Провадження № 2/522/5168/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Бойко А.В.

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи ОСОБА_4 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі 01.07.2020 року звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , за участю третьої особи ОСОБА_4 про стягнення боргу у розмірі 2 683 743,48 грн. на користь ОСОБА_2 та у розмірі 2 677 958,65 на користь ОСОБА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач ОСОБА_5 05.06.2019 року уклав договір позики, відповідно до якого позичив ОСОБА_3 суму в розмірі 100 000 дол. США, з нарахуванням 10 відсотків річних за користування грошима та зобов`язався повернути позику однією сумою у доларах США до 25.12.2019 року. Позивач ОСОБА_1 13.06.2019 року уклав договір позики, відповідно до якого позичив ОСОБА_3 суму в розмірі 100 000 дол. США, з нарахуванням 10 відсотків річних за користування грошима та зобов`язався повернути позику однією сумою у доларах США до 25.12.2019 року. Факт отримання відповідачем коштів підтверджується його розпискою. ОСОБА_6 є цивільною дружиною ОСОБА_1 . Вказує, що ОСОБА_2 мав телефонну розмову з відповідачем, який повідомив, що немає наміру повертати борг і порадив звернутися до суду.

Ухвалою суду від 01.07.2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачам надано 10-денний строк на усунення недоліків позову.

Після усунення недоліків позову, ухвалою суду від 20.07.2020 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 12.08.2020 року. Також відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про забезпечення позову.

У підготовчому засіданні 12.08.2020 року було оголошено перерву до 08.09.2020 року.

Ухвалою суду від 12.08.2020 року відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 ОСОБА_7 про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою суду від 17.08.2020 року задоволено заяву про вжиття заходів забезпечення позову, накладено арешт на Ѕ частину майна ОСОБА_4 , а саме: - Квартира № НОМЕР_1 , загальною площею 35,6 кв. м. що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер в ДРРП: 101; - Нежилі приміщення офісу 103, площею: 188,3 кв. м., що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер в РВПН: 32312238; - Квартира № НОМЕР_2 , загальною площею 85,1 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер в РВПН: 32955858; - Нежилі приміщення офісу 104, площею: 29,8 кв. м., що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер в РВПН: 33214314; - Нежилі приміщення офісу 403, площею: 90,3 кв. м., що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер в РВПН: 33314526. Застосовано зустрічне забезпечення у розмірі 50 000 грн.

У підготовчому засіданні 08.09.2020 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 05.11.2020 року, продовжено відповідачу та третій особі строк для подачі відзиву.

Ухвалою суду від 05.11.2020 року залишено позовні вимоги ОСОБА_6 без розгляду.

Ухвалою суду від 05.11.2020 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 повернуто заявнику.

Ухвалою суду від 05.11.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про призначення почеркознавчої експертизи.

У судове засідання 05.11.2020 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Від представника позивачів ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивачів, позовні вимоги підтримала.

Відповідач з відзивом до суду не звертався, третя особа пояснень по справі не подала.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною 2 ст. 247 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що 05 червня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір позики, відповідно до п.1 якого громадянин ОСОБА_2 позичив, а громадянин ОСОБА_3 взяв в борг грошову суму у розмірі 100 000 доларів США, з нарахуванням 10% річних, за користування грошовими коштами та зобов`язався повернути її до 25.12.2019 року (т.1 а.с.13).

Відповідно до п.11 Договору позики від 05.06.2019 року, в разі, коли Позичальник своєчасне по поверне позикодавцю суму, вказану в п.1 цього договору або порушує будь-які терміни виплат, які встановлені цим Договором більш, ніж на 10 календарних днів, або сплачує суму не в повному обсязі, то за неналежне виконання умов цього договору він зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,05% від суми позики, що вказана у п.1 цього Договору, за кожен день прострочення.

06.06.2019 року ОСОБА_3 склав розписку, якою засвідчив отримання від ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 100 000 доларів США відповідно до договору позики (т.1 а.с.14).

13 червня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позики відповідно до п.1 якого громадянин ОСОБА_1 позичив, а громадянин ОСОБА_3 взяв в борг грошову суму у розмірі 100 000 доларів США, з нарахуванням 10% річних, за користування грошовими коштами та зобов`язався повернути її до 25.12.2019 року (т.1 а.с.19).

Відповідно до п.11 Договору позики від 13.06.2019 року, в разі, коли Позичальник своєчасне по поверне позикодавцю суму, вказану в п.1 цього договору або порушує будь-які терміни виплат, які встановлені цим Договором більш, ніж на 10 календарних днів, або сплачує суму не в повному обсязі, то за неналежне виконання умов цього договору він зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,05% від суми позики, що вказана у п.1 цього Договору, за кожен день прострочення.

13.06.2019 року ОСОБА_3 склав розписку, якою засвідчив отримання від ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 100 000 доларів США відповідно до договору позики (т.1 а.с.20).

07.02.2020 року представник позивачів ОСОБА_7 звернулася до ОСОБА_3 з претензією, якою вимагали погашення заборгованості (т.1 а.с.25-28).

Згідно розрахунку боргу ОСОБА_3 перед ОСОБА_2 розмір основного боргу становить 100 000 доларів США, розмір 10% річних 6 929,67 доларів США, пеня 2 450 доларів США. (т.1 а.с.11).

Згідно розрахунку боргу ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 розмір основного боргу становить 100 000 доларів США, розмір 10% річних 6 710,55 доларів США, пеня 2 450 доларів США. (т.1 а.с.12).

Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика отримана, відповідно до договорів, в доларах, тому стягненню підлягають кошти у відповідній валюті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18 також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року в справі №373/2054/16-ц.

В свою чергу, ч. 1 ст. 611 ЦК України закріплено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є повністю обґрунтованими та такими, що відповідають законодавству України, ОСОБА_3 доказів зворотного не надав.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 та 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З квитанції №ПН2396 від 13.07.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 оплатив суму судового збору у розмірі 10 510 грн.

ОСОБА_2 також сплатив судовий збір у розмірі 10 510 грн., що підтверджується квитанцією №ПН2374 від 13.07.2020 року.

Також ОСОБА_2 за звернення до суду з заявою про забезпечення позову сплатив судовий збір: 420,40 грн., що вбачається з квитанції №ПН2324 від 13.07.2020 року; 420,40 грн., що вбачається з квитанції №0.0..1 від 12.03.2020 року

За таких обставин, зважаючи, що позов підлягає задоволенню, сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів у сплачених розмірах, тобто на користь ОСОБА_2 у розмірі 11 350,8 грн., на користь ОСОБА_1 у розмірі 10 510 грн.

ОСОБА_7 уклала 07 лютого 2020 року договір №3/20-І з ОСОБА_2 та договір №3/20-Ф з ОСОБА_1 .

Жодних доказів понесення витрат на правову допомогу до матеріалів справи не додано, тому у задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.155 ЦПК України зустрічне забезпечення скасовується у випадку закриття провадження у справі з підстав, визначених пунктами 2, 5, 7, 8 частини першої статті 255 цього Кодексу, залишення позову без розгляду з підстав, визначених пунктом 6 частини першої статті 257 цього Кодексу, або після набрання законної сили рішенням суду про задоволення позову в повному обсязі, про що окремо зазначається в резолютивній частині відповідного судового рішення.

ОСОБА_2 на депозитний рахунок суду перевів 50 000 грн. у якості зустрічного забезпечення позову, про що свідчить копія квитанції №237С-147М-НЕЗТ-4СЗР від 20.08.2020 року (т.2 а.с.26).

Згідно ч. 6 ст. 155 ЦПК України у разі скасування зустрічного забезпечення грошові кошти, внесені особою на депозитний рахунок суду з метою зустрічного забезпечення, підлягають поверненню особі, яка здійснила таке зустрічне забезпечення, протягом п`яти днів з дня набрання законної сили ухвалою суду про скасування зустрічного забезпечення позову.

З огляду на викладене, зустрічне забезпечення підлягає скасуванню, а кошти внесені на депозитний рахунок суду підлягають поверненню ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи ОСОБА_4 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ) борг за договором позики у сумі 100 000 (сто тисяч) доларів США, що по курсу НБУ станом на день ухвалення рішення складає 2 850 740 (два мільйони вісімсот п`ятдесят тисяч сімсот сорок) грн.; 10% річних за користування позикою у розмірі 6 929 (шість тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять) доларів США 67 центів, що по курсу НБУ станом на день ухвалення рішення складає 197 546 (сто дев`яносто сім тисяч п`ятсот сорок шість) грн. 88 коп.; пеню у розмірі 2450 (дві тисячі чотириста п`ятдесят) доларів США, що по курсу НБУ станом на день ухвалення рішення складає 69 843 (шістдесят дев`ять тисяч вісімсот сорок три) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_4 ) борг за договором позики у сумі 100 000 (сто тисяч) доларів США, що по курсу НБУ станом на день ухвалення рішення складає 2 850 740 (два мільйони вісімсот п`ятдесят тисяч сімсот сорок) грн.; 10% річних за користування позикою у розмірі 6 710 (шість тисяч сімсот десять) доларів США 55 центів, що по курсу НБУ станом на день ухвалення рішення складає 191 300 (сто дев`яносто одна тисяча триста) грн. 33 коп.; пеню у розмірі 2450 (дві тисячі чотириста п`ятдесят) доларів США, що по курсу НБУ станом на день ухвалення рішення складає 69 843 (шістдесят дев`ять тисяч вісімсот сорок три) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ) судові витрати у розмірі 11 350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят) гривень 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_4 ) судові витрати у розмірі 10 510 (десять тисяч п`ятсот десять) гривень.

Скасувати зустрічне забезпечення позову, застосоване до ОСОБА_2 ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.08.2020 року.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області (65005, м. Одеса, вул. Бабеля 2) повернути ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ) внесенні на депозитний рахунок кошти у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень, які було сплачено на рахунок №UA0005435, одержувач: ДКСУ м. Київ, згідно квитанції 237С-147М-НЕЗТ-4СЗР від 20.08.2020 року.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 13.11.2020 року.

Суддя В.Я.Бондар