Провадження № 2/752/7214/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.11.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Власенко В.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» про стягнення суми страхового відшкодування ,пов?язаного зі смертю потерпілого, -

в с т а н о в и в:

у червні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» суму страхового відшкодування, пов?язану зі смертю потерпілого внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, у розмірі 33 358,91 грн., а також судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 02.11.2019 року приблизно о 21 год. 30 хв. на 313 км. + 700 м. автомобільної дороги «Житомир - Могилів-Подільський» неподалік с. Березина Вінницької області сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mercedes-Benz» державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , який здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір позивача, в результаті чого остання загинула на місці пригоди. Постановою старшого слідчого ВСУ ГУНП у Вінницькій області від 28.12.2019 року закрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, у зв?язку із відсутністю в діях водія ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення. На момент вказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» згідно полісу обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ/5431059. 16.01.2019 року позивач через представника звернулась до відповідача із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявами про виплату страхового відшкодування, що складається з наступних виплат: 6 877 грн. - витрати на поховання, та 50 076 грн. моральної шкоди. 11.02.2020 року відповідачем надано відповідь про виплату суми страхового відшкодування у розмірі 28 476,50 грн., з яких 3 438,50 грн. - витрати на поховання, 25 038 грн. - моральна шкода згідно положень ст. 27.3 та 36.3 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», також зазначено про можливість утримання податків згідно податкового законодавства України.

13.02.2020 року відповідачем здійснено виплату страхового відшкодування на користь позивача шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у розмірі 3 438,50 грн. в якості відшкодування витрат на поховання та 20 155,59 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позивач зазначає, що відповідач безпідставно та всупереч вимогам закону відрахував 50% від суми належного страхового відшкодування у розмірі 56 953 грн. з посиланням на ст. 36.3 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також податок 19,5 %, внаслідок чого звернулась до суду за захистом порушеного права.

Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 9 червня 2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 липня 2020 року справу передано до Голосіївського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

У липні 2020 року представником відповідача подано відзив на позов, в якому зазначено з посиланням на постанову про закриття кримінального провадження від 28.12.2019 року про порушення пішоходом Правил дорожнього руху, внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода, що сталася 02.11.2019 року, та призвело до смерті матері позивача ОСОБА_3 . Зазначає, що згідно п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, зокрема дітям, у загальному розмірі 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку. Згідно п. 27.4 ст. 27 Закону страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам?ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред?явлення оригіналу свідоцтва про смерть, у розмірі, що не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку.

Відповідач посилається на положення п. 36.3 ст. 36 Закону в обґрунтування виплати розміру страхового відшкодування у розмірі 50%, вказуючи на відповідальність за заподіяння неподільної шкоди двох осіб - водія та пішохода ОСОБА_3 .

Також представником відповідача зазначено про правомірність утримання з суми моральної шкоди податку на доходи фізичних осіб та військового збору з огляду на положення розділу ІV Податкового кодексу України.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

2 листопада 2019 року приблизно о 21 год. 30 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем «Mercedes-Benz» державний номер НОМЕР_1 , рухаючись на 313 км. + 700 м. автомобільної дороги «Житомир - Могилів-Подільський», неподалік с. Березина Вінницької області, у напрямку м. Могилів-Подільський неподалік с. Березина Вінницького району, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , яка в невстановленому місці, справа наліво перетинала проїзну частину дороги. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці події.

3 листопада 2019 року слідчим відділом СУ ГУНП у Вінницькій області зареєстровано кримінальне провадження № 0000454 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України.

Постановою старшого слідчого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області Потребчука О.О. від 28 грудня 2019 року кримінальне провадження № 0000454 від 03.11.2019 року закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України, у зв?язку із відсутністю в діях водія ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 Кримінального кодексу України.

Зі змісту постанови слідчого про закриття кримінального провадження вбачається, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_3 під час наїзду отримала тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми тіла, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення і стоять у причинному зв?язку зі смертю останньої. Смерть ОСОБА_3 настала від сполученої травми тіла.

Згідно з висновком автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 804 від 10.12.2019 року, наїзд на пішохода ОСОБА_3 стався на смузі руху автомобіля «Mercedes-Benz» державний номер НОМЕР_1 . Водій автомобіля «Mercedes-Benz» державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 не мав технічної можливості попередити наїзд на пішохода ОСОБА_3 . У ситуації, яка склалася, в діях водія автомобіля «Mercedes-Benz» державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які б перебували у причинному зв?язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до вказаного вище висновку, пішохід ОСОБА_3 в даній дорожній ситуації повинна була діяти згідно вимог п 4.1, п. 4.4, п. 4.7, п. 4.14 розділу 4 Правил дорожнього руху.

Причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди стали порушення пішоходом ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього руху, внаслідок чого сталася смерть останньої.

На момент дорожньо-транспортної пригоди, тобто станом на 2 листопада 2019 року, діяв договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом № АМ/5431059, укладений між ОСОБА_2 та ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА», за яким страхова сума за шкоду, заподіяну життю і здоров?ю, становить 200 000 грн., франшиза дорівнює нулю.

23 січня 2020 року донька потерпілої ОСОБА_3 - ОСОБА_1 через свого представника звернулась до ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» із повідомленням про настання страхового випадку, заявами про виплату страхового відшкодування, в яких просила виплатити 50 076 грн. страхового відшкодування, пов?язаного із заподіянням моральної шкоди, та 6 877 грн. витрат на поховання.

Вказану подію визнано страховим випадком, у зв?язку із чим ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» видано наказ № 00325145 від 4 лютого 2020 року про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування в рахунок відшкодування витрат на поховання у розмірі 3 438,50 грн., та 25 038 грн. страхового відшкодування в рахунок відшкодування моральної шкоди, та складено страховий акт № 00325415 від 4 лютого 2020 року.

Листом ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» від 04.02.2020 року повідомлено представника позивача про часткове задоволення заяв про виплату страхового відшкодування, та виплат сум страхового відшкодування з урахуванням положень ст. 36.3 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 980 ЦК України передбачено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини в цій сфері регламентує, зокрема Закон № 1961-ІV «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - закон № 1961-ІV).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону № 1961-ІV).

Відповідно до статті 5 Закону № 1961-ІV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-ІV).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону № 1961-ІV).

Відповідно до пункту 33.1.4 статті 33 Закону № 1961-ІV у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Згідно з пунктом 35.1 статті 35 Закону № 1961-ІV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Закону № 1961-ІV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

За змістом частини другої ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до частини другої ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (чч. 1,2 ст. 1187 ЦК України).

За змістом положень абз. 1 п. 36.3 ст. 36 Закону № 1961-ІV, у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини.

Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18), від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18).

Оскільки шкода, пов`язана із смертю потерпілої ОСОБА_3 , була заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, суд виходить з того, що відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє страховика ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» від обов`язку відшкодувати шкоду.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що положення п. 36.3 ст. 36 Закону № 1961-ІV застосовуються до випадку взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, в результаті чого булло завдано шкоди іншим особам.

З цих підстав, суд відкидає доводи відповідача про те, що порушення потерпілою Правил дорожнього руху і наїзд на неї водієм транспортного засобу «Mercedes-Benz» державний номер НОМЕР_1 , є взаємопов?язаними, сукупними діями, внаслідок яких потерпілій завдано шкоду.

Також, суд відкидає доводи відповідача про застосування до даних правовідносин положень п.п. 164.2.14 ст. 164 та 168 Податкового кодексу України, виходячи з положень п.п. «а» п.п. 165.1.27 п. 165.1 ст. 165 та п.п. 1.7 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, відповідно до змісту яких до загального місячного (річного) оподаткованого доходу не включається, зокрема, сума страхової виплати, отримана платником податку за договором страхування від страховика - резидента. Звільняються від оподаткування військовим збором доходи, що згідно з розділом ІV Податкового кодексу України, не включаються до загального оподаткованого доходу фізичних осіб, крім доходів, зазначених у пунктах 165.1.2, 165.1.18, 165.1.25, 165.1.52 пункту 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України.

Якщо страхова виплата здійснюється страховою компанією у разі настання страхового випадку платнику податку - фізичній особі з додержанням вимог п.п. 165.1.27 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України, то вона не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу такого платника.

За змістом п. 27.3 ст. 27 Закону № 1961-ІV страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Згідно положень п. 27.4 ст. 27 Закону № 1961-ІV, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», мінімальний місячний розмір заробітної плати становить 4 173 грн.

Таким чином, розмір страхового відшкодування в рахунок відшкодування моральної шкоди за страховим випадком, що стався 02.11.2019 року, становить 50 076 грн., а в рахунок відшкодування витрат на поховання - 6 877 грн., загальний розмір страхового відшкодування становить 56 953 грн.

Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця у розмірі 33 358,91 грн. (56 953 грн. (загальна сума страхового відшкодування)-23 594,09 грн. (фактично виплачена сума страховою компанією).

Відповідно до ч.ч. 1-2, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 8 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом встановлено, що 20 травня 2020 року між позивачем та адвокатом Мелех Д.О. був укладений договір про надання правової допомоги, з приводу дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 02.11.2019 року, внаслідок якої загинула ОСОБА_3 .

Додатком № 1 до договору від 20.05.2020 року, плата за надані адвокатом послуги на виконання договору про надання правової допомоги становить 2 100 грн. за одну годину роботи.

Позивачем надано детальний розрахунок робіт (наданих послуг) від 20.05.2020 року та акт виконаних робіт від 27.05.2020 року, згідно яких на виконання договору про надання правової допомоги виконано наступне: здійснено правовий аналіз доказів у справі; опрацювання законодавчої бази, що регулює правовідносини між сторонами, формування правової позиції, здійснення аналізу судової практики; здійснено написання, підготовку та направлення позовної заяви.

Згідно квитанції № 52916177 від 27.05.2020 року, позивачем ОСОБА_1 здійснено оплату згідно договору про надання правової допомоги у розмірі 12 600 грн.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується розмір витрат позивача на правову допомогу у розмірі 12 600 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 183, 229, 265, 273, 280, 282 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» про стягнення суми страхового відшкодування, пов?язаного зі смертю потерпілого, - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (м. Київ, вул. Саксаганського, б. 70-А, ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) суму страхового відшкодування у розмірі 33 358 (тридцять три тисячі триста п?ятдесят вісім) гривень 91 копійку, витрати на правову допомогу у розмірі 12 600 (дванадцять тисяч шістсот) гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (м. Київ, вул. Саксаганського, б. 70-А, ) в дохід держави судовий збір у розмірі 840 (вісі мсот сорок) гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя