Справа № 137/930/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" листопада 2020 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Желіховського В.М.

секретаря судових засідань Голота О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Літин цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа Літинський районний сектор Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області про встановлення факту постійного проживання на території України,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Літинського районного суду Вінницької області із вказаною заявою мотивуючи її тим, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Дубова Літинського району Вінницької області.

Після закінчення військової служби в 1983 році приїхав на постійне місце проживання до с.Петродолинськ Овідіопольського району Одеської області і почав свою трудову діяльність.

Також факт того, що заявник працював постійно на території України починаючи з 1983 року підтверджується трудовою книжкою.

Заяву мотивує тим, що так як він втратив паспорт радянського зразка та своєчасно не оформив паспорта громадянина України у нього виникло багато проблем з документами.

Заявник письмово звернувся до керівництва Літинського районного сектору управління державної міграційної служби України у Вінницькій області.

На його звернення було відреаговано та надано відповідь за вих. №М-3/6/0524-20/0524/128/20 від 30.05.2020, відповідно до якої, згідно наданої ним інформації встановити його особу та належність до громадянства України не вбачається можливим.

Тому змушений звернутися до суду з вказаною заявою задля отримання паспорту громадянина України в Літинському районному секторі УДМС України у Вінницькій області.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити. Суду повідомив, що з моменту народження постійно проживає на території України. Невчасну заміну паспорту пояснив своєю халатністю.

Представник заявника адвокат Данилюк П.П. в судовому засіданні просив заяву задовольнити та встановити юридичний факт, оскільки вважає, що ОСОБА_1 має право на отримання паспорту громадянина України, адже постійно проживав на території України саме на момент проголошення незалежності і на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство».

Представник заінтересованої особи - Літинського РС УДМС України у Вінницькій області Заїка О.В. в судовому засіднні заперечив проти задоволення заяви, оскільки відсутні необхідні документи щодо отримання паспорту громадянина України.

Допитані в судовому засідання свідки ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 вказали, що знають заявника з моменту народження. Після повернення з служби в армії постійно проживав на території України. Тривалий час проживав с.Петродолинське Овідіопольського району Одеської області. Згодом переїхав до своєї матері в с.Дубова Жмеринського району Вінницької області. На даний час проживає в с.Горбівці Літинського району.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню.

Відповідно до свідоцтва про народження заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4) встановлено, що він народився в с.Дубова Літинського району Вінницької області.

Відповідно до військового білету НОМЕР_1 (а.с.5-6) ОСОБА_1 09.11.1980 р. призваний на військову службу.

Відповідно до Довідки ТОВ "Агрофірма Петродолинське" за №312 від 05.05.2020 р. (а.с.7) ОСОБА_1 дійсно працював в радгоспі ім. ХХУ з`їзду КПРС Овідіопольського району Одеської області і звільнений 24.07.1991 р. згідно наказу №57-к від 24.07.1991 р.

Відповідно до довідки Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області за №387 від 29.05.2020 р. (а.с.9) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно домової книги, дійсно зареєстрований з 23.11.1983 року за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Дубівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області за №130 від 27.05.2020 (а.с.10) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно проживав без реєстрації разом зі своєю мамою ОСОБА_4 в селі Дубова Жмеринського району Віннциької області та згідно архівної довідки №28 від 02.04.2020 року дійсно працював в КСП "Нива", СТОВ "Нива" с. Дубова Жмеринського району Вінницької області з 1992-1995 р.р. та в 2000 році.

Відповідно до Архівної довідки Дубівської сільської ради Жмеринського району Вінницької обалсті за №28від 02.04.2020 (а.с.11) зазначено відпрацьовані ОСОБА_1 людино-дні за 1992-1995 р.р. та 2000 р., а також розмір заробітної плати.

Відповідно до довідки Горбовецької сільської ради Літинського району Вінницької області за №169 від 02.06.2020 р. (а.с.12) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проживав та проживає без реєстрації разом зі своєю сестрою ОСОБА_3 в селі Горбівці Літинського району Вінницької обалсті з 2001 року по даний час та згідно трудової книжки НОМЕР_2 працював працівником ферми в СВК "Колос" с. Горбівці.

Факт того, що ОСОБА_4 постійно працював на території України починаючи з 1983 року підтверджується копією трудової книжки серія НОМЕР_2 від 01 грудня 1983 року.

Відповідно до копії листа Літинського районного сектору Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області (а.с.14) ОСОБА_1 роз`яснено порядок та процедуру встановлення та оформлення належності до громадянства України. Відповідно до ст. 293 ч. 1 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно ст. 293 ч. 2 п. 5 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. В узагальненні судової практики Верховного суду України "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 03.10.2017) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року (проголошення незалежності України) або станом на 13 листопада 1991 року (набрання чинності Законом № 2235/ІІІ). Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року, який має юридичне значення. Встановлення факту постійного проживання на території України потрібно заявнику для оформлення належності до громадянства України. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

В силу ст. 17 ЦК України (в редакції 1963 року) місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає. Ст. 1 Закону України «Про громадянство» визначає поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України»- громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Згідно пп. а, б п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001- встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті «а» цього пункту. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215/2001, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Судом встановлено факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно, безвиїзно, проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду та врахувавши показання свідків та враховуючи, що встановлення факту проживання на території України забезпечить реалізацію прав ОСОБА_4 , як громадянина України, тому з огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення даного факту.

На підставі ст.ст. 4, 12, 48, 76, 81, 256, 259, 263-268, 315 ЦПК України, керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995 року, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно, безвиїзно, проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів після проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.