Провадження № 2-о/234/949/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року

Краматорський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Михальченко А.О., за участю секретаря судового засідання Каліберди А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу 234/14601/20 за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, зацікавлена особа Управління пенсійного фонду України в м.Краматорську Донецької області,-

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Краматорського міського суду Донецької області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Свою заяву ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 26.07.2079 року їй було оформлено трудову книжку НОМЕР_1 . 12.01.1980 року вона змінила прізвище з дошлюбного « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_1 », у зв`язку з укладенням шлюбу. Станом на теперішній час вона досягла пенсійного віку, у зв`язку з чим звернулась до Управління пенсійного фонду в м.Краматорську для нарахування пенсії у встановленому законом порядку. В підтвердження трудового стажу ОСОБА_1 надала Управлінню належну їй трудову книжку. Однак, у нарахуванні пенсії їй було відмовлено у зв`язку з помилкою у прізвищі в трудовій книжці. Тому заявниця вимушена звернутися до суду. Просить визнати факт належності їй, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трудової книжки НОМЕР_1 , виданої 26.07.1979 року.

Заявниця ОСОБА_1 та її представникв судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Представник заінтересованої особи - Управління пенсійного фонду України в м.Краматорську Донецької області у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, винести рушення просила на розсуд суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, без участі сторін, так як про дату, час і місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

РОЗГЛЯНУВШИ МАТЕРІАЛИ СПРАВИ, СУД ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частиною першою та пунктом п`ятим частини другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пункт 6 частини першої ст.315 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Зі змісту зазначеної норми права, а також роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено наступні обставини.

Дошлюбне прізвище заявника - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 21.12.1960 року серія НОМЕР_2 .

Після укладення шлюбу, зареєстрованого 12.01.1980 р. Відділом РАЦС Київського району м. Донецька, актовий запис №29, заявник змінила прізвище на « ОСОБА_1 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_3 .

26.07.1960 року, при прийомі на роботу, їй було оформлено трудову книжку НОМЕР_1 , де прізвище, ім`я та по-батькові заявника вказані російською « ОСОБА_3 ». Як вбачається з копії трудової книжки, після зміни прізвища, в трудову книжку заявника внесені зміни, а саме: на сторінці №1 трудової книжки закреслено рискою прізвище « ОСОБА_3 » та вписане нове прізвище російською « ОСОБА_9 » та на внутрішній стороні обкладинки трудової книжки зроблений відповідний запис російською мовою про зміну прізвища.

В паспорті громадянки України серії НОМЕР_4 , виданого Будьонівським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області від 25.07.1998 року, зазначено прізвище, ім`я та по-батькові заявниці українською мовою « ОСОБА_1 ». Названим паспортом, який підтверджує її особу, заявник користується і на даний час, і ним вона користувалася на час внесення змін до належної їй трудової книжки, що свідчить про фактичне допущення помилки в написанні її ім`я та по-батькові в правовстановлюючому документі.

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , оформленої на ім`я російською « ОСОБА_9 », заявник працювала у період 09.10.1996-12.09.2000 року у ВАТ «М`ясокомбінат», записи 14-19 трудової книжки, 03.10.2002-01.11.2007 року - у ТОВ Донецькшахтометробуд», записи 21-21 трудової книжки, 11.10.2011-10.06.2015 року - у КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м.Донецька», записи 22-27 трудової книжки.

Індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 , згідно наданих заявником копій Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України, співпадають з аналогічними відомостями, які містяться у трудовій книжці НОМЕР_1 на ім`я російською « ОСОБА_9 ».

Таким чином, вбачається факт допущення описки при оформленні на ім`я заявниці трудової книжки НОМЕР_1 .

Згідно з листом Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 Цивільно-процесуального кодексу України (в попередній редакції) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Встановлення факту належності заявниці вищеназваної трудової книжки потрібно їй для нарахування пенсії.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги заявника є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 13, 76-81, 83, 95, 247, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 316, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 ,про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, зацікавлена особа Управління пенсійного фонду України в м.Краматорську Донецької області - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Донецька, Донецької області, трудової книжки НОМЕР_1 , складеної 26.07.1979 року на ім`я російською « ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Краматорського міського суду А. О. Михальченко