Провадження №2/523/3746/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2020 р.Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючий суддя Бабаков В.П.,

при секретарі Мельніченко Г.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції м. Одеси, про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою державного виконавця АА №632555 від 18.06.2010р. накладено арешт на все майно ОСОБА_1 та оголошена заборона на його відчуження. Зазначене виконавче провадження знищене. У зв`язку з тим, що арешт перешкоджає позивачу здійснювати право власності на своє майно, він просить суд його зняти.

Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, копія ухвали про відкриття спрощеного провадження, позову та доданих до нього матеріалів надсилалися відповідачу за його місцезнаходженням в порядку, передбаченому ст.ст.128,130 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції(правонаступником являється відповідач) АА №632555 від 18.06.2010р. накладено арешт на все майно ОСОБА_1 та оголошена заборона на його відчуження.

Як вбачається з матеріалів справи, дане виконавче провадження знищене.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

На підставі ч.3 ст.5 ЦК України, суд застосовує ЗУ «Про виконавче провадження» №606-14 від 21.04.1999р., який діяв на момент накладення арешту.

Згідно ч.1,5 ст.60 вказаного Закону України, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

За таких обставин, враховуючи те, що виконавче провадження знищене, а арешт протиправно позбавляє позивача гарантованого Конституцією України права володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном, суд вважає за можливе зняти його.

На підставі викладеного, керуючись ст..41 Конституції України, ст.ст.52,60 ЗУ «Про виконавче провадження» №606-14 від 21.04.1999р., ст.ст.264,265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції м. Одеси, про звільнення майна з-під арешту задовольнити.

Зняти арешт та скасувати заборону на відчуження з всього майна ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), накладених постановою Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції АА №632555 від 18.06.2010р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначення строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10.11.2020р.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя