Провадження №2/337/1292/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді Сидорової М.В.,

за участю секретаря Сабліної А.А.,

представника позивача Нечет О.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,

ВСТАНОВИВ:

19.06.2020р. до суду надійшов позов Комунального підприємства «Водоканал» (далі - КП «Водоканал») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою АДРЕСА_1 за період з 01.05.2016р. по 30.04.2020р. в загальній сумі 5765,67 грн.

Ухвалою суду від 24.06.2020р. у справі відкрито спрощене позовне провадження, справа призначена до судового розгляду з викликом сторін.

Ухвалою суду від 16.09.2020р. позовну заяву КП «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення було залишено без руху, а позивачу було надано строк п`ять днів з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків, які були виявлені після відкриття провадження у справі, зокремадля зазначення обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги заявлені до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги за адресою: АДРЕСА_1 .

23.09.2020р. до суду надійшла заява КП «Водоканал» про усунення недоліків в якій вказано, що в первісній позовній заяві була допущена помилка в адресі відповідачки, до заяви додано уточнену позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою АДРЕСА_2 за період з 01.05.2016р. по 30.04.2020р. в загальній сумі 5765,67 грн., посилаючись на те, що відповідачка проживає за зазначеною адресою, оплату за спожиті послуги вносить не в повному обсязі, в зв`язку з чим утворилась вказана заборгованість.

Ухвалою від 24.09.2020р. уточнену позовну заяву КП «Водоканал» прийнято до розгляду, продовжено розгляд справи, призначено судове засідання.

16.10.2020р. від відповідачки ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона в задоволені позову просить відмовити в повному обсязі за недоведеністю факту виникнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення через відсутності договірних відносин між сторонами, необґрунтованого розрахунку заборгованості, зокрема з урахуванням того, що в зазначеній квартирі ніхто не мешкає та послуги водопостачання не отримує, відсутністю первинних документів, на підставі яких обраховано заборгованість, а також просить застосувати строк позовної давності.

09.11.2020р. від КП «Водоканал» до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заву, в якій позивач наполягає на задоволенні позовних вимог та зазначає, що факт відсутності письмового договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, тобто не є підставою для невиконання зобов`язань. Відповідачка не зверталась до позивача із повідомленням про тимчасову відсутність або проживання зареєстрованих осіб за іншою адресою, не надавала підтверджуючих документів. Обставини її можливої відсутності за місцем реєстрації не можуть вплинути на розмір заборгованості. Обов`язок складання первинної бухгалтерської документації про здійснення господарської діяльності окремо за адресою відповідачки не передбачений діючим законодавством. КП «Водоканал» здійснює бухгалтерський облік господарської діяльності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку за пріоритетними сегментами: централізоване водопостачання, централізоване водовідведення. Відповідачка періодично вносила оплату за послуги підприємства в розмірі, що значно перевищував поточні нарахування, що свідчить про визнання нею свого боргу, тобто своїми діями переривала строк позовної давності.

10.11.2020р. відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні подала заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву в яких зазначила, що за місцем своєї реєстрації: АДРЕСА_2 вона не мешкає, послугами позивача за вказаною адресою не користується. Декілька років тому вона зверталась до позивача з письмовою заявою про те, що не знаходиться за місцем реєстрації, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , і на підставі її звернення КП «Водоканал» за вказаною адресою оформив на її ім`я особистий рахунок, на вказану адресу регулярно надходять рахунки позивача, які вона своєчасно оплачує. Вважає, що оскільки вона фактично за місцем реєстрації не мешкає, то позивач не повинен був нараховувати плати за послугу, яку вона фактично не отримує. Також зазначає, що обґрунтований розрахунок сум заборгованості відсутній, наполягає на застосуванні строку позовної давності, просить в задоволенні позову відмовити.

Представник позивача Нечет О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в уточненій позовній заяві та відповіді на відзив, просила позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив, просила в задоволені позову відмовити. Додатково пояснила, що квартира АДРЕСА_4 належить їй на праві власності, але вона в ній не мешкає, послугами позивача не користується, тому підстав для нарахування їй плати за вказані послуги немає.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачки, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.610-611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Частиною 1 ст.639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною та вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору

Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця діє є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004р., який діяв в період виникнення спірних правовідносин і втратив чинність з 01.05.2019р., а також Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 2189-VIII від 09.11.2017р., який введено в дію з 01.05.2019р., правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, мають ознаки зобов`язання, в силу яких споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004р., залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Пунктом 1 ч.1 ст.20 вказаного Закону передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.20 вказаного Закону, споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні.

Згідно зі ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004р., плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно з п.5 ч.2 ст.7, ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017р. (введений в дію з 01.05.2019р.), індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно з ч.3 ст.9 цього Закону дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п.11, 17 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630 (далі Правила №630), плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил.

Послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води.

Згідно з п.18 Правил №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно з п.20, 21 Правил №630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Згідно з п.29 Правил №630, споживач має право на зменшення розміру плати у разі, зокрема, тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Згідно з п.30 Правил №630, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Суд встановив, що згідно до статутних документів, основним видом діяльності Комунального підприємства «Водоканал» є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям м. Запоріжжя й області питної води та водовідведення, тому заявник в силу закону є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення.

Відповідно до відомостей Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 23.06.2020р. відповідачка ОСОБА_1 зареєстрована проживаючою у квартирі АДРЕСА_4 з 05.04.2007 року по теперішній час.

Квартира за адресою: АДРЕСА_2 , знаходиться в багатоквартирному житловому будинку та підключена до мережі централізованого водопостачання та водовідведення. Розрахунок за послуги водопостачання та водовідведення між споживачем ОСОБА_1 і обслуговуючою компанією КУ «Водоканал» обліковується за особовим рахунком № НОМЕР_1 .

Квартира індивідуальними засобами обліку спожитої холодної води не обладнана.

Згідно з розрахунком та довідкою КП «Водоканал» по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , за період з 01.05.2016р. по 30.04.2020р. мається заборгованість за послуги централізованого холодного водопостачання і водовідведення в сумі 5765,67 грн.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши сукупність наданих сторонами доказів в їх взаємозв`язку і достатності, їх належність та допустимість, суд вважає, що відповідачка ОСОБА_1 , місце проживання якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , і яка відповідно є споживачем комунальних послуг, в порушення вищевказаних норм діючого законодавства, неналежним чином виконувала свої зобов`язання за фактично існуючим між сторонами договором про надання житлово-комунальних послуг в частині внесення плати за надані послуги в установлені законодавством строки, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, стягнення якої позивач має право вимагати в судовому порядку.

При цьому, суд виходить з того, що квартира, в якій зареєстровано місце проживання відповідачки, знаходиться в багатоквартирному житловому будинку, який має єдину централізовану мережу водопостачання і водовідведення, ці послуги у зазначений період за вказаною адресою надавалися, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідачка до позивача не зверталась, факт отримання вказаних послуг відповідачкою не спростовано, за спожиті послуги нараховувалась помісячна плата, однак відповідачка здійснювала оплату нерегулярно та не в повному обсязі.

Водночас суд враховує, що між відповідачкою та КП «Водоканал» відсутній письмовий договір, але відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідачку обов`язку оплачувати надані їй послуги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року по справі № 12-153гс18.

Доводи відповідачки про безпідставність нарахування плати за водопостачання та водовідведення через те, що в квартирі ніхто не проживає, суд не приймає до уваги, оскільки відсутність мешканців в квартирі, не свідчить про те, що такі послуги в квартиру не надавались та ніким не споживались. ОСОБА_1 у спірний період була зареєстрована у вказаній квартирі, в судовому засіданні повідомила, що вказана квартира належить їй на праві власності, реєстрацію свого місця проживання не змінювала.

На час вирішення даного спору, матеріали справи не містять даних про реєстрацію місця проживання відповідачки (проживання) за іншої адресою.

Таким чином відповідачка, яка є учасником відносин у сфері житлово-комунальних послуг, не звільняється як користувач (власник) квартири від обов`язку оплачувати житло-комунальні послуги. Крім того, як вже зазначалось, відповідачка з приводу відсутності такої послуги до позивача не зверталась, факт отримання вказаних послуг не спростовано, за спожиті послуги нарахована плата, однак відповідачка оплату за таку послугу не здійснювала.

Також суд враховує, що відповідачка, як споживач, має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової її відсутності та відсутності членів її сім`ї, але лише при відповідному документальному оформленні.

Дані, що відповідачка зверталась до позивача з приводу її відсутності за зареєстрованим місцем проживання, а також відсутності інших мешканців у квартирі, матеріали справи не містять, тому підстави для здійснення перерахунку заборгованості за вказаний період з урахуванням відсутності мешканців в квартири, відсутні.

Перевіряючи розрахунок заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення, суд враховує, що нарахування такої плати здійснено відповідно до п.10, 17 Правил №630, за змістом яких плата за послуги у разі відсутності приладу обліку води нараховується за нормативами (нормами) споживання, тобто такі дії позивача є правомірними.

Нарахування за користування послугами водопостачання і водовідведення за відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 , у зв`язку з відсутністю в квартирі відповідачки приладів обліку води, проводилося за установленими нормативами (нормами) споживання та у відповідності до встановлених тарифів та кількості зареєстрованих осіб за адресою надання послуг.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за спірний період за особовим рахунком № НОМЕР_1 складений з чітким зазначенням нарахованих і сплачених сум окремо за кожен місяць, суми заборгованості наростаючим підсумком.

Доводи відповідачки про необґрунтованість розрахунку, оскільки надані позивачем документи на його підтвердження не є належними доказами, бо не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Положенню про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку, яке затверджено наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р., не є переконливими.

Так, суд перевіряє правильність обрахунку заборгованості виходячи з доказів наданих сторонами та враховує, що розрахунок являє собою звід даних, отриманих у результаті опрацювання інформації (нормативної та фінансової) про сплату споживачем плати за отримані послуги.

Доказів, які б спростовували цей розрахунок, відповідачкою не надано, тому суд приймає його за основу при винесенні судового рішення.

Однак судом встановлено, що позивач на свій розсуд здійснював зарахування сплачених відповідачкою коштів: на поточні платежі та погашення заборгованості за минулий період, а саме за період з 01.03.2015р. по 30.04.2016р. Зокрема, у жовтні 2019р. при наявності поточного платежу у розмірі 600,00грн., позивач зарахував сплачені відповідачкою грошові кошти в сумі 456,75грн. на погашення заборгованості за період з 01.03.2015р. по 10.04.2016р. Аналогічно у листопаді 2019р. та у січні 2020р. при наявності поточного платежу по 600,00 грн. на місяць, зараховано на погашення заборгованості за минулий період, а саме з 01.03.2015р. по 30.04.2016р., сплачені відповідачкою 451,97грн. та 451,97грн. відповідно.

Такі дії позивача суд вважає безпідставними, оскільки суду не надано доказів, які б дозволили встановити наявність підстав для зараховування сплачених відповідачкою коштів на погашення заборгованості минулого періоду, та вважає, що сплачені відповідачкою у жовтні 2019р.- січні 2020р. суми повинні бути зараховані як періодичні платежі.

Також суд враховує, що відповідачка ОСОБА_1 , заперечуючи факт надання їй позивачем відповідних послуг та свого обов`язку щодо їх оплати, заявила про застосування строку позовної давності до заявлених вимог.

Так, суд виходить з того, що згідно з ст.257 та ч.3 ст.267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.252-255 ЦК України.

Відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а також у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З огляду на те, що у сторін є фактичні договірні відносини, тобто не визначений інший, ніж встановлений у п.18 Правил №630 термін внесення платежів, саме з 21 числа кожного місяця, наступного за тим, в якому були надані відповідні послуги, починається прострочення оплати цих послуг, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожним місячним платежем.

Отже, у зв`язку з порушенням відповідачкою свого обов`язку по сплаті щомісячних платежів, позивач мав право заявити вимоги про їх стягнення в межах 3-річного строку позовної давності, перебіг якого повинен починатися з моменту настання строку сплати чергового щомісячного платежу, тобто в даному випадку з 21 числа місяця, наступного за розрахунковим, щодо кожного чергового щомісячного платежу.

Так, позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.05.2016р.

Плата за травень 2016р. повинна була внесена відповідачами до 20.06.2016р., у випадку несплати 3-річний строк позовної давності починається з 21.06.2016р. і скінчився відповідно 21.06.2019р. Аналогічно за іншими подальшими щомісячними платежами.

Оскільки з даним позовом позивач звернувся до суду 19.06.2020р., то він має право вимагати стягнення заборгованості, яка виникла за період з 01.05.2017р.

Виходячи з наданого позивачем розрахунку заборгованості, за період з 01.05.2017р. по 30.04.2020р. відповідачці була нарахована плата в загальному розмірі 5045,12 грн., сплачено 1943,30 грн., заборгованість становить 3101,82 грн. Саме вказану суму суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача.

Доводи представника позивача щодо переривання строку позовної давності, суд до уваги не приймає, оскільки, як вже зазначалось, з розрахунку заборгованості наданого позивачем вбачається, що відповідачкою у жовтні 2019р. - січні 2020р. дійсно сплачувались платежі у більшому розмірі від розміру нарахувань, але позивачем не надано суду доказів, які б дозволили встановити наявність підстав для зараховування сплачених відповідачкою коштів на погашення заборгованості минулого періоду, зокрема за період з 01.03.2015р. по 30.04.2016р., та переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) періодичних платежів.

Так, переривання перебігу позовної давності можливе лише добровільними діями боржника, однак як встановлено судом, позивач на свій розсуд здійснював зарахування сплачених відповідачкою коштів: на поточні платежі та погашення заборгованості за минулий період, а саме за період з 01.03.2015р. по 30.04.2016р., що є безпідставним.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.05.2016р. по 30.04.2017р. заявлені поза 3-річним строком позовної давності. Поважних причин пропуску цього строку позивачем не зазначено і судом не встановлено, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити частково.

Згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору пропорційно сумі задоволених вимог, а саме в розмірі 1130,88 грн. (з розрахунку: 3101,82 грн. х 100% : 5765,67 грн. = 53,80% від заявленої позивачем вимоги; 53,80% х 2102 грн. : 100 % = 1130,88 грн.)

Повний текст рішення складено 12.11.2020р.

Керуючись ст.15,16, 509, 525, 526, 530, 610, 611 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. №630, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,258,263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства «Водоканал» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_2 ) на користь Комунального підприємства «Водоканал» (, м.Запоріжжя, вул. Святого Миколая, 61, р/р НОМЕР_2 в ПАТ «ПУМБ») заборгованість за послуги централізованого водопостачання і водовідведення за період з 01.05.2017р. по 30.04.2020р. в сумі 3101 (три тисячі сто одна) гривна 82 копійки.

В решті позовних вимог Комунального підприємства «Водоканал» відмовити.

Стягнути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_2 ) на користь Комунального підприємства «Водоканал» (, м.Запоріжжя, вул.Святого Миколая,61, р/р НОМЕР_2 в ПАТ «ПУМБ») в рахунок повернення судових витрат по сплаті судового збору 1130 (одну тисячу сто тридцять) гривень 88 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В.Сидорова