У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" листопада 2020 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді САВЛУК Т.В., за участі секретаря Бурячек О.В., розглянувши в судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, в залі суду, заяву про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Десята Київська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курило Яна Олегівна про встановлення нікчемності заповіту та застосування наслідків недійсності нікчемного заповіту,

в с т а н о в и в:

14 листопада 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва (головуючий суддя Астахова О.О.) постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Десята Київська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курило Яна Олегівна про встановлення нікчемності заповіту та застосування наслідків недійсності нікчемного заповіту, та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 20 травня 2020 року на підставі розпорядження керівника апарату Дніпровського районного суду міста Києва, відповідно до пункту 19 розділу VII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.7.54 Розділу VII Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл вказаної цивільної спаври. 22 травня 2020 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Десята Київська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курило Яна Олегівна про встановлення нікчемності заповіту та застосування наслідків недійсності нікчемного заповіту, передано в провадження судді Савлук Т.В.

22 травня 2020 року Дніпровським районним судом міста Києва (головуючий суддя - Савлук Т.В.) постановлено ухвалу про прийняття цивільної справи до свого провадження та призначено підготовче судове засідання на 17 червня 2020 року на 12.00 годину.

20 жовтня 2020 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про закінчення підготовчого судового засідання та призначено розгляд справи по суті.

22 вересня 2020 року, 29 вересня 2020 року, 20 жовтня 2020 року, 11 листопада 2020 року позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення викликів до суду за адресами, вказаними у позовній заяві, які отримано позивачем особисто, що підтверджується зворотними поштовими повідомленнями, систематично звертався у зазначений період із заявами про відкладення розгляду справи (а.с.217, 226,242,249 т.1), у зв`язку із карантином та зайнятістю представника позивача в іншому судовому процесі.

Відповідач в судовому засіданні просила залишити позов без розгляду, оскільки протягом тривалого часу позивач ігнорує судові засідання, подає до суду клопотання про відкладення розгляду справи без надання доказів, які мають підтвердити поважні причини неявки в судові засідання позивача та його представника, що свідчить про втрату позивачем інтересу до даної справи та, на думку відповідача, у такий спосіб позивач намагається перешкодити відповідачу розпоряджатись належним їй майном, яке перейшло у спадок.

Треті особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від третіх осіб надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність. Вислухавши думку відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

За змістом положень ч.3 ст. 131 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Судом встановлено, що позивач повторно не з`явився в судове засідання, доказів, які мали підтвердити поважні причини неявки позивача в судові засідання суду надано не було, позивач не скористався процесуальним правом подати заяву про розгляд справи у його відсутність, в той же час проведення судового розгляду справи без участі позивача суперечить положенням цивільного процесуального законодавства, оскільки позивач протягом усього часу розгляду справи має право збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, досягнути примирення, розпоряджаючись своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, а суд при здійсненні правосуддя має сприяти як всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, так і здійсненню сторонами їх прав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Системний аналіз п.3 частини першої ст.257 ЦПК України та положень ст.223 цього Кодексу свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання. Тобто вказує на врахування судом поважності причин неявки позивача до суду та повідомлення про причини нявки. Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого, кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив причин неявки, так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.

В той же час суд звертає увагу на те, що за положеннями статті 129 Конституції, статті 2 Цивільного процесуального кодексу одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідне положення міститься у постанові КГС ВС від 16 липня 2020 року у справі №924/369/19

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Десята Київська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курило Яна Олегівна про встановлення нікчемності заповіту та застосування наслідків недійсності нікчемного заповіту, оскільки викладене свідчить про втрату позивачем заінтересованості у вирішенні даного спору, в той же час з урахуванням предмету спору та суб`єктивного складу сторін проведення судового розгляду справи у відсутності позивача суперечить нормам цивільного процесуального законодавства. Як передбачено п. 4 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Враховуючи викладене та керуючись статями 31, 223, 257, 258, 260, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Десята Київська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курило Яна Олегівна про встановлення нікчемності заповіту та застосування наслідків недійсності нікчемного заповіту, - залишити без розгляду.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Інформацію по справі можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернетhttp://dn.ki.court.gov.ua.

С у д д я :