УХВАЛА

29 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 583/5399/19

провадження № 61-15193 ск 20

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 21 травня 2020 року та на постанову Полтавського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, прокуратури Сумської області, управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, Охтирського міськрайонного суду Сумської області, Сумського апеляційного суду про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та суду,

ВСТАНОВИВ :

15 жовтня 2020 року Державна казначейська служба засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначені судові рішення.

За даною касаційною скаргою не може бути вирішене питання про відкриття касаційного провадження з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках якщо:

1) суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У випадку подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 ЦПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 ЦПК України, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Ураховуючи викладене, Державній казначейській службі України необхідно надати уточнену касаційну скаргу з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України.

У касаційній скарзі Державна казначейська служба України, посилаючись на бюджетне фінансування їх установи, просить звільнити від сплати судового збору за подання касаційної скарги. Таке клопотання не підлягає задоволенню, оскільки обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України, призначених для сплати судового збору, не є достатньою підставою для звільненя від сплати судового збору.

За подачу касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні заяви в розмірі оспорюваної суми.

Судовий збір за подання касаційної скарги складає 19 210 грн (9605 х 200% = 19 210), який відповідно до статті 6 Закону України «Про судовий збір» має бути перерахований до УК у Печерському районі м. Києва, 22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA0026007, ККДБ: 22030102, призначення платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду відповідний документ.

Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, установлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання Державної казначейської служби України про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Тростянецького районного суду Сумської області 21 травня 2020 року та на постанову Полтавського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення недоліків касаційної скарги строк до 07 грудня 2020 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання в установлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. О. Антоненко