Справа № 462/6887/14-ц
УХВАЛА

09 листопада 2020 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

судді Постигач О.Б.

секретаря Тимощук І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу на дії старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) Мацьківа А.О. та скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

Представник скаржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою, в якій просить визнати дії старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) Мацьківа А.О. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №63061639 від 17.09.2020 р. неправомірними, скасувати постанову старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) Мацьківа А.О. про відкриття виконавчого провадження №63061639 від 17.09.2020 р. за виконавчим листом Залізничного районного суду м. Львова від 17.08.2020 року по справі №462/6887/14-ц. Скарга мотивована тим, що старшим державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мацьківим А.О. відкрито виконавче провадження про звернення стягнення на предмет іпотеки: а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №991 від 19.09.2007 року та за кредитним договором №285 від 13.03.2007 року. Вказує, що виконавцем в порушення вимог закону відкрито виконавче провадження без врахування того, що місцем проживання, перебування, неповноілтнього ОСОБА_1 є поза юрисдикцією Залізничного району м. Львова та будь-яке майно, що перебуває у власності останнього не знаходиться на території Залізничного району м. Львова. З врахування наведеного вважає дії державного виконавця неправомірними, а постанову такою, що підлягає скасуванню. Одночасно скаржник просить поновити пропущений строк на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

05.11.2020 року представник ТОВ «Кредитні ініціативи» подав заперечення на скаргу, зазначивши, що право вибору місця відкриття виконавчого провадження належить стягувачу, а тому скарга є необгрунтованою. Просять розгляд скарги проводити без участі їхнього представника.

Враховуючи визначені законом процесуальні строки розгляду скарги, вимоги ч. 2 ст. 450 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути скаргу без участі учасників процесу на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного висновку.

У поданій скарзі скаржник просить поновити строк на звернення із скаргою до суду, посилаючись на те, що на вищевказану постанову про відкриття виконавчого провадження №63061639 від 17.09.2020 р. відповідно до вимог ЦПК України в строки ним уже була подана скарга до Залізничного районного суду м. Львова, яка ухвалою суду від 07.10.2020 року була повернута без розгляду. Враховуючи наведене, просить суд поновити строк на звернення із скаргою до суду, який пропущений з поважних причин.

Суд приймає до уваги вказані пояснення представника скаржника, оскільки вони підтверджуються матеріалами справи.

За викладених обставин суд вважає, що визначений законом строк звернення до суду зі скаргою скаржником пропущений з поважних причин, у зв`язку з чим такий строк підлягає поновленню відповідно положень ст. 127 ЦПК України.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 17.09.2020 року старшим державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) Мацьківим А.О. розглянута заява ТзОВ «Кредитні ініціативи» про примусове виконання виконавчого листа №462/6887/14-ц виданий Залізничним районним судом м. Львова 17.08.2020 року. Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 , в інтересах якого діють його законні представники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №991 від 19.09.2207 року, яка станом на 28.08.2014 р. складає 230429,88 грн. і за кредитним договором №285 від 13.03.2007 р., яка станом на 01.09.2014 р. складає 2109443,47 грн. /а.с. 16-17/.

Відповідно до вимог ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

На підставі ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Крім того, виконання рішення суду - є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зауважував, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у державі, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (наприклад, справа «Жовнер проти України» від 29 червня 2004 року, заява № 56848/00, § 33). Право на звернення до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби правова система держав-учасниць Конвенції допускала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання, залишалося би невиконаним по відношенню до однієї зі сторін всупереч її інтересам. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до порядку примусового звернення стягнення коштів з боржника, врегульованого Законом України «Про виконавче провадження», першочергово звертається стягнення на відповідні кошти боржника, рухоме майно, а за його відсутності на об`єкти нерухомості. Оскільки ст. 575 ЦК України іпотеку визначено як окремий вид застави, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють звернути стягнення на іпотечне майно для задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов`язань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку».

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Судом також встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна боржнику ОСОБА_3 належить на праві власності квартира АДРЕСА_4 , саме на вказану квартиру державним виконавцем було звернено стягнення.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що дії старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) Мацьківа А.О. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №63061639 від 17.09.2020 р. та звернення стягнення на предмет іпотеки є правомірними та законними.

Суд не бере до уваги посилання скаржника на те, що будь яке майно, що перебуває у власності ОСОБА_3 не знаходиться на території Залізничного району м. Львова, оскільки такі суперечать матеріалам справи, так як квартира АДРЕСА_4 знаходиться саме на території Залізничного району м. Львова.

Таким чином суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) Мацьківа А.О. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №63061639 від 17.09.2020 р. та скасування постанови старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) Мацьківа А.О. про відкриття виконавчого провадження №63061639 від 17.09.2020 р. за виконавчим листом Залізничного районного суду м. Львова від 17.08.2020 року по справі №462/6887/14-ц, а тому в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 18, 76-89, 258, 259, 260, 353, 354, 447-451, 453 ЦПК України,

постановив:

Поновити представнику скаржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 строк звернення до суду зі скаргою про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) Мацьківа А.О.

В задоволенні скарги представника скаржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) Мацьківа А.О. та скасування постанови відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя Постигач О.Б.