Номер провадження: 22-ц/813/15/20
Номер справи місцевого суду: 509/2/16-ц
Головуючий у першій інстанції Кириченко П. Л.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі - Сороколет Ю.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», представника позивача Здоренка В.Є.

від відповідача ОСОБА_1 не з`явились,

переглянувши справу №509/2/16-ц за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про фінансовий лізинг за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 листопада 2016 року у складі судді Кириченко П.Л., -

в с т а н о в и в :

Позивач ТОВ «Порше Лізинг Україна», звернувшись 4 січня 2016 року до суду з вищеназваним позовом, просив за Договором про фінансовий лізинг №00010406 від 23 вересня 2014 року стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» заборгованість з основного боргу в сумі 69447,21 грн., збитки в сумі 669717,47 грн., штраф в сумі 1511,14 грн., пеню в сумі 4407,71 грн., 3% річних в сумі 1322,32 грн., інфляційні втрати в сумі 12086,02 грн., всього заборгованість в загальній сумі 758491,87 грн. та судові витрати (т.1 а.с.1-11).

Ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 січня 2016 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.100).

Відповідачем ОСОБА_1 письмових пояснень, заперечень суду першої інстанції не надано.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 листопада 2016 року позов задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» заборгованість за договором про фінансовий лізинг в загальній сумі 758491,87 грн. та судові витрати в загальній сумі 11377,38 грн. (т.1 а.с.217-218).

Висновок суду мотивовано тим, що 23 вересня 2014 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_1 укладеного Договір про фінансовий лізинг №00010406, за яким позивач зобов`язався передати відповідачу транспортний засіб, а відповідач зобов`язався прийняти транспортний засіб та сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення платежів на загальну суму 54000,00 доларів. ТОВ «Порше Лізинг Україна» свої зобов`язання виконав, натомість ОСОБА_1 допустив несплату щомісячного лізингового платежу за березень 2015 року на суму 21282,29 грн., за квітень 2015 року на суму 25386,34 грн., за травень 2015 року на суму 22778,58 грн., на надіслані йому нагадування не реагував, що згідно пункту 12.13 Договору привело до припинення договору.

Ухвалою судді апеляційного суду Одеської області від 25 січня 2017 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення суду.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 31 січня 2017 року справу призначено до розгляду.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 6 липня 2017 року провадження у справі зупинене до набрання законної сили рішенням в справі №755/4342/17 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Порше Лізинг Україна» про визнання недійсним договору про фінансовий лізинг (т.2 а.с.38-39).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19 грудня 2017 року провадження у справі відновлено (т.2 а.с.50-51).

Справу з апеляційного суду Одеської області передано до Одеського апеляційного суду у зв`язку з ліквідацією суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18 січня 2019 року справу прийнято до провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у недійсності договору про фінансовий лізинг в силу того, що договір ним не укладався, договір не посвідчено нотаріально, об`єкт лізингу по акту приймання-передачі не передавався, справу розглянуто за його відсутності.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Порше Лізинг Україна» заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що договір з ОСОБА_1 укладено, договір лізингоодержувачем виконувався внесенням щомісячних платежів, заборгованість за договором підтверджена, нотаріального посвідчення договір на час укладення не потребував (т.2 а.с.2-4).

Переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті вимог з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

Між товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» () та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) укладено Договір про фінансовий лізинг №00010406 від 23 вересня 2014 року, за яким об`єкт лізингу: транспортний засіб типу VW Touareg NF 3.0 1V6 TDI, рік виробництва: 2014, шасі: № НОМЕР_2 , двигун: № НОМЕР_3 , вартість об`єкту лізингу: 54000,00 доларів США; авансовий платіж 18900,00 доларів США, кількість лізингових платежів: 60, строк лізингу (місяців): 60; процентна ставка змінна відповідно до пункту 6.4.2 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу; усі платежі, що підлягають сплаті, повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку: 1) за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалентів в доларах США, визначених вище, відповідно до пунктів 6.3 та 2) відповідно до пункту 6.4.2 (якщо застосовуються) Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу. Лізингоодержувач придбаває об`єкт лізингу після завершення погодженого строку лізингу за купівельною ціною, визначеною лізингодавцем. Додатком до Договору про фінансовий лізинг є Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування) (т.1 а.с.12-24, 25-28).

4 вересня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. вчинено Виконавчий напис за реєстровим №1558 про повернення лізингоодержувачем ОСОБА_1 (ідентифікаційний код фізичної особи платника податку НОМЕР_1 ) на користь лізингодавця товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (ідентифікаційний код юридичної особи 35571472) об`єкта фінансового лізингу автомобіля марки Volkswagen Touareg NF 3.1 І V6 TDI, номер шасі: № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , вартістю 687437,95 грн., що був переданий у користування на підставі договору лізингу №00010406 від 23 вересня 2014 року та підлягає поверненню за невиплачені лізингові платежі в період з 16 березня 2015 року по 19 травня 2015 року, заборгованість станом на 19 травня 2015 року у розмірі 31206,76 грн. (т.1 а.с.48).

Об`єкт лізингу станом на дату звернення до суду з позовом позивачу не повернуто, заборгованість не сплачено.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23 березня 2017 року відкрито провадження в справі №755/4342/17 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про визнання недійсним Договору про фінансовий лізинг №00010406 від 23 вересня 2014 року Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2017 року позов ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про фінансовий лізинг залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 207 ЦПК України (т.2 а.с.25, 47).

Відповідно до частини 2 статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Згідно зі статтею 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини 1 статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі №6-2766цс17, від 19 жовтня 2016 року у справі №6-1551цс16, від 18 січня 2017 року у справі №6-648цс16 та в постанові Верховного Суду від 3 жовтня 2018 року у справі №288/383/15-ц.

Сторони договору ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_1 не додержались вимоги закону про обов`язкове нотаріальне посвідчення Договору про фінансовий лізинг №00010406 від 23 вересня 2014 року, що свідчить про його нікчемність.

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

Позовні вимоги ТОВ «Порше Лізинг Україна» обґрунтовані наявністю між сторонами договірних зобов`язань на підставі нікчемного договору. Позовні вимог ТОВ «Порше Лізинг Україна» про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу» задоволенню не підлягають, так як нікчемний договір не породжує для його сторін прав і наслідків по виконанню такого договору.

Правовідносини, які виникли між сторонами у справі на підставі нікчемного договору фінансового лізингу мають певні особливості, а саме: з моменту виникнення між сторонами у справі спірних правовідносин ОСОБА_1 користувався предметом лізингу (транспортним засобом), який належав на праві власності ТОВ «Порше Лізинг Україна».

Відповідно до статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у випадку неможливості такого повернення необхідно відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Отже у разі застосування реституції за нікчемним правочином лізингу, лізингодавець зобов`язаний повернути лізингоодержувачу сплачені ним платежі на виконання умов договору; лізингоодержувач у свою чергу, зобов`язаний повернути лізингодавцю майно, а саме об`єкт лізингу, яким він користувався.

Правовідносини за нікчемним договором фінансового лізингу на підставі якого відбулося фактичне користування відповідачем транспортним засобом позивача за своїм змістом є кондикційними.

Оскільки договір є нікчемним з моменту його укладення, то фактичний користувач предмета лізингу, який без достатньої правової підстави за рахунок власника предмета лізингу зберіг у себе кошти, які мав заплатити за весь час користування предметом лізингу, зобов`язаний повернути ці кошти власнику на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду дійшла таких правових висновків про застосування частини 1 статті 1212 ЦК України до правовідносин щодо фактичного використання майна без достатньої підстави у постанові від 23 травня 2018 року у справі №14-77цс18.

Отже, при застосуванні наслідків нікчемності договору фінансового лізингу, суд повинен повернути сторони договору в попереднє становище з урахуванням вищенаведеного.

У даній справі вимоги на підставі статті 1212 ЦК України не заявлено, тому питання наслідків нікчемності договору фінансового лізингу наразі не вирішується.

Договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі.

Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Договір фінансового лізингу із споживачем повинен виключати несправедливі умови і не допускати істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу.

Договір фінансового лізингу зі споживачем мають право укладати лише фінансові установи і лише після отримання відповідної ліцензії.

Недотримання вищевказаних умов для договору фінансового лізингу має наслідком його нікчемність або визнання судом недійсним.

При укладені між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_1 . Договору про фінансовий лізинг №00010406 від 23 вересня 2014 року не додержано вимоги закону про обов`язкове нотаріальне посвідчення, що має наслідком нікчемність договору.

Правові підстави для задоволення позову ТОВ «Порше Лізинг Україна» про стягнення заборгованості за договором лізингу відсутні.

Поряд з цим не приймаються доводи ОСОБА_1 про те, що договір не укладав, що в договорі його паспортні дані використані незаконним шляхом, підпис в договорі та додатках до нього сфальсифіковані тощо, так як дані обставини в даній справі не доведено. ОСОБА_1 звертався в суд з вимогою про визнання договору фінансового лізингу недійсним, однак судове рішення по суті вимог не прийнято, позов залишено без розгляду (справа №№755/4342/17).

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 листопада 2016 року скасувати.

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про фінансовий лізинг відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 листопада 2020 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова