233 № 233/3681/20
27 жовтня 2020 року м. Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Левчук О.О.
при секретарі Ястребові А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка за правилами загального позовного провадження цивільну справу №233/3681/20 за позовною заявою
ОСОБА_1 , що мешкає за адресом: АДРЕСА_1
ОСОБА_2 , що мешкає за адресом: АДРЕСА_1 (зареєстрований за адресом: АДРЕСА_2 )
третя особа: Костянтинівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), юридична адреса: Донецька область м. Костянтинівка вул. Торецька, 285,
про виключення майна з опису та скасування арешту майна,
Обставини справи:
10.08.2020 позивачка ОСОБА_1 звернулася до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Костянтинівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про виключення майна з опису та скасування арешту майна.
Позовна заява вмотивована тим, що 14 липня 1999 року вона, ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2 , який був зареєстрований у відділі РАЦС м. Костянтинівки Донецької області, актовий запис №207.
За рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03.08.2016р. шлюб між ними було розірвано.
Під час проживання у шлюбі ними було придбано нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_3 , яка придбана 30.10.1999р. на підставі договору купівлі-продажу, правовстановлюючі документи оформлені були на ім`я відповідача.
Рішенням Костянтинівського міськрайонного сулу Донецької області від 21.11.2019р. у справі №233/3053/19 за її позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за нею - ОСОБА_1 визнано право приватної власності на квартиру, що розташована за адресом: АДРЕСА_1 .

Після цього, 24.01.2020р. для реєстрації права власності вона звернулася до державного реєстратора, яка внесла відповідний запис про право власності на вказану квартиру за нею. Однак, остання повідомила їй про обтяження вказаної нерухомості і надала відповідну інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відповідно до якої мається запис щодо: об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_4 ; тип обтяження: арешт нерухомого майна; р/н обтяження: 10500209 (35251453); зареєстровано: 17.11.2010; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 21095023, 11.11.2010 ВДВС Костянтинівського МРУЮ, Дев`яткіна; власник: ОСОБА_2 ; обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Костянтинівського МР управління юстиції; додаткові дані: заборонено відчужувати.

Із цього приводу вона звернулася до Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), однак їй усно відмовили у скасуванні арешту майна, ознайомленні із виконавчим провадженням і порадили звернутися до суду.

Вважає, що наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для нього порушує її права як власника, позбавляє можливості в повному обсязі користуватись та розпоряджатись майном на власний розсуд.

Просить суд, скасувати арешт майна, оголошення заборони на його відчуження, та виключити майно з опису, а саме квартири, розташованої за адресом: АДРЕСА_4 , що належить, їй, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 на підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21.11.2019р. справа №233/3053/19, що накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на йото відчуження, 21095023, 11.11.2010р. ВДВС Костянтинівського МРУЮ, та стягнути з відповідача на її користь документально підтверджені понесені судові витрати (зі сплати судового збору).

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19.08.2020 провадження по цивільній справі за позовом відкрито та призначено попередній судовий розгляд по справі у судовому засіданні на 15.09.2020 року.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15.09.2020 зазначену цивільну справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 06.10.2020 року.

Від позивачки та її представника до суду надійшла заява, в якій вони просять справу слухати без їх участі. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Не заперечують проти ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_2 та представник третьої особи Костянтинівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у судове засідання не з`явилися. Повідомлені належним чином про час та місце слухання справи, про причини неявки суду не повідомили, у зв`язку з чим зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, слідує, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

21.07.2019 року рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, задоволено. Поділено майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а саме: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , яка придбана 30.10.1999 року на підставі договору купівлі-продажу та автомобіль Geely MR-7151А, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 , який придбано 26.10.2012 року, шляхом визнання за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , права приватної власності на квартиру номер тридцять в будинку номер п`ятдесят вісім по АДРЕСА_1 , жилою площею 31,20кв.м., загальною площею 45,0кв.м.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №198232573 від 30.01.2020 року, мається запис щодо: об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_4 ; тип обтяження: арешт нерухомого майна; р/н обтяження: 10500209 (35251453); зареєстровано: 17.11.2010; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 21095023, 11.11.2010 ВДВС Костянтинівського МРУЮ, Дев`яткіна; власник: ОСОБА_2 ; обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Костянтинівського МР управління юстиції; додаткові дані: заборонено відчужувати.

Згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер запису про право власності 35251419 від 24.01.2020) вбачається, що квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_1 на підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21.11.2019 року на праві приватної власності.

З Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що 11.11.2010 року на підставі постанови державного виконавця Девяткіною Я.В. ДВС Костянтинівського міськрайонного управління юстиції про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на квартиру АДРЕСА_3 , де власником зазначено ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.2 ст.30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Нормами частин 1 та 2 ст.321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

Згідно до ст.391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном

Відповідно до п.5.1.4 Інструкції «Про проведення виконавчих дій», затвердженої наказом Міністерства юстиції України №74/5 від 15 грудня 1999р., стягнення звертається тільки на майно боржника, яке належить йому на праві приватної власності. Відповідно до ст.317 ЦК України право власності включає в себе право володіння, право користування та право розпорядження своїм майном.

У ст.55 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що арешт застосовується державним виконавцем для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.56 Закону України «При виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. В разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження,) накладеного на майно позивача, порушується її право власності, внаслідок чого вона позбавлена можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна, оскільки суду не надано доказів наявності стосовно неї виконавчого провадження, в якому вона є боржником.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» №6 від 27.08.1976 року, надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності.

Судом встановлено, що права позивача порушуються, оскільки вона не може розпорядитися належним їй майном через наявність арешту на це майно, за відсутності підстав для арешту, а тому права позивача підлягають судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Відповідно до ст.1 першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основних свобод людини, кожна сторона має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, у відповідності зі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.55, 56, 59, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.16, 316, 317, 319, 321 ЦК України, ст.ст.12, 13, 30, 76-89, 141, 258, 259, 263-265, 274-279, 280 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Костянтинівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про виключення майна з опису та скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт та заборону на його відчуження, та виключити майно з опису, а саме квартири, розташованої за адресом: АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 , на підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21.11.2019р. справа № 233/3053/19, що накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на йото відчуження Відділу державної виконавчої служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції від 11.11.2010р., в межах виконавчого провадження ВП №21095023.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Костянтинівка Донецької області (РНОКПП НОМЕР_4 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Костянтинівка Донецької області (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 840,80грн.

Заочне рішення може бути переглянуте Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складене в одному екземплярі в нарадчій кімнаті.

Суддя Костянтинівського

міськрайонного суду О.О. Левчук