Справа № 496/2550/20
Провадження № 2/496/1479/20
09 листопада 2020 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - Пендюри Л.О.
за участю секретаря - Богдан Ю.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін в залі суду м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Лікарняна аптека» про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та середнього заробітку за час затримки розрахунку,
Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь:
-заборгованість по заробітній платі за березень, квітень 2020 року у розмірі 9006 грн. 47 коп.;
-грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки у сумі 7015 грн. 68 коп.;
-моральну шкоду у розмірі 2000 грн, а також судові витрати по справі.
Свої вимоги мотивує тим, що вона 11 липня 2016 року була прийнята на роботу до КП «Лікарняна аптека» на посаду «фармацевт 7 розряду». 29 квітня 2020 року її було звільнено із займаної посади за власним бажанням. Після звільнення на її неодноразові звернення до відповідача, останнім їй не було сплачено заборгованість по заробітній платі та грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки. Крім цього, внаслідок вказаних неправомірних дій відповідача їй було завдано моральної шкоди, оскільки було погіршено її майновий стан, вона була позбавлена засобів для існування, у зв`язку з чим вона звернулася до суду із вказаною позовною заявою.
Позивачка у судове засідання не з`явилася, а від її представника надійшла до суду заява, в якій він вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, розглянути справу у його відсутність та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення у разі неявки відповідача.
Відповідач до судового засідання не з`явився, хоча був повідомлений про день слухання справи належним чином, відзив на позов не подав, а тому суд, приймаючи до уваги заяву представника позивачки, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України.
Приймаючи до уваги заяву представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 11 липня 2016 на підставі наказу № 15-к від 06.07.2016 року позивачку було прийнято на роботу до Комунального підприємства «Лікарняна аптека» на посаду «фармацевт 7 розряду», що підтверджується записом у трудовій книжці, виданій на її ім`я (а.с.5).
29 квітня 2020 року позивачку було звільнено із займаної посади за власним бажанням, відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю України, на підставі наказу № 26-к/тр, про що зроблено відповідний запис у її трудовій книжці (а.с.5).
З виписки по картці Акціонерного товариства «ПриватБанк» № НОМЕР_1 від 12.06.2020 року, вбачається, що позивачці станом на 12.06.2020 року було нараховано заробітну плату за період «березень-квітень» у сумі 5000 грн. із зазначеннями: «заробітна плата за першу половину березня 2020 року» та «заробітна плата за березень 2020 року» (а.с.7). Виходячи з чого заборгованість по виплаті заробітної плати відповідача за березень, квітень 2020 року перед позивачкою становить 9006 грн. 47 коп.
Згідно зі ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Враховуючи те, що заборгованість відповідача перед позивачкою підтверджується матеріалами справи, а тому суд вважає можливим стягнути її.
Крім цього, позивачка зазначає, що з моменту прийняття її на роботу і по день її звільнення, нею не використано 24 дні щорічної відпустки за які відповідач також з нею не розрахувався при звільненні.
Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки.
Відповідно до п. 2 розділу І та п. 7 розділу ІV Постанови Кабінету Міністрів України від 8.02.1995 р. №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Нарахування виплат за час щорічної відпустки, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців на відповідну кількість календарних днів року (за винятком святкових і неробочих днів). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.
Позивачка, відповідно до вказаних положень, долучила до позовної заяви розрахунок суми компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, згідно якого :
-період з травня місяця 2019 року - по квітень місяць 2020 року складає розрахунковий період для розрахунку компенсації за невикористані дні щорічної відпустки;
-сума заробітної плати за період з травня місяця 2019 року - по квітень місяць 2020 року становить 103772 грн. 74 коп. (сумарний заробіток за 12 місяців, згідно довідки про доходи позивачки);
-середньомісячна заробітна плата становить: 103772 грн. 74 коп. (сумарний заробіток за 12 місяців) : 355 календарних днів (з вирахуванням святкових і неробочих днів) = 292 грн. 32 коп.;
-компенсація за невикористані дні щорічної відпустки становить: 292 грн. 32 коп. (середньомісячна заробітна плата) х 24 (кількість днів невикористаної відпустки) = 7015 грн. 68 коп.
Дослідивши вказаний розрахунок, суд приходить до висновку, що він є обґрунтованим, а тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню компенсація за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 7015 грн. 68 коп.
Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.
Згідно до п. 2 розділу І та п. 8 розділу ІV Постанови Кабінету Міністрів України від 8.02.1995 р. №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів.
З долученого позивачкою розрахунку вбачається, що:
-середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є періодом з 29.04.2020 року по 30.06.2020 року;
-розрахунковим періодом є: лютий 2020 року - березень 2020 року;
-кількість робочих днів за період з 29.04.2020 року по 30.06.2020 року становить 40.
Суд становив, що вказаний розрахунок є вірним та розрахований відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 8.02.1995 р. №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», а тому позовні вимоги позивачки в частині стягнення з відповідача на її користь суми середнього заробітку за час затримки розрахунку на час звернення з позовом до суду обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Позивачка зазначає, що неправомірні дії відповідача призвели до погіршення її майнового стану, залишення сім`ї без засобів до існування, втрати нормальних життєвих зв`язків. Все це завдало їй моральних страждань, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 2000 гривень.
Право на компенсацію моральної шкоди - це можливість людини, якій заподіяно таку шкоду внаслідок порушення прав чи свобод, вимагати від порушника його обов`язку вчинити певні дії, спрямовані на усунення або ж послаблення в неї негативних психічних станів та процесів, викликаних (внаслідок цього порушення).
Оскільки, не виплата відповідачем позивачці заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористані дні щорічної відпустки призвела до погіршення її матеріального стану, залишення її без засобів до існування, призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків, а тому суд, керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості, враховуючи глибину та тривалість душевних страждань позивачки, вважає за можливе стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 2000 грн.
Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. 43 Конституції України, ст. ст. 47, 83, 116, 117, 237-1, 238 КЗпП України, ст. 24 ЗУ «Про відпустки», Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Лікарняна аптека» про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та середнього заробітку за час затримки розрахунку - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його отримання.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його отримання до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.
Суддя Л.О. Пендюра