РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 року

м. Рівне

Справа № 572/991/20

Провадження № 22-ц/4815/1199/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Гордійчук С. О., Хилевича С. В.

учасники справи:

позивач за первісним позовом,

відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним позовом,

позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 02 вересня 2020 року у складі судді Слободянюка Б. К.., ухвалене в м. Сарни Рівненської області о 12 годині 38 хвилин, повний текст рішення складено 07 вересня 2020 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 20.06.2006 року з нього стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до її повноліття. Вказував, що на даний час в нього змінився сімейний стан, який вплинув на зміну матеріального стану, адже він одружився вдруге та в нього народилося двоє неповнолітніх дітей. Дочка ОСОБА_4 перебуває на «Д» обліку у комбустіолога РОКЛ та двічі на рік потребує реабілітаційного лікування. Крім того, ним виплачується кредит, який він отримував для лікування та оперативного втручання для дочки. Просив суд змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 20.06.2006 року з 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/8 частину заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовувала тим, було внесено зміни до Сімейного кодексу України, яким було визначено мінімальний розмір аліментів на дитину в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Просила суд змінити розмір аліментів та стягувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 02 вересня 2020 року первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задоволено. Вирішено стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову, тобто з 21 квітня 2020 року, і до досягнення дитиною повноліття. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відмовлено. Судові витрати компенсовано за рахунок держави.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову вмотивоване ст. 192 СК України, яка передбачає, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них та обґрунтовано тим, що ці передбачені законом підстави доведені належними доказами та знайшли своє підтвердження в період від дати ухвалення судового рішення про стягнення аліментів до дати звернення з позовом про зменшення їх розміру.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову вмотивоване положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, яка передбачає право кожної особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, та обґрунтоване тим, що на даний час права позивача за зустрічним позовом не порушені, оскільки нею не ставиться питання фактичного збільшення розміру аліментів, а як на підставу збільшення розміру аліментів вона посилається на законодавче збільшення мінімального розміру аліментів - не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тоді як на час ухвалення рішення про призначення аліментів такий розмір становив не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує, що при вирішенні спору судом не було враховано відсутності належних доказів перебування ОСОБА_1 у шлюбі, оскільки матеріали справи містять лише копію свідоцтва про вінчання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , а релігійний обряд не є свідченням укладення шлюбу відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, а відтак відсутні підтвердження зміни сімейного стану. Зазначає, що наявні в матеріалах справи довідки Банку про заборгованість ОСОБА_1 та ОСОБА_5 вказують на те, що кредити були взяті ними у 2016 та 2011 роках відповідно, а тому не можуть бути доказом витрат цих коштів на лікування дитини від наслідків опіку, який мав місце в 2017 році. Пояснює, що вона самостійно несе витрати на оздоровлення та лікування їхньої з позивачем-відповідачем дочки ОСОБА_6 , при тому, що не працевлаштована офіційно, і утримує дитину за рахунок самостійно зароблених коштів на сезонних заробітках та аліментів, тоді як позивач-відповідач офіційно працює, отрує стабільний дохід, і його матеріальний стан з моменту призначення аліментів покращився. Звертає увагу, що у позивача-відповідача мала місце заборгованість перед нею зі сплати аліментів період з 27.06.2018 по 31.03.2020, оскільки в цей період аліменти сплачувалися в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у зв`язку з тим, що платник приховував від державного виконавця місце роботи, що, в свою чергу, вказує на ухилення від сплати аліментів. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення первісного позову та ухвалити нове судове рішення про відмову в його задоволенні.

У поданому на апеляційну скаргу ОСОБА_2 відзиві ОСОБА_1 вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу відхилити як безпідставну.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 20.06.2006 року у справі №2-455 за 2006 рік стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 24.02.2006 року і до її повноліття.

Постановою державного виконавця відділу ДВС у Сарненському районі Рівненської області від 13 липня 2006 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення .

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Положення вказаної статті містять перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про зменшення розміру аліментів. Ними є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 такими обставинами зазначав наступні: укладення шлюбу і створення нової сім`ї, народження двох дітей, суттєві витрати на їхнє лікування та існування заборгованості за кредитними зобов`язаннями.

В матеріалах справи відсутнє свідоцтво про укладення шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , а міститься лише копія свідоцтва про вінчання, про що зазначено і в апеляційній скарзі.

Однак, як вбачається із свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (серії НОМЕР_2 , виданого Сарненським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області 19.01.2019 року), ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є її батьками ( а.с. 16). Вказані особи також є батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , виданого Сарненським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області 13.01.2015 року).

Згідно довідки про склад сім`ї, виданої виконкомом Сарненської міської ради Рівнеснької області від 16.04.2020 року, ОСОБА_1 зареєстрований у АДРЕСА_1 , і до складу його сім`ї входять: дружина ОСОБА_5 , дочка ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_4 , а також зареєстрований ОСОБА_8 ..

Відповідно до ч. 2-4 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Таким чином, зміна сімейного стану, як те передбачено у ст. 192 СК України як підстава для зміни стягуваних аліментів, є очевидною, а доводи апеляційної скарги про відсутність у ОСОБА_1 зареєстрованого в органах РАЦС шлюбу відхиляються з тих міркувань, що даний факт не є визначальним для зміни розміру аліментів при наявності у нього двох інших неповнолітніх дітей, які проживають разом з ним та перебувають в тому числі і на його утриманні.

Відповідно до ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків.

Зі змісту ст. 183 СК України вбачається, що обґрунтованим розміром аліментів, які стягуються на двох дітей є 1/3 частка заробітку (доходу) боржника. При цьому, законом не передбачено, що для стягнення аліментів на двох дітей в такому розмірі ці діти повинні бути спільними дітьми платника та одержувача аліментів.

Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. ст. 150, 180 Сімейного кодексу України передбачають, що батьки повинні проявляти турботу про дітей, утримувати їх до досягнення повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч.1 ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Апеляційний суд враховує, що за будь-яких умов розмір аліментів на дочку сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не буде стягуватися із позивача-відповідача у розмірі меншому, ніж встановлений законом мінімум для дитини відповідного віку. Другу половину цієї суми зобов`язана забезпечити відповідачка, згідно вимог ст.141 СК України. З огляду на наведене суд відхиляє покликання апелянта на те, що 1/6 частина всіх видів доходів позивача є недостатньою сумою для утримання їхньої дочки.

Згідно довідки виданої ПП Санаторій «Горинь» ради ФПО встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на оздоровленні в санаторії «Горинь» з 03.08.2019 року по 12.08.2019 року, за що сплачена сума 3800 грн..

Із довідки, виданої ТОВ «Київський медичний центр «ОРБІС» від 10.08.2020 року, встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходила обстеження гостроти зору за призначенням лікаря та придбала окуляри на загальну суму 1800 грн..

Згідно довідки від 27.07.2020 року, виданої Клесівською районною лікарнею, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на прийомі в клініці «Центр збереження зору «Здорові очі»», де їй підтвердили діагноз «складний міопічний астигматизм», у зв`язку з чим потребує лікування..

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачка самотужки утримує спільну із позивачем дочку, несучи витрати на її забезпечення, в тому числі і на лікування, не можуть слугувати підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки такі витрати належать до додаткових витрат на утримання дитини і їх стягнення відбувається в порядку ст. 185 СК України.

Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд приходить до переконання про обґрунтованість висновку місцевого суду про часткове задоволення позову та зміну розміру аліментів, що стягуються з позивача за рішенням суду на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,я, з 1/4 до 1/6 частини заробітку. При визначенні розміру стягнення аліментів судом враховано у взаємозв`язку обставини, які мають значення для вирішення спору по суті, а саме: наявність у позивача на утриманні двох інших неповнолітніх дітей, стан здоров`я сторін, матеріальний стан сторін та їх потреба в коштах для проживання у нинішніх життєвих обставинах, мінімальний розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановлений законом.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про ухилення ОСОБА_1 від сплати аліментів на їхню дочку ОСОБА_6 та існування заборгованості не можуть слугувати підставою для скасування законного та справедливого судового рішення місцевого суду, оскільки стягнення такої заборгованості зі сплати аліментів може предметом окремого позову або нарахування штрафних санкцій щодо боржника, однак не є підставою для збільшення самого розміру щомісячної суми коштів на утримання дитини (аліментів).

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 02 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 листопада 2020 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Гордійчук С. О.

Хилевич С. В.