УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді - Мурашової Н.А.

за участю секретаря - Бойко Л.Л.

представника заявника - ОСОБА_1

представника заінтересованої особи - Левицької Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), заінтересована особа - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

23.10.2020р. ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаною скаргою, яку мотивує тим, що на виконанні державного виконавця Хортицького ВДВС м.Запоріжжя Білецької К.О. перебуває виконавче провадження ВП №51016617 з примусового виконання виконавчого листа №2/337/251/2016, виданого 14.03.2016р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.12.2015р. і до повноліття дитини. Постановою державного виконавця від 26.12.2019р. було накладено арешт на належне йому нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , квартиру АДРЕСА_2 . Однак оскільки заборгованість з аліментів ним була повністю погашена ще 30.11.2019р., в жовтні 2020р. він звернувся до державного виконавця із заявою про зняття арешту з майна. Листом начальника Хортицького ВДВС м.Запоріжжя від 16.10.2020р. йому відмовлено в знятті арешту з посиланням на відсутність для цього правових підстав. Вважає вказані дії протиправними, оскільки вони суперечать нормам ст.56,59 Закону України «Про виконавче провадження». Разом з тим, безпідставне перебування майна під арештом порушує його права власника і перешкоджаю праву вільно розпоряджатись належним майном.

Просить визнати протиправною бездіяльність начальника Хортицького ВДВС м.Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Горлова В.Г. у відмові звільнити з-під арешту належне йому майно та зобов`язати усунути порушення шляхом винесення постанови про зняття арешту з всього майна, яке належить ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 26.10.2020р. скарга прийнята до судового розгляду та призначено відкрите судове засідання.

02.10.2020р. від представника заінтересованої особи ОСОБА_3 - адвоката Левицької Ю.В. надійшли заперечення на скаргу, в яких вона заперечила проти задоволення скарги і зазначила, що рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 31.01.2020р., яке залишено без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 13.04.2020р., ОСОБА_2 було відмовлено в задоволенні позову про зняття арешту з майна, з яким він звертався до суду з аналогічних підстав. Крім того, відповідь начальника Хортицького ВДВС м.Запоріжжя від 25.10.2020р. про відмову у знятті арешту з майна повністю ґрунтується на вимогах чинного законодавства, оскільки зняття арешту буде чинити реальну загрозу щодо несплати ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини в майбутньому і неможливості забезпечення виконання рішення суду шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, оскільки таке майно може бути реалізовано ОСОБА_2 , що позбавить дитину належного утримання. Просить в задоволенні скарги відмовити.

Представник заявника - ОСОБА_1 в судовому засіданні скаргу підтримала повністю з викладених у ній підстав та просить її задовольнити. Додатково суду пояснила, що з приводу зняття арешту з майна ОСОБА_2 звертався з відповідною заявою до державного виконавця, але відповідь надана за підписом начальника ВДВС, хоча вирішити питання за його заявою повинен був державний виконавець, в провадженні якого перебуває виконавче провадження. Крім того, підставою для зняття арешту є відсутність заборгованості зі сплати аліментів, які є періодичними платежами. Накладання арешту на майбутнє суперечить чинному законодавству. Фактично з березня по т.ч. аліменти утримуються із заробітної плати боржника на підставі відповідної постанови державного виконавця. А звернення стягнення на майно боржника можливо у випадку, коли відсутні інші способи виконання судового рішення. Просить скаргу задовольнити.

Представник Хортицького ВДВС м.Запоріжжя в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, заперечення на скаргу не подав.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність зазначеної особи.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 - адвокат Левицька Ю.В. в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечила з підстав, викладених в письмових запереченнях, просить в її задоволенні відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представників заявника та заінтересованої особи, дослідивши матеріли справи, приходить до такого.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Примусове виконання судових рішень в Україні на даний час регулюється Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016р. (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.48,50 Закону №1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Відповідно до ст.56 Закону №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до ч.3 ст.59 Закону №1404-VIII у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно з пп.7 ч.4 ст.59 цього Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч.5 ст.59 Закону).

Відповідно до п.19 р.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, у день встановлення факту відсутності заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів виконавець зобов`язаний винести постанову про скасування заходів примусового виконання.

Порядок стягнення аліментів визначений ст.71 Закону №1404-VIII. Зокрема, відповідно до ч.2 цієї статті за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Відповідно до ч.4 ст.71 Закону виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця та повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Аналогічні положення містяться в п.4,5 р.ХVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5.

Також зазначено, що розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати, квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником, заяв та (або) розписок стягувача, інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості, інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, виконавець: виносить повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників, звертає стягнення на майно боржника, надсилає стягувачу письмове роз`яснення про право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинення кримінального правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів.

Відповідно до ч.1,5 ст.74 Закону №1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст.447-449 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Судом встановлено, що на даний час на виконанні державного виконавця Хортицького ВДВС м.Запоріжжя Білецької К.О. перебуває виконавче провадження ВП №51016617 з примусового виконання виконавчого листа №2/337/251/2016, виданого 14.03.2016р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.12.2015р. і до повноліття дитини.

Постановою старшого державного виконавця Хортицького ВДВС м.Запоріжжя Юрченко Н.С. від 23.04.2018р. було накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_2 .

Постановою державного виконавця Хортицького ВДВС м.Запоріжжя Білецької К.О. від 26.12.2019р. знято арешт з майна боржника ОСОБА_2 , який накладено постановою від 23.04.2018р., з посиланням на те, що станом на 30.11.2019р. заборгованість зі сплати аліментів у ОСОБА_2 відсутня.

Постановою державного виконавця Хортицького ВДВС м.Запоріжжя Білецької К.О. від 26.12.2019р. накладено арешт на нерухоме майно боржника ОСОБА_2 - квартиру АДРЕСА_1 , квартиру АДРЕСА_2 , з посиланням на забезпечення реального виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини.

Відомості про обтяження (арешт) нерухомого майна, яке виникло на підставі зазначеної постанови, внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Постановою державного виконавця Хортицького ВДВС м.Запоріжжя Білецької К.О. від 28.02.2020р. звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 у вигляді заробітної плати за місцем працевлаштування - ТОВ ЗНА «Лідер Електрик».

Згідно з розрахунком державного виконавця Хортицького ВДВС м.Запоріжжя Білецької К.О. від 10.11.2020р. заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 31.10.2020р. відсутня.

З цього ж розрахунку вбачається, що станом на 01.04.2019р., на 01.10.2019р., на 01.06.2020р. заборгованість також була відсутня.

Станом на 01.12.2019р. (фактично на момент винесення постанови про накладання арешту - 26.12.2019р.) сукупний розмір заборгованості становив 4510,76грн. при щомісячному нарахуванні 2784,88грн.

Станом на 01.05.2020р. сукупний розмір заборгованості по аліментам становив 6743,99грн.

За період з квітня 2019р. по лютий 2020р. аліменти сплачувались, але в меншому розмірі, ніж нараховано. З березня 2020р. аліменти сплачуються регулярно в повному обсязі.

В травні 2020р. повністю погашена заборгованість зі сплати аліментів в сумі 7852,99грн.

Листом начальника Хортицького ВДВС м.Запоріжжя №61221 від 15.10.2020р. ОСОБА_2 повідомлено про відсутність правових підстав для зняття арешту з нерухомого майна, накладеного постановою державного виконавця від 26.12.2019р. з посиланням на те, що арешт накладений з метою забезпечення подальшого виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та недопущення порушення прав дитини, враховуючи, що аліментні відносини мають триваючий характер.

З даною скаргою боржник ОСОБА_2 звернувся до суду 21.10.2020р. (згідно штампу на поштовому конверті), тобто з дотриманням встановленого законом 10-денного строку.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини даної справи, оцінивши наявні у справі докази, проаналізувавши вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість скарги ОСОБА_2 .

В даному випадку суд виходить з того, що виконавче провадження стосується виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, які є періодичними платежами і порядок стягнення яких визначається ст.71 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом цієї статті державний виконавець зобов`язаний щомісячно обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів і за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, може звернути стягнення на майно боржника, яке відповідно до ч.1 ст.48 Закону полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Тобто арешт майна боржника фактично є складовою частиною звернення стягнення на майно і може мати місце у випадку виникнення заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, як спосіб забезпечення реального виконання рішення.

При цьому, в ст.59 Закону та п.19 р.ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень прямо вказано на обов`язок державного виконавця зняти арешт з майна боржника у разі встановлення факту відсутності заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Так, за наданими суду документами, в межах зазначеного виконавчого провадження арешт на майно боржника ОСОБА_2 було накладено 23.04.2018р. у зв`язку з наявністю заборгованості за аліментами. Постановою державного виконавця від 26.12.2019р. арешт було знято у зв`язку з відсутністю заборгованості за аліментами станом на 30.11.2019р., хоча фактично вбачається, що заборгованість по аліментам була відсутня ще з 01.04.2019р., а станом на 26.12.2019р. вона становила 4510,76грн.

Однак в межах розгляду цієї справи суд не дає оцінку правомірності відповідних рішень та дій державного виконавця.

26.12.2019р. державний виконавець повторно виніс постанову про накладання арешту на майно боржника ОСОБА_2 , але лише на два об`єкти нерухомості, з посиланням на забезпечення реального виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини.

Зазначена постанова державного виконавця боржником ОСОБА_2 в установленому законом порядку - до начальника Хортицького ВДВС м.Запоріжжя чи до суду в порядку р.VII ЦПК України не оскаржувалась.

Як вже зазначалось вище, на момент винесення 26.12.2019р. державним виконавцем постанови про арешт майна боржника, сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів становив 4510,76грн.. В травні 2020р. заборгованість по аліментам була повністю погашена і станом на 01.06.2020р., а також на момент розгляду цієї скарги відсутня.

З березня 2020р. утримання аліментів здійснюється із заробітної плати боржника ОСОБА_2 за місцем його роботи ТОВ ЗНА «Лідер Електрик» на підставі постанови державного виконавця від 28.02.2020р. про звернення стягнення на заробітну плату боржника.

Отже, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що з 01.06.2020р. припинили існувати ті умови, які відповідно до ч.2 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для накладення арешту на майно боржника у виконавчих провадженнях зі стягнення аліментів.

Подальше існування такого арешту за відсутності заборгованості та наявності іншого реального способу виконання рішення суду не відповідає нормам чинного законодавства та порушує права боржника ОСОБА_2 як власника майна.

Разом з тим, незважаючи на свій обов`язок неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, обчислювати розмір заборгованості по аліментам щомісячно та у випадку отримання відомостей про погашення заборгованості по аліментам зняти арешт з майна боржника, державний виконавець Білецька К.О. таких дій не вчинила, чим порушення вимоги ст.18,59,71 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень та допустила протиправну бездіяльність.

Звертаючись із цією скаргою ОСОБА_2 фактично оскаржує бездіяльність державного виконавця щодо незняття арешту з нерухомого майна у зв`язку з відсутністю заборгованості за аліментам, але просить визнати протиправною бездіяльність начальника Хортицького ВДВС м.Запоріжжя Горлова В.Г. у відмові звільнити майно з-під арешту, що не відповідає нормам чинного законодавства та фактичним обставинам справи.

По-перше, відмова у вчиненні певних дій фактично є рішенням суб`єкта оскарження, а не бездіяльністю.

По-друге, начальник ВДВС в межах визначених ч.3 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» повноважень може зняти арешт з майна боржника у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, у випадку подання відповідної скарги.

Однак бездіяльність начальника ВДВС в частині його повноважень щодо здійснення контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконавчого провадження заявником не оскаржується.

При ухваленні цього рішення суд відхиляє доводи представника заінтересованої особи ОСОБА_3 про те, що зняття арешту з майна дозволить боржнику ОСОБА_2 розпорядитись нерухомим майном на свою користь і у випадку подальшої несплати аліментів буде втрачена можливість звернення стягнення на майно, оскільки, виходячи із завдань цивільного судочинства, суд здійснює захист лише порушених прав та інтересів осіб і не може приймати рішення на попередження подальшого (в майбутньому) порушення прав та інтересів особи.

По-друге, відчуження боржником належного йому майна за відсутності підстав для обтяження такого майна та отримання ним певного доходу є підставою для звернення стягнення на такий дохід відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження», тому жодним чином права стягувачки ОСОБА_3 та неповнолітньої дитини не порушуються.

Ст.451 ЦПК України визначено, що в разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, суд вважає необхідним визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Білецької Крістіни Олександрівни, яка полягає у не знятті арешту з нерухомого майна боржника ОСОБА_2 , накладеного постановою державного виконавця ВП №51016617 від 26.12.2019р. , та зобов`язати державного виконавця вчинити відповідні дії.

На підставі вищевикладеного, скаргу слід задовольнити частково.

Керуючись ст.19 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, ст.2,18,259-261,447-451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Білецької Крістіни Олександрівни, яка полягає у не знятті арешту з нерухомого майна боржника ОСОБА_2 , накладеного постановою державного виконавця ВП №51016617 від 26.12.2019р.

Зобов`язати державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Білецьку Крістіну Олександрівну зняти арешт з нерухомого майна боржника ОСОБА_2 , накладеного постановою державного виконавця ВП №51016617 від 26.12.2019р.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту цієї ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складений 13.11.2020р.

Суддя Н.А.Мурашова

10.11.2020