г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3730/20
Номер провадження 4-с/213/12/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2020 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Алексєєва О.В.,

за участі секретаря судового засідання - Бабейкіної Н.О.,

за участі скаржника - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Інгулецького відділу ДВС у місті Кривому Розі Терещенко Ю.В. щодо винесення постанови від 25 березня 2019 року про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_1 у праві керування транспортним засобом,

В С Т А Н О В И В :

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Інгулецького відділу ДВС у місті Кривому Розі Терещенко Ю.В. щодо винесення постанови від 25 березня 2019 року про встановлення щодо нього тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом, де вказав, що він дізнався, що за період з 31 травня 2012 року по 25 жовтня 2019 року згідно виконавчого листа від 13 серпня 2012 року у нього утворилась заборгованість по аліментам у сумі 120044,13 грн, що перевищує суму відповідних платежів за 06 місяців. З такою сумою він не згоден та буде її оспорювати в суді, але згоден, що заборгованість є. Для погашення цієї заборгованості йому потрібно працювати та роботу він знайшов у м. Горішні Плавні Полтавської області, де працює бригадиром газоварювальником і йому потрібно добиратись до роботи на власному автотранспорті. Проте у зв`язку із карантином громадським транспортом до місця роботи не може дістатись. Доїхати на роботу можливо лише на власному автотранспорті, проте не може цього зробити внаслідок тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом. Для погашення заборгованості по аліментам йому потрібно працювати в іншому місті, тому просить скасувати постанову від 25 березня 2019 року про встановлення щодо нього тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом винесену у ВП №58540953.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав вимоги по скарзі, просив її задовольнити, надав пояснення, відповідно до яких він працює в іншому місті та не може дістатись до роботи на власному транспорті через встановлення щодо нього обмеження у праві керування транспортним засобом. Наявність боргу по аліментам не заперечував та вказав, що частково їх сплачував.

Інші учасники, які викликались в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Інгулецького відділу ДВС у місті Кривому Розі Терещенко Ю.В. щодо винесення постанови від 25 березня 2019 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортним засобом.

Вислухав пояснення скаржника, дослідив матеріали скарги з додатками, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Постановою головного державного виконавця Інгулецького відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Терещенко Ю.В. від 25 березня 2019 року, яка винесена у

ВП №58540953 стосовно ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №416/3115/2012/2/416/726/2012 від 13 серпня 2012 року за період з 31 травня 2012 року по 25 березня 2019 року у сумі 120 044,13 грн (а.с.5).

Виконання рішення суду є завершальною стадією цивільного процесу і здійснюється у певній процесуальній формі. Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, порядок виконання рішення - це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов`язки суб`єктів виконавчого провадження під час їх вчинення.

Тобто, при набранні рішенням законної сили воно є обов`язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов`язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Складовою справедливого судового розгляду, згідно даної Конвенції та практики Європейського суду з прав людини, є своєчасне та повне виконання судових рішень, з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяв на час винесення оскаржуваної постанови) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.2 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях; розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Суд вважає за необхідне зазначити, що скаржник ОСОБА_1 є особою молодого віку, працездатний, будь-яких протипоказань до роботи не має, також боржником не заперечується факт існування заборгованості по сплаті аліментів.

Між тим, ОСОБА_1 не доведено ту обставину, що обмеження права керування транспортними засобами позбавляє його основного, законного джерела засобів для існування.

Надані скаржником квитанції та копія постанови Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП суд не бере до розгляду, оскільки дані докази не містять інформації щодо обставин, викладених у цій скарзі (а.с.4, 6-8).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що державним виконавцем постанова від 25 березня 2019 року про тимчасове обмеження у праві керувати транспортними засобами стосовно ОСОБА_1 була прийнята відповідно до закону та в межах повноважень державного виконавця, а тому в задоволенні скарги необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 80, 81, 258, 259, 260, 263, 447, 450, 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Інгулецького відділу ДВС у місті Кривому Розі Терещенко Ю.В. щодо винесення постанови від 25 березня 2019 року про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_1 у праві керування транспортним засобом - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення та проголошення повного тексту ухвали суду - 13 листопада 2020 року.

Суддя О.В. Алексєєв