Справа № 415/508/20
Провадження № 2/415/683/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганької області у складі:

головуючого судді Луньової Д.Ю.,

за участю секретаря Гавриленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в кому просила: встановити факт її постійного проживання на час відкриття спадщини з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіком - ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 квартири АДРЕСА_2 .

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що її чоловік - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя заповіт ним складений не був. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, яка складалася із ј квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Позивач вважала, що спадкове майно вона фактично прийняла у спадщину як дружина спадкодавця, так як на момент смерті чоловіка постійно проживала разом з ним, ставши власником 1/4 квартири.

Відповідачі - є синами позивача та померлого ОСОБА_5 співвласниками квартири на ј частину якої просить визнати право власності в порядку спадкування за законом позивач та з заявами про відкриття спадщини до нотаріуса не зверталися

Коли позивач звернулася до приватного нотаріуса Лисичанського міського нотаріального округу Рибоваловою О.В. за отриманням свідоцтва про право на спадщину, нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2/02-31 від 21.01.2020 р., яку мотивував тим, що на час відкриття спадщини вона не проживав разом із спадкодавцем та у встановлений законом строк не подала заяву про прийняття спадщини.

Позивач стверджувала, що зараз, будучи спадкоємцем після смерті чоловіка, вона не може реалізувати своє право на одержання свідоцтва про право на спадщину на 1/4 частки квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

На думку позивача, вищенаведене свідчить про те, що спірне майно належало на день смерті її померлому чоловіку і вона спадщину після його смерті прийняла фактично, а тому і просила її позов задовольнити.

У судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з огляду на викладене у позовній заяві.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, надали суду заяви в яких позов визнали та просили слухати справи за їх відносутності.

За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та письмові докази в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд приходить до висновку ухвалити у даній справі рішення про задоволення позову ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Так, судом встановлено:

З свідоцтва про смерті серії НОМЕР_1 (а.с. 10), що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що був складений актовий запис № 583.

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.11), що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували в зареєстрованому шлюбі (актовий запис № 1048).

З свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_3 від 05.08.2003 р., виданого Відділом по обліку, розподілу, обміну та приватизації житлової площі Лисичанської міської ради № 475 від 05.08.2003 р.(а.с.12) квартира за адресою АДРЕСА_4 належить на прав спільної сумісної власності ОСОБА_1 та членам її сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних частках.

З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб станом на 08.05.2018 р. № 2092 від 22.01.2020 р., виданої Управлінням адміністративних послуг Лисичанської міської ради Луганської області (а.с. 16) та довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб станом на 21.01.2020 р. № 2026 від 21.01.2020 р., виданої Управлінням адміністративних послуг Лисичанської міської ради Луганської області (а.с. 17) ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 з 26.12.2018 р. по день смерті, ОСОБА_1 зареєстрована за зазначеною адресою з 26.12.2018 року.

З довідки від 25.01.2020 р., виданою головою вуличного комітету № 167 Лисичанської міської ради (а.с.26) встановлено, що на момент чоловіка - ОСОБА_4 , ОСОБА_1 проживала з ним за адресою: АДРЕСА_6 .

Приватний нотаріус Лисичанського міського нотаріального округу Луганської області Рибовалова О.В. на звернення позивача з метою отриманням свідоцтва про право на спадщину видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2/02-31 від 21.01.2020, яку мотивувала тим, що на час відкриття спадщини позивач не проживала разом із спадкодавцем та у встановлений законом строк не подала заяву про прийняття спадщини.

Крім того, на запит суду приватний нотаріус Лисичанського міського нотаріального округу Луганської області Рибовалова О.В. повідомила, що 21.01.2020 р. до неї звернулася ОСОБА_1 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого чоловіка ОСОБА_4 , однак останньою були пропущенні строки для прийняття спадщини та немає факту прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК. А тому нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Інші особи з заявами про прийняття спадщини або видачу свідоцтва про спадщину до неї не звертались (а.с. 54)

Згідно з відповіді, отриманої на запит суду з Лисичанської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 180/01-09 від 22.04.2020 р. (а.с.48-50) вбачається, що згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 60027684 станом на 17.04.2020 р. та алфавітних книг обліку спадкових справ у Лисичанській державній нотаріальній конторі спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 не заводилась.

Також, з відповіді на запит суду Лисичанською міською радою надано відповідь за № 1354/01-16 від 09.04.2020 р. (а.с.44), що згідно даних електронного реєстру територіальної громади міст Лисичанськ, Новодружеськ, Привілля місце проживання ОСОБА_4 станом на 08.05.2018 р. зареєстровано за адресою: АДРЕСА_5 ; за зазначеною адресою зареєстровано місце проживання ОСОБА_1 .

Доказів, які слід було б відхилити, судом не встановлено.

Враховуючи зміст заявлених вимог, суд приходить до висновку про необхідність аналізу наступних правових норм.

У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності.

У ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Зважаючи на ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

З огляду на ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У ч. 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

За правилами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виходячи зі змісту ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (у редакції, чинній на час смерті спадкодавця, тобто 26.09.2016), місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи,заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Статтями 293, 315 ЦПК України визначено, що судом може бути встановлено факти, що мають юридичне значення, тобто такі, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 6 ст. 294 ЦПК України у разі наявності спору про право, встановлення факту, що має юридичне значення, повинно розглядатися у порядку позовного провадження.

З огляду на позицію, висвітлену у п. 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 №24-753/0/4-13, відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

З урахуванням проаналізованих правових норм в розрізі встановлених обставин у справі суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_4 за життя заповіту не склав. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на 1/4 частки квартири за адресою: АДРЕСА_4 . Позивачка є спадкоємицею першої черги та на час смерті постійно проживала разом з померлим чоловіком за адресою: АДРЕСА_7 та зареєстрована й проживає за зазначеною адресою й на теперішній час. Спірна квартира належить на праві спільної сумісної власності у рівних частках позивачці, її померлому чоловікові та відповідачам, які є також спадкоємцями першої черги. Позивачка звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про спадщину, однак їй було відмовлено. Інші спадкоємці першої черги - відповідачі, не були зареєстровані за однією адресою зі спадкодавцем, з заявами про прийняття спадщини не звертались. Спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 не заведена.

Відповідно до наданих суду письмових доказів спадкодавець на момент смерті був власником спірних 1/4 частини квартири.

З огляду на вказане та те, що позивач прийняла спадщину за законом після смерті її чоловіка шляхом постійного проживання з померлим на момент його смерті, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 набула у власність в порядку спадкування 1/4 частки квартири загальною площею 63,60 кв.м, житловою площею 37,60 кв.м,, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 .

Суд визнає, що оскільки позивач вичерпав можливість оформити свої спадкові права у нотаріальному, позасудовому, порядку, його невизнане право на частину спадкового майна слід захистити та визнати за ним право власності на спірні 1/4 частину квартири.

На підставі викладеного, ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 13, 41, 55, 58 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 321, 381, 392, 1217, 1218, 1223, 1225, 1258, 1261, 1268-1270, 1296-1298 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 81, 89, 247, 263-265, 273, 293, 294, 315, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини з померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 з ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_5 .

Визнати за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 чоловіка ОСОБА_4 на 1/4 частку квартири, загальною площею 63,60 кв.м, житловою площею 37,60 кв.м,, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Луганського апеляційного суду або через Лисичанський міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Д.Ю. Луньова