Справа № 520/445/19
Провадження № 2/947/545/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2020 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Луняченка В.О.,

за участю : секретаря судового засідання Нефедової Г.В.,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Форманюк О.М.

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Жучкової С.І.

представника співвідповідача ОСОБА_3 та третьої особи ОСОБА_4 - адвоката Рашкевич С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя та зустрічного позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_4 про розподіл спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

1.Стислий виклад вимог і заперечень (аргументів) учасників справи

Позивач ОСОБА_1 просить суд у порядку поділу спільного майна подружжя, визнати за ним право власності на 131/200 ( що є 65,50%) частин трикімнатної квартири загальною площею 95,9 кв.м, житловою площею 52,3 кв.м, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , припинивши право спільної сумісної власності сторін на вказане майно та стягнути з відповідача судовий збір та інші судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вартість спірної квартири, яка є спільним майном подружжя, суттєво збільшилась у зв`язку із проведенням за рахунок коштів позивача та його матері ремонтом.

Не погоджуючись із позовними вимогами відповідачі ОСОБА_2 а також ОСОБА_3 звернулась із зустрічними позовними вимогами згідно яких просять суд визнати за ОСОБА_2 у порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 90% частин трикімнатної квартири загальною площею 95,9 кв.м, житловою площею 52,3 кв.м, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , а за ОСОБА_3 10% частин зазначеної квартири, припинивши право спільної сумісної власності сторін на вказане майно та стягнути на їх користь судові витрати.

Позовні вимоги по зустрічному позову обґрунтовані тим, що під час придбання спірної квартири використовувались власні кошти ОСОБА_2 отримані від відчуження інших квартир, а також при розподілі спільного майна просять розраховувати наявну заборгованість ОСОБА_1 за комунальні послуги, факт знищенні ним спільного майна, наявну у ОСОБА_1 заборгованість по аліментам на утриманні дітей, а також право ОСОБА_3 на частку у квартирі як члена сім`ї.

2. Процесуальні дії у справі

Позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Одеси 09.01.2019 року ( т.1 а/с 3) та оплачена судовим збором у розмірі 1000 грн.( т. 1 а/с 1 ) а також 921 грн. ( т.1 а/с 61).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2019 року головуючим визначено Луняченко В.О. ( т.1 а/с 43).

У зв`язку із несплатою повністю судового збору ухвалою 14.01.2019 року позов залишено без руху ( т.1 а/с 44).

Ухвалою суду від 18.02..2019 року відкрито провадження у справі у порядку загального провадження із задоволенням клопотання про зменшення розміру судового збору враховуючи матеріальний стан позивача (т.1 а/с 57 ).

08.04.2019 року від ОСОБА_2 подано відзив на позов (т.1 а/с 67).

Також 08.04.2019 року від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подана зустрічна позовна заява ( т.1 а/с 84)., яка оплачена судовим збором у розмірі 1921 грн. ( т.1 а/с 83).

22.05.2019 року від ОСОБА_1 подано відзив на зустрічний позов ( т.1 а/с 129).

Ухвалою суду 13.06.2019 року прийнята до одного провадження із первинним позовом ОСОБА_1 зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з поновленням строку на її подання та частковим звільненням від сплати судового збору ( т.1 а/с 145).

Ухвалою суду від 13.06.2019 року частково задоволені клопотання ОСОБА_2 про витребування доказів ( т.1 а/с 149).

08.08.2019 року від ОСОБА_2 подана заява про збільшення позовних вимог ( т.1 а/с 157).

21.08.2019 року за участю учасників справи закрито підготовче засідання із призначенням справи до розгляду по суті ( т.1 а/с 219).

Ухвалою суду від 08.10.2019 року частково задоволено клопотання ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 та заборонено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 надавати стороннім особам у користування спірну квартиру ( т.2 а/с 41).

Ухвалою суду від 08.10.2019 року задоволено клопотання ОСОБА_2 та призначена по справі судова будівельно-технічна експертиза та зупинено провадження у справі на час проведення експертного дослідження ( т.2 а/с 42).

Ухвалою від 17.02.2020 року поновлено провадження у справі у зв`язку із повернення справи із експертної установи ( т.2 а/с 70).

Ухвалою суду від 19.03.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зменшення судових витрат, пов`язаних із проведенням судової будівельно-технічної експертизи ( т.2 а/с 116).

3. Фактичні обставини, встановлені судом та оцінка доказів

Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період с 1993 року по 2017 рік перебували у шлюбі, що підтверджується рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18.12.2017 року по справі 520/12745/17 ( набрало законної сили 18.01.2018 року ) згідно якого шлюб було розірвано.

На підставі договору №79 про співробітництво з інвестування будівництва житлових будинків, що будуються на замовлення Управління капітального будівництва міськвиконкому від 23.12.2005 року та акту прийму передачі від 20.09.2007 року 22 вересня 2010 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності на об`єкт загальною площею 95,9 кв.м, житловою площею 52,3 кв.м розташований за адресою: АДРЕСА_3 . , яке зазначено у технічному паспорті від 15.05.2018 року як квартира №36 .

4. Норми права , якими врегульовані спірні правовідносини

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ).

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Правовідносини про розподіл спільного майна подружжя врегульовані Сімейним кодексом України ( далі СК ) та Цивільним кодексом України ( далі ЦК).

Частинами першою та другою статті 16 ЦК визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до статті 41 Конституції України та частини першої статті 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна), прийняття його до експлуатації та державної реєстрації права власності на нього.

У статті 60 СК закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК У.

У частині першій статті 68 СК передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до статей 69, 70 СК дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За змістом вимог ч. 2,3 ст. 70 СК при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

5. Обґрунтування мотивів рішення суду с оцінкою аргументів сторін

Під час розгляду справи факт придбання спірної квартири під час шлюбу та правовий статус даної квартири як спільне майно подружжя не заперечувався учасниками справи, а тому у відповідності до вимог ч.1 ст. 82 ЦПК не підлягає додатковому доказуванню та вважається доведеним.

Фактично даний спір стосується вимог кожної сторони про можливість відступлення від засад рівності.

Обов`язок, передбачений статтями 12, 81 ЦПК, стосовно доведення обставин, які вказували б на наявність підстав, передбачених частинами другою, третьою статті 70 СК України, у такому випадку покладається на особу, яка ініціює питання про збільшення частки у спільному сумісному майні подружжя.

Посилання ОСОБА_1 про необхідність відступлення від засад рівності обґрунтовується фактом використання його власних грошей та грошей його матері на ремонт спільного майна що привело до суттєвого збільшення його вартості.

Однак у відповідності до вимог ст. 70 СК данні обставини не відносяться до суттєвих обставин достатніх для збільшення частки у спільному майні.

Крім того під час судового розгляду справи з боку ОСОБА_1 не надано достатніх та допустимих доказів проведення у зазначений їм термін ремонтних робіт за його особисті кошти або кошти його матері. Сам факт отримання грошей від матері яка проживає за кордоном є лише припущенням використання даних грошей саме на ремонтні роботи, що у відповідності до вимог ч.6 ст. 81 ЦПК не може прийматись судом.

Також відсутні достатні, належні та допустимі докази з боку ОСОБА_2 про використання її особистих коштів на придбання квартири.

Факт наявності заборгованості за оплату комунальних послуг та аліментів без доведеності недостатності отриманих коштів для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування неповнолітніх дітей не є підставами для відступлення від засад рівності спільного майна у розумінні вимог ст. 70 СК, та можуть бути предметом окремого розгляду у інших справах.

Також не доведено з боку ОСОБА_2 яким чином пошкодження під час спору майна у вигляді побутових речей може вплинути на відступлення від засад рівності розподілу спільного майна - квартири.

Крім того позовні вимоги ОСОБА_3 щодо необхідності застосування її прав при розподілі спільного майна її батьків взагалі не обґрунтовано та не доведено у судовому засіданні.

Таким чином суд приходить до висновку що спільне майно подружжя - квартира АДРЕСА_2 , підлягає розподілу виходячи із загальних засад рівності часток.

Розподіл спільного майна подружжя є підставою для визнання права власності кожного із подружжя на відповідну частку.

6.Скасування заходів забезпечення позову

У відповідності до вимог ст. 158 ЦПК враховуючи рішення суду про часткове задоволення позовних вимог із визнанням за кожним з подружжя рівних часток, право власності на які потребують реєстрації, заходи забезпечення позову продовжують діяти до дня набрання вказаним рішенням законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259, 263-265,268,273,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ) до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ) до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ) про розподіл спільного майна подружжя задовольнити частково.

У порядку розподілу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частку квартиру АДРЕСА_2 .

У порядку розподілу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частку квартиру АДРЕСА_2 .

Припинити право спільної сумісної власності на квартиру у будинку АДРЕСА_3 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 , а також позовних вимог по зустрічному позову ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відмовити.

Скасувати забезпечення позову шляхом зняття арешту на квартиру АДРЕСА_2 , накладену ухвалою суду від 08.10.2019 року та скасування заборони ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 надавати стороннім особам у користування квартиру АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня оголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Скасоване забезпечення позову продовжує дію до моменту набрання чинності рішенням.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 06.11.2020 року.

Суддя Луняченко В. О.