Справа № 604/858/20
Провадження № 2-о/604/43/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сташківа Н.Б.

за участю секретаря судового засідання Гамана В.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Підволочиськ справу окремого за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Підволочиська об`єднана громада, про встановлення факту батьківства, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення батьківства, а саме, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його батьком. В обґрунтування заяви посилається на те, що після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, у зв`язку з чим заявник звернувся до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з причин неможливості встановлення факту родинних відносин з померлим, оскільки у свідоцтві про народження ОСОБА_1 відсутні відомості про батька, а померлий ОСОБА_2 та мати заявника ОСОБА_3 не перебували у зареєстрованому шлюбі. Враховуючи наведене, а також те, що встановлення факту батьківства між ним та батьком породжує юридичні наслідки, зокрема оформлення документів про право на спадщину за законом, просить заяву задовольнити.

В судове засідання представник заявника не з`явився, подав заяву, у якій надав додаткові пояснення, зокрема зазначив, що мати заявника ОСОБА_3 проживала у незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , під час спільного проживання у них народилися ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Усі жили однією сім`єю, вели спільне господарство. Після одруження ОСОБА_5 змінив місце проживання, проте продовжував підтримувати сімейні відносини з батьком, який підтримував та допомагав йому та його братові. Справу просить розглянути їх відсутності, заявлені вимоги задовольнити.

Представник Підволочиської об`єднаної громади, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи до суду не прибув. У поданій заяві просить проводити розгляд у їх відсутності.

Дослідивши наявні матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України.

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою.

З свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 19 грудня 2001 року, убачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_1. В графі мати зазначено ОСОБА_3 у графі батька - ім`я « ОСОБА_6 ».

Як убачається з довідки № 543 від 30 жовтня 2020 року, виданої виконавчим комітетом Підволочиської селищної ради Підволочиського району гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно проживав разом із батьком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня смерті без реєстрації в АДРЕСА_1 , та вели спільне господарство.

Згідно акту опиту свідків № 3 від 29 жовтня 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживав з ОСОБА_2 до дня його смерті в АДРЕСА_1 .

Крім того, як убачається з письмового пояснення ОСОБА_7 , остання вказала, що є двоюрідною сестрою ОСОБА_1 , знає його з дитинства. Також їй відомо, що ОСОБА_2 мав двох дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4., який помер у ІНФОРМАЦІЯ_2. Постійно з ними спілкувалася та приходила в гості. Ствердила, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

20 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Підволочиської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належить його батькові ОСОБА_2 , проте, у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують родинні зв`язки заявника із спадкодавцем ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, що стверджується роз`ясненням № 555/01-1 від 20 листопада 2019 року.

Відповідно до змісту ч.1, ч.2 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.128 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 - у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року, №3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили.

Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо).

Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст.76 ЦПК України).

П.15 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що оскільки підстави визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК України істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст.53 КпШС, суди повинні виходити з дати народження дитини.

Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 народився у 1960 році, суд застосовує до вказаних правовідносин норми Кодексу про шлюб та сім"ю, а саме норми ч.2 ст.53 КпШС України.

Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч.2 ст.55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Згідно норм вказаної статті, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою як одного з батьків так і самої дитини після досягнення нею повноліття.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини та відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

В третьому абзаці п.13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлення факту батьківства має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне йому для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства відповідно до ст.315 ч.1 п.1, ст.319 ЦПК України .

На підставі викладеного, ст., ст.121, 125, 130, 145 Сімейного кодексу України, постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, та керуючись ст.,ст. 2, 5, 10, 76-81, 89, 90, 259-265, 268, 293, 294, 315, 319, 352-355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1, заінтересована особа: Підволочиська об`єднана громада, юридична адреса: сел. Підволочиськ вул. Шептицького, про встановлення факту батьківства - задоволити.

Встановити факт батьківства, а саме, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя - підпис

з оригіналом згідно:

Суддя Н.Б.Сташків