Справа № 932/1340/20
Провадження № 4-с/263/22/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі: головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Ничипорук А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції Дніпропетровській області Бутенко Оксани Миколаївни,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Бутенко О.М. щодо визнання неправомірними постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами боржника та зобов`язання вчинити певні дії.

Скарга обґрунтована тим, що в провадженні Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження № 29615442 щодо виконання виконавчого листа №2-1213 від 21.11.2008 року, виданого Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1400,00 грн. щомісяця.

Станом на 30.11.2019 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів становила 156651,80 грн., яка утворилась за період з 15.01.2008 р. по 30.11.2019 р. Постановою державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Бутенко О. М. від 21.12.2019 року ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно із виконавчим листом №2-1213 від 21.11.2008 року.

Вказав на те, що йому було невідомо про існування постанови про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, оскільки всупереч вимог Закону України «Про виконавче провадження», вказана постанова не була надіслана сторонам виконавчого провадження, постанову засобами поштового зв`язку не отримував, крім того повідомив, що номер його мобільного телефону є наявний в справі виконавчого провадження, проте про існування вказаної постанови дізнався лише під час зупинення його транспортного засобу співробітниками патрульної поліції та складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.3 ст. 126 КУпАП.

Окрім того,оскаржувана постанова порушує його конституційне право на працю, що виключає можливість заробляти собі нажиття. На теперішнійчас керування транспортним засобом є основним джерелом здобуття скаржником заробітку. В той же час, посвідчення водія на право керування транспортним засобом, 24.01.2020 р. було вилучено у скаржника поліцейським УПП в Дніпропетровській області при складанні відносно скаржника протоколу про адміністративне правопорушення, складеного на підставі оскаржуваної постанови. Таким чином, в результаті прийняття державним виконавцем 21.12.2019 р. постанови скаржник позбавлений можливості займатись перевезенням пасажирів.

В той же час, необхідно звернути увагу, що у 2016 році скаржник зареєстрував шлюб із громадянкою ОСОБА_3 , після чого у них у 2018 році народилась донька, а станом на день подання скарги вони разом з дружиною очікують на появу другої дитини. Крім того, від попередніх шлюбів його дружина ОСОБА_3 має ще двох дітей, таким чином, на його утриманні знаходяться четверо дітей від другого шлюбу.

На підставі вищевикладеного та керуючись п. 1 ч. 10 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», скаржник просив визнати неправомірною постанову державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Бутенко О.М. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування транспортним засобом у виконавчому провадженні №29615442 та зобов`язати державного виконавця поновити порушене право ОСОБА_1 на керування транспортними засобами.

Представник Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив.

Заявник ОСОБА_1 у попередні судові засідання декілька раз надавав заяви з проханням відкласти розгляд його скарги. У судове засідання, призначене на 16.11.2020 р. не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Згідно практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Принцип добросовісності передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність може розглядатися як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків. Добросовісність при реалізації прав і повноважень втілюється у неприпустимості зловживання правом, яку зазвичай виводять із конституційних положень, згідно з якими здійснення прав та свобод людини не повинне порушувати права та свободи інших осіб; заборони обходу закону, тобто ухилення від застосування обов`язкового правила шляхом використання легального засобу, але з негативними намірами, при цьому обхід закону передбачає свідоме створення суб`єктами права певного фактичного складу (чи утримання від його створення) з метою забезпечити щодо себе дію одного правового припису та/чи не допустити дію іншого.

Суд акцентує увагу заявника на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду із скаргою повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Оскільки ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд вказаної заяви, не скористався своїм правом подати додаткові докази або пояснення з цього приводу, з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, суд вважає можливим питання про видачу дублікату виконавчого листа вирішити на підставі наявних доказів, відповідно ч. 2 ст. 450 ПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Бутенко О.М. знаходиться виконавчий лист № 2-1213, виданий Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області 21.11.2008 р., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1400,00 грн. щомісяця.

21.12.2019 року державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Бутенко О.М. прийнято постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення боржником заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі за виконавчим листом № 2-1213, виданим 21.11.2008 року /а.с.12-13/.

Відповідно супровідного листа вказану постанову 21.12.2019 року було направлено ОСОБА_1 /а.с.11/.

24.01.2020 року відносно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 353531 за ч.3 ст. 126 КУпАП /а.с.8-9/.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 2 частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Згідно з частиною десятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях; розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Проте, посилаючись на те, що на сьогоднішній день ОСОБА_1 здійснює послуги з перевезення осіб в службі «Uber», жодного належного доказу працевлаштування у вказаній службі скаржник не надав, а тому суд позбавлений можливості прийти до висновку, що встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування.

Крім того, ОСОБА_1 не спростована інформація щодо наявності заборгованості зі сплати аліментів, не надано відомостей про розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом, або існування будь-яких інших підстав, передбачених ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» які виключають можливість застосування до боржника тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи наведене, принцип диспозитивності цивільного судочинства, розглядаючи скаргу в межах доводів та вимог заявника, суд не знаходить підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 258-261, 268, 447, 450, 451 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Бутенко Оксани Миколаївни - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її проголошення до Донецького апеляційного суду.

Суддя Л.Г. Шатілова