Справа № 177/834/20
Провадження № 2/177/629/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 листопада 2020 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Строгової Г. Г.

за участі: секретаря Короновської Д. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Червоненської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Шоста криворізька державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про тлумачення змісту заповіту та визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просив суд:

- тлумачити зміст заповіту, що в заповіті посвідченому 02.11.1989 секретарем Червоненської сільської ради народних депутатів Авраховою О.О. за реєстровим № 31 - ОСОБА_2 заповідала все своє майно, з чого б воно не складалося на день її смерті, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без зазначення родинних зв`язків спадкодавця та спадкоємців;

- визнати за ним право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку А-1 площею - 48,9 кв.м з господарчими будівлями та спорудами: літньої кухні Б площею 29.9 кв.м, погрібу В площею 8.0 кв.м, вбиральні Г, забору № 1, № 2, водоколонки І, замощення ІІ.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Петриківка Криворізького району Дніпропетровської області. Згідно свідоцтва про народження його батьками записані: батько ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_2 , але фактично батьки позивача шлюб ніколи у встановленому законом порядку не реєстрували.

Дівоче прізвище матері позивача - « ОСОБА_6 ». Це прізвище вона не змінювала до своєї смерті. У зв`язку з чим у свідоцтві про народження прізвище матері позивача записано « ОСОБА_7 », останньому не відомо.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 . Позивач проживав разом з нею та вів з нею спільне господарство до дня її смерті, проводив за нею догляд, здійснив її поховання.

За життя, 02.11.1989 ОСОБА_2 склала заповіт, згідно якого все своє майно, з чого б воно не складалося на день її смерті, заповідала ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Саме по тим підставам, що у матері було прізвище « ОСОБА_6 », а у позивача з братом ОСОБА_3 в свідоцтвах про народження вказані прізвища матері, як « ОСОБА_7 » та « ОСОБА_8 », в заповіті ОСОБА_2 не зазначала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 являються її рідними дітьми.

У встановлений законом строк ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , звернулися до Шостої Криворізької державної нотаріальної контори: ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини, а ОСОБА_3 із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 .

Таким чином, позивач у відповідності зі ст.ст. 1268, 1270 ЦК України прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , але постановою державного нотаріуса Шостої Криворізької державної нотаріальної контор Деркач Я.В. від 20.12.2018 позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, так як відсутні документи, які б підтверджували факт родинних відносин ОСОБА_2 з ОСОБА_1 .

Позивач вважає, що відмова державного нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії не обґрунтована, так як ОСОБА_2 в заповіті не вказувала, що писала заповіт дітям, в заповіті не зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 являються дітьми ОСОБА_2 , що порушує право позивача на спадкове майно, у зв`язку із чим останній вимушений звернутися до суду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав клопотання в якому просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника Червоненської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, при вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.7), яка за життя, а саме 02.11.1989, склала заповіт, відповідно до якого остання, заповіла все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, та все те, на що вона по закону мала право та що належало їй на день смерті заповіла ОСОБА_3 та позивачу ОСОБА_1 (а.с.9).

20.06.2006 позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 (а.с.37), крім того, повторно 20.12.2018 звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом, на що отримав від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.12.2018 (а.с.58), відповідно до якої нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із тим, що відсутні документі, які б підтверджували факт родинних відносин померлої із заявником, а саме, що ОСОБА_1 є рідним сином померлої.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦК України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Як видно зі змісту ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями.

У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як видно з довідки Червоненської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 25.01.2006 № 49 (а.с.8), ОСОБА_1 , проживав разом з ОСОБА_2 до дня її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 , проводив за нею догляд і здійснив поховання в АДРЕСА_2 та вели спільне господарство.

Відповідно до змісту заповіту, остання, заповіла все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, та все те, на що вона по закону мала право та що належало їй на день смерті заповіла ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.9), ОСОБА_2 не зазначала в заповіті про те, що останні є її дітьми.

Згідно із ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

З урахуванням вищенаведених вимог чинного законодавства, а також, враховуючи, що тлумачення змісту заповіту не повинно змінювати волі заповідача, суд дійшов висновку, що, в заповіті посвідченому 02.11.1989 секретарем Червоненської сільської ради народних депутатів Авраховою О.О. за реєстровим № 31 - ОСОБА_2 заповідала все своє майно, з чого б воно не складалося на день її смерті, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без зазначення родинних зв`язків спадкодавця та спадкоємців.

Що стосується позовних вимог в частині визнання права власності, суд вважає, що позивачу необхідно відмовити, так як, предметом спору є постанова державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії, лише у зв`язку із відсутністю у спадкоємиця документів які б підтверджували факт родинних відносин між ним та померлою ОСОБА_2 , тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання права власності є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню через відсутність спору про право.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141 ч.1, 247 ч.2, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Червоненської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Шоста криворізька державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про тлумачення змісту заповіту та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити частково.

Здійснити тлумачення заповіту, складеного ОСОБА_2 , посвідченого 02.11.1989, секретарем Червоненської сільської ради народних депутатів Авраховою О.О. за реєстровим № 31, а саме те, що ОСОБА_2 заповідала все своє майно, з чого б воно не складалося на день її смерті, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без зазначення родинних зв`язків спадкодавця та спадкоємців.

В задоволені іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду відповідно до п. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Суддя: