрація права власності на житлові будинки в органах БТІ лише у містах і селищах міського типу, однак не у сільській місцевості.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 43 Постанови КМУ від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані:

- документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги;

- виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що вказане домоволодіння побудовано відповідно до діючого на час його будівництва законодавства та належним чином було зареєстровано органом місцевого самоврядування в погосподарській книзі.

Згідно листа № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз`яснив, що відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на придбане, побудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Аналогічну правову позицію було висловлено ВСУ у постанові від 13 червня 2012р. у справі № 6-54цс12, яка є обов`язковою для врахування судами України.

З огляду на викладене судом встановлено, що станом на день своєї смерті ОСОБА_6 належало майно робочого двору, а саме житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який він успадкуаав після смерті своєї матері ОСОБА_5 , яка відповідно до виписки з погосподарської книги за 1991-1998 р.р. була головою робочого двору, особовий рахунок № НОМЕР_7 , і відповідно вимог законодавства була єдиним його власником.

З копії спадкової справи №296/2018р. до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після його смерті зверталася дружина ОСОБА_1 . Заява надійшла до Тростянецької ДНК 11.08.2018 р. за №846 (а.с.82).

Родинний зв`язок позивача ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_6 підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_8 , згідно якого 24.11.1993 р. ОСОБА_9 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 . Прізвище дружини після укладення шлюбу ОСОБА_10 (а.с.21).

Інший спадкоємець син померлого ОСОБА_3 подав до Тростянецької ДНК заяву про відмову від спадщини. Заява надійшла до Тростянецької ДНК 11.08.2018 р. за №847. (а.с. 82 звор.).

Інші спадкоємці із заявою про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися.

У постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 24.09.2020 р. №378/02-31 вказано, що так як документ, що посвідчує право власності спадкодавця на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , у ОСОБА_1 відсутній, вона має право звернутися до суду з позовом для визнання за нею права власності на житловий будинок після померлого (а.с.116).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із частиною п`ятою статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З огляду на викладене та враховуючи визнання позову відповідачами, суд дійшов висновку, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , спадкоємцем до його майна за законом є ОСОБА_1 , яка своєчасно прийняла спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому позовні вимоги про визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_6 , а саме житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , які він успадкував після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , але не оформив своїх спадкових прав, підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до або через відповідні суди, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянка України, РНОКПП: НОМЕР_9 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянка України, РНОКПП: НОМЕР_10 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянин України, РНОКПП: НОМЕР_11 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 11.11.2020 р.

Суддя О. А. Натальчук