Провадження № 2/470/227/20
Справа № 470/656/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді: Лященко В.Л., за участю секретаря Кравчук А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

02 жовтня 2020 року позивач АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 27180,16 грн.

Як на підставу позовних вимог вказано, що відповідач звернувся до ПриватБанку про надання кредитних послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 12.12.2012 року, згідно якої отримав кредит в розмірі 300 грн., який в подальшому був збільшений до 14700 грн., потім зменшений до 0 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Через неналежне виконання позичальником грошових зобов`язань станом на 14.09.2020 року утворилася заборгованість в сумі 27180,16 грн., яка складається з: 17521,89. заборгованості за тілом кредиту; 5011,88 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст.625 ЦК України; 4646,39 грн. нарахована пеня.

Ухвалою Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 28.10.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

У вказаній ухвалі позивачу на підтвердження заявлених вимог було рекомендовано надати до суду всі наявні докази щодо основної суми заборгованості відповідача, розрахунки нарахованих відсотків, пені, штрафів, тощо. Крім того, надати наявні документи, в яких зазначені основні умови кредитування (приєднання до Умов та правил договору), з якими його ознайомлено під розписку, зокрема, щодо відсоткової річної ставки, порядком повернення кредиту, а також надання інформації щодо наслідків невиконання зобов`язань. Також роз`яснені положення ст.367 ЦПК України відносно того, що докази, які не було подано до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Так, у поданій до суду письмовій заяві представник ПриватБанку просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Крім того, позивачем на виконання ухвали Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 28.10.2020 року у судове засідання надано документи аналогічні тим доказам, що містяться у справі. Інших додаткових доказів не надходило.

Від відповідача до суду надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу за її відсутності, заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

12.12.2012 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», на теперішній час акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», та відповідачем укладено договір б/н у вигляді анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно з умовами якого позичальник отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

В анкеті-заяві зазначено, що підписавши її відповідач надав свою згоду, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також те, що він ознайомився та погодився з договором надання банківських послуг до його укладення і згодний з його умовами, екземпляр якого отримав самостійно шляхом роздруківки з офіційного сайта www.privatbank.ua.

Позивач додав до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщені на сайті https://privatbank.ua/, підпис на яких позичальника відсутній.

Відповідно до розрахунку позивача, через неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань станом на 14.09.2020 року утворилася заборгованість в сумі 27180,16 грн., яка складається з: 17521,89. заборгованості за тілом кредиту; 5011,88 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст.625 ЦК України; 4646,39 грн. нарахована пеня.

Факт руху грошових коштів на картковому рахунку відповідача позивач підтвердив випискою за період з 12.12.2012 року по 01.03.2020 року (а.с.49-54), а також довідкою про видані відповідачу картки відповідно до укладеного між сторонами договору, під номером 572789 від 12.12.2012 року з терміном дії до травня 2016 року (а.с.11-12).

Виписка по рахунку згідно Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 №578/5, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі.

За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України).

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 638 цього ж Кодексу, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) викладено правову позицію про те, що Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений. Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного правового регулювання.

Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, про що визначено в статті 209 ЦПК України.

Зі статті 213 ЦПК України слідує, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі надані сторонами.

Матеріали справи не містять підтверджень того, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати пені, та саме у зазначених в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Роздруківка із сайту позивача Умов та правил надання банківських послуг, як і Витяг з тарифів банку, не можуть бути належними доказами, оскільки ці докази повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити відповідні зміни до умов та правил споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 по справі № 6-16цс15 і не спростовано позивачем при розгляді цієї справи.

За такого, додані до позовної заяви Витяг з тарифів банку, а також Умови та правила надання банківських послуг, суд розцінює як неналежний доказ.

Таким чином, вимога про стягнення заборгованості за пенею не підлягає задоволенню, оскільки як вже зазначалось вище, відповідач Умови та правила надання банківських послуг не підписував та вони не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. У заявці підписаній відповідачем, стягнення пені не передбачено, тому вимога в цій частині є безпідставною.

Між тим, підписана відповідачем анкета-заява при приєднання до умов кредитування, виписка по особову рахунку та довідка про зміну умов кредитування, є належними і допустимими доказами та підтверджують про наявність між сторонами кредитних відносин.

Однак, із змісту довідки про зміну умов кредитування та розрахунку заборгованості наданого Банком, вбачається, що відповідно до кредитного договору від 12.12.2012 року б/н, відповідач ОСОБА_1 отримала кредитну карту НОМЕР_1 , користувалася позиченими грошима, знімаючи готівку, які потім повернула у більшому розмірі (а.с.5-12).

За період користування кредитною карткою, ОСОБА_1 зняла кредитних коштів на загальну суму 9593,93 грн., проте поповнення здійснила на суму 44934,08 грн., що підтверджено позивачем у наданому розрахунку заборгованості за договором (а.с.5-10), тим самим повністю погасила заборгованість за основним зобов`язанням перед Банком.

Тобто Банк, станом на дату пред`явлення позову, розрахував суму боргу за простроченим тілом кредитом, без урахування повернутих грошей, що є неприпустимим.

З огляду на викладене, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за тілом кредиту стягненню не підлягає.

Щодо заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст.625 ЦК України, то суд виходить з того, що за статтею 13 ЦПК України одним із принципів цивільного судочинства є його диспозитивність, що передбачає розгляд справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що до нього не включено суми, добровільно сплачені відповідачем на погашення заборгованості за період з моменту укладення договору до 09.03.2019 року (останнього моменту сплати заборгованості), хоча загалом з моменту укладення кредитного договору відповідачем на користь Банку сплачено 44934,08 грн. заборгованості за тілом кредиту. (а.с.5-10).

При цьому, вже у розрахунку заборгованості станом на 14.09.2020 року взагалі не зазначені кошти добровільно сплачені відповідачем на погашення заборгованості (а.с.10).

Згідно виписки по рахунку ОСОБА_1 , Банком неодноразово в цей період здійснювалось списання пені та відсотків за використання кредитних коштів за ставкою 3,6% за відсутності на те підстав (а.с.49-54).

Відтак, розглядаючи справу у межах заявлених позовних вимог, за відсутності даних, яким чином розподілялись сплачені відповідачем кошти за попередній період, позивачем не доведено що станом на 14.09.2020 року заборгованість відповідача за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст.625 ЦК України, становила саме 4646,39 грн.

Крім того, суд не бере до уваги розрахунок позивача щодо заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит, оскільки цей розрахунок був зроблений з посиланням на 86,4, 43,2 та 42 відсотків річних, що не відповідає вимогам ст.625 ЦК України, якими встановлено право кредитора вимагати сплату з боржника простроченого грошового зобов`язання, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Як вище зазначалось, між сторонами відсутнє підписання про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, розрахунок зроблено без урахування того, що в цей період здійснювалось списання відсотків за використання кредитних коштів за ставкою 3,6% за відсутності на те підстав, а тому наданий доказ розрахунок заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит, є необґрунтованим, на підставі якого не можливо встановити точну суму заборгованості за відсотками.

Оскільки позивачем не доведено наявність основного зобов`язання в розмірі 17521,89 грн., не надано розрахунок про нарахування заборгованості за відсотками, який був би складений на підставі ст.625 ЦК України, з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми, тому не підлягають задоволенню також вимоги про стягнення з відповідача відсотків на підставі ч.2 ст.625 ЦК України.

Інших вимог щодо стягнення з відповідача суми штрафів та прострочених відсотків позивачем не заявлено.

З огляду на вищенаведене, позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають через їх недоведеність.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 19, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду, відповідно до статті 354 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (АТ КБ ПриватБанк), 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, , рахунок № НОМЕР_2 , МФО 305299

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , код НОМЕР_3 .

Рішення складено 17.11.2020 року.

Суддя В. Л. Лященко