Провадження № 2/127/3515/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Волошина С.В.,

за участю секретаря судового засідання Рудої В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позов мотивований тим, що між нею та відповідачем 20.05.2000 року був укладений шлюб, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 20.05.2000 року зроблено відповідний актовий запис №604. Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Остання проживає з позивачем і після розірвання шлюбу батьків проживатиме з матір`ю. Спільне життя подружжя не склалося, під час сумісного проживання виявилося, що вони мають несумісні характери та різні погляди на взаємовідносини між подружжям, по різному уявляють поведінку подружжя в сім`ї та сімейний уклад. За спільним рішенням понад рік тому вони припинили шлюбні відносини та спільне проживання. Позивач вважає, що шлюб фактично розпався, виникла необхідність його розірвати, що стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом, в якому просила шлюб розірвати, стягнути з відповідача на її користь судові витрати у виді судового збору в сумі 840,80 гривень та витрати на професійну правову допомогу в сумі 850,00 гривень.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.10.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи провести у порядку спрощеного позовного провадження з (повідомленням) викликом сторін.

11.11.2020 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти розірвання шлюбу не заперечив, просив позов задоволити. З приводу стягнення з нього судових витрат - просив стягнути з нього 50% судового збору, витрати на професійну правову допомогу просив не стягувати, оскільки, на його думку, додана позивачем до позовної заяви договір - квитанція №156 від 29.09.2020 року не містить повного обґрунтування витратна професійну правничу допомогу відповідно до вимог процесуального законодавства, не є по суті прибутково-касовим ордером.

Інших заяв по суті матеріали справи не містять.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила стягнути з відповідача судові витрати відповідно до норм ЦПК України.

Відповідач у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив судовий розгляд проводити за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, враховуючи зміст відзиву на позовну заяву, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами СК України щодо припинення шлюбу.

Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Судом встановлено, що 20.05.2000 року між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 ») та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 20.05.2000 року зроблено відповідний актовий запис №604 (а.с.4).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Інша дитина подружжя ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час розгляду справи є повнолітньою особою, що вбачається з копії свідоцтва про народження НОМЕР_2 (а.с.6).

Згідно п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України (254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін.

Досліджуючи вказані обставини, суд зважає на те, що примирення між подружжям неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача, позивач підтримує позовні вимоги, відповідач позов визнав, тому суд приходить до висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи викладене, зважаючи на визнання відповідачем позову, позивачу слід повернути з Державного бюджету 50% судового збору, сплаченого нею при поданні позову. Решту судового збору (50%) слід стягнути з відповідача на її користь.

З приводу витрат на професійну правову допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивачем на підтвердження понесення судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу подано до суду договір-квитанцію №156 від 29.09.2020 року, згідно якого адвокат Павлова В.Є. отримала від ОСОБА_1 850 гривень за надання правової допомоги по оформленню позовної заяви про розірвання шлюбу (а.с.7).

Надаючи оцінку зазначеному доказу суд вважає, що відповідачем доведено обставину отримання професійної правничої допомоги в межах даної цивільної справи, заявлений розмір витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору. За наведеного суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 850,00 гривень витрат на правничу допомогу, що полягала у написанні позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 104, 105, 112 СК України, ст.ст. 13, 141-142, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений 20.05.2000 року між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 ») та ОСОБА_2 , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 20.05.2000 року зроблено відповідний актовий запис №604.

Після державної реєстрації розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище « ОСОБА_1 »

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 420,40 гривень.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету судовий збір в сумі 420,40 гривень, сплачений відповідно до квитанції №0.0. від 30.09.2020 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 850,00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 16.11.2020 року.

Суддя: