Постанова

Іменем України

04 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 545/1631/19

провадження № 61-22095св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Калараша А. А. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Петрова Є. В., Фаловської І. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - Заворсклянська сільська рада Полтавського району Полтавської області,

третя особа - Полтавська районна державна нотаріальна контора,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Полтавського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року у складі колегії суддів:

Триголова В. М., Дорош А. І., Лобова О. А.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області, третя особа - Полтавська районна державна нотаріальна контора,про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування.

Позов мотивовано тим, що рішенням восьмої сесії шостого скликання Заворсклянської сільської ради від 29 грудня 2011 року надано дозвіл на виготовлення технічної документації по безоплатній передачі в приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки, що розташована біля його будинку на

АДРЕСА_1 , загальною площею 1, 47 га, а саме: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства - 1,22 га.

ОСОБА_3 не завершив процедуру приватизації земельної ділянки у зв'язку зі смертю.

Спадкоємцями першої черги за законом є дружина - ОСОБА_1 та дочка - ОСОБА_2 , які у встановлений законом строк звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується відповідними свідоцтвами про прийняття спадщини.

Разом із тим, право на продовження процедури приватизації земельних ділянок не увійшло в спадкову масу, у зв`язку з чим позивачі 18 квітня 2019 року звернулися до Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області із заявою про надання дозволу на завершення приватизації земельної ділянки після смерті ОСОБА_3 .

Листом Заворсклянської сільської ради від 17 травня 2019 року № 06-11/394 позивачам відмовлено у завершенні процедури приватизації.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили суд визнати за ними право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючих документів у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з рішенням восьмої сесії шостого скликання Заворсклянської сільської ради від 29 грудня 2011 року на земельну ділянку загальною площею 1,47 га на АДРЕСА_1 , а саме: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд - 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства - 1,22 га.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 10 вересня

2019 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючих документів у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з рішенням восьмої сесії шостого скликання Заворсклянської сільської ради від 29 грудня

2011 року на земельну ділянку загальною площею 1,47 га на

АДРЕСА_1 , а саме: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд - 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства - 1,22 га.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спадкодавець ОСОБА_3 розпочав приватизацію земельної ділянки, однак не встиг оформити право власності на неї, а тому вимоги позивачів про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому суд першої інстанції посилався на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі

№ 14-652цс18.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Полтавського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10 вересня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

У задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із того, що після отримання дозволу на виготовлення технічної документації по безоплатній передачі в приватну власність земельної ділянки, спадкодавець не виконав подальших дій для приватизації, зокрема, технічна документація на земельну ділянку не виготовлялася, межі земельної ділянки в натурі не визначалися, із суміжними землевласниками та землекористувачами не погоджувалися, рішення органом самоврядування про затвердження технічної документації не виносилося. У зв`язку з чим, на думку апеляційного суду, відсутні підстави вважати, що спадкоємці набули права на завершення приватизації землі.

Крім того, після успадкування будинку, позивачі мають переважне право на приватизацію земельної ділянки, на якій розташований цей будинок, та не позбавлені права звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування з клопотанням про передання безоплатно у власність земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення технічної документації по приватизації землі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

05 грудня 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Полтавського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року, в якій просять оскаржувану постанову скасувати та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 18 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи з Полтавського районного суду Полтавської області.

У січні 2020 року матеріали цивільної справи № 545/1631/19 надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 02 жовтня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції повно та всебічно не дослідив обставини, що мають значення для справи, не звернув належної правової уваги, зокрема на те, що спадкодавцю у визначеному законом порядку було надано дозвіл на виготовлення технічної документації, що свідчить про початок процедури приватизації.

Судом апеляційної інстанції порушено норми статті 1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Висновок суду апеляційної інстанції про те, що спадкоємці не набули права на завершення приватизації землі, є помилковим та суперечить правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 14-652св18, а також у постанові Верховного Суду від 13 червня

2018 року у справі № 128/1911/15-ц, згідно з яким у разі, коли громадянин, що висловив волю на приватизацію земельної ділянки, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати завершення такої приватизації.

Доводи інших учасників справи

У січні 2020 року Заворсклянська сільська рада Полтавського району Полтавської області подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду - без змін.

Відзив мотивовано законністю оскаржуваного судового рішення, ухваленого із дотриманням норм процесуального та матеріального права, оскільки спадкодавець за життя не скористався своїм правом на безоплатну приватизацію, не виготовив технічну документацію, у зв`язку з чим у спадкоємців також відсутнє право на спірну земельну ділянку.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

13 грудня 2011 року ОСОБА_3 звернувся до Заворсклянської сільської ради Полтавського району з заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації по приватизації земельної ділянки площею 1,47 га, а саме: 0,25 га для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд на АДРЕСА_1 та 1,22 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 24).

Рішенням восьмої сесії шостого скликання Заворсклянської сільської ради

від 29 грудня 2011 року надано дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення технічної документації по безоплатній передачі в приватну власність земельної ділянки, що розташована біля його будинку на АДРЕСА_1 загальною площею 1,47 га, а саме: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства - 1,22 га із відповідними планами-схемами земельної ділянки (а.с. 19-21).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

Спадкоємцями першої черги після померлого ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом, виданими Полтавською районною державною нотаріальною конторою (а.с. 11-14).

18 квітня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Заворсклянської сільської ради Полтавського району про надання дозволу на завершення приватизації та одержання правовстановлюючих документів у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 на земельні ділянки на АДРЕСА_1 загальною площею 1,47 га, процедура приватизації яких розпочата відповідно до рішення восьмої сесії шостого скликання Заворсклянської сільської ради від 29 грудня 2011 року

(а. с. 25).

Листом Заворсклянської сільської ради Полтавського району від 17 травня

2019 року № 06-11/394 позивачам роз`яснено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами та їх право на звернення до сільської ради з відповідним клопотанням (а.с. 26).

12 червня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 видано свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться на

АДРЕСА_1 (а.с. 13, 14).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»

№ 460-ІХ від 15 січня 2020 року, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року).

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, врахувавши аргументи, викладені у відзиві, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Оскаржуване судове рішення не відповідає вказаним вимогам закону.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини відповідно до статті 1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України.

ЗК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України.

Разом із тим, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду

від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, від 17 квітня

2019 року у справі № 723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 554/1195/17, що свідчить про сталість судової практики у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки.

Таким чином, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкодавці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкодавцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації.

Аналіз норм права, що регулюють спірні правовідносини, свідчить про те, що початком процедури безоплатної приватизації земельної ділянки є звернення громадянина, зацікавленого у такій приватизації, до відповідного компетентного органу (органу місцевого самоврядування) із заявою про отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Так, зокрема, статтею 118 ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), якою передбачено порядок безоплатної приватизації земельної ділянки громадянами, встановлено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Встановивши, що спадкодавець ОСОБА_3 звернувся до Заворсклянської сільської ради Полтавського району з заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації по приватизації земельної ділянки площею 1,47 га, крім того, отримав дозвіл на виготовлення технічної документації по безоплатній передачі в приватну власність земельної ділянки, що підтверджується рішенням восьмої сесії шостого скликання Заворсклянської сільської ради

від 29 грудня 2011 року, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що спадкодавець розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, проте не завершив її у зв`язку зі смертю, а тому право на завершення приватизації мають його спадкоємці.

Особливістю звернення до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок є те, що позивач вправі порушувати питання про визнання майнового права, набутого спадкодавцем за життя, тобто особистого майнового права спадкодавця.

Колегія суддів зауважує, що предметом спору у цій справі є визнання права на завершення приватизації земельну ділянку у порядку спадкування, приватизація якої була розпочата, проте не завершена за життя спадкодавця.

Оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 , який за життя розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, то вважається, що позивачі набули права на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали ОСОБА_3 на підставі статей 1216 та 1218 ЦК України.

Таким чином, до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Це право не залежить від наявності у спадкоємців особистого права на приватизацію землі, як помилково вважав апеляційний суд.

На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про те, що наявні правові підстави для визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом права на завершення приватизації спірної земельної ділянки.

Апеляційний суд не навів обґрунтованих мотивів на спростування висновків суду першої інстанції, покладених в основу рішення, та доказів у справі і помилково скасував законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції, яке ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального права та без порушень норм процесуального права.

У зв`язку із наведеним, Верховний Суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції не відповідає нормам матеріального права, у зв`язку з чим таке рішення не може вважатися законним і підлягає скасуванню із залишенням у силі рішення суду першої інстанції на підставі статті 413 ЦПК України, як помилково скасованого.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Ураховуючи, що апеляційний суд помилково скасував рішення суду першої інстанції, яке відповідає вимогам закону, постанова Полтавського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10 вересня

2019 року.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до положення підпункту в) пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України резолютивна частина постанови суду касаційної інстанції складається, зокрема, із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

При поданні касаційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було сплачено по 768,40 грн судового збору кожною, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, тому вказана сума коштів підлягає стягненню з Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської областіна їх користь, оскільки колегія суддів задовольняє касаційну скаргу, скасовує судове рішення апеляційного суду та залишає у силі рішення суду першої інстанції, яким було задоволено позовні вимоги.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Полтавського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року скасувати та залишити в силі рішення Полтавського районного суду Полтавської області

від 10 вересня 2019 року.

Стягнути з Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської областіна користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 768,40 грн.

Стягнути з Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської областіна користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 768,40 грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий А. А. Калараш

Судді: А. І. Грушицький

Є. В. Петров

І. М. Фаловська

С. П. Штелик