Справа № 713/79/20
Провадження №2/713/164/20
РІШЕННЯ

іменем України

09.11.2020 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кибич І.А., з участю секретаря судових засідань Андрюк О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вижниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Ткач Валентина Василівна до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.

Позивачка ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Ткач В.В. звернулась в суд із позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням до відповідачки ОСОБА_2 .

Просить визнати ОСОБА_2 , такою, що втратила право на користування житловим будинком в АДРЕСА_1 та стягнути судові витрати.

Свої позовні вимоги обґрунтувала наступним.

Вона є власником житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 . У житловому будинку крім неї зареєстровані: ОСОБА_3 - чоловік, ОСОБА_2 - невістка, ОСОБА_1 - онук. У 2019 році шлюб між її сином, ОСОБА_4 та невісткою ОСОБА_2 був розірваний. 15.07.2019 року судовим наказом Першотравневого районного суду м.Чернівці з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , яка зареєстрована в АДРЕСА_1 та проживає за адресою АДРЕСА_2 , стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_1 . Однак, ОСОБА_2 з сином ОСОБА_5 не проживає в її житловому будинку, понад один рік без поважних причин. Вони з чоловіком пенсіонери, і через реєстрацію невістки у її будинку не отримують субсидію. У ОСОБА_2 є інше житло в м.Чернівці, однак ОСОБА_2 через свою принциповість не хоче виписатись з її будинку. ОСОБА_2 не проживає в будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей у житловому будинку немає і взагалі житловим будинком вона не цікавиться. На даний час вона не може оформити субсидію, тобто не може користуватися своєю власністю.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, надала відзив, в якому зазначила.

З ОСОБА_4 перебувала у шлюбі зареєстрованому 26.07.2003 року у виконавчому комітеті Міліївської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис № 16. ОСОБА_4 є сином позивачки ОСОБА_1 . Сімейне життя у них із ОСОБА_4 не склалося та рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 17.01.2019 року їхній шлюб розірвано. Під час шлюбу ними із ОСОБА_4 придбано квартиру АДРЕСА_3 . Однак, вона разом з сином зареєстровані в житловому будинку АДРЕСА_1 , та в будинку знаходяться її особисті речі, меблі, техніка, речі їхніх дітей: ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.03.2009 pоку вбачається, що будинок АДРЕСА_1 загальною площею 86,30 кв. м., житловою площею 56,40 кв. м. належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . Однак позивач навмисно не вказує, що за період сімейного життя із сином позивачки за спільні кошти вони здійснювали добудову будинку АДРЕСА_1 , а саме: ними було добудовано другий поверх будинку, повністю замінені всі вікна з дерев`яних на пластикові, замінено покрівлю з шиферної на євробітумну, на першому поверсі будинку перебудували з кімнати на кухню, влаштували дерев`яні сходи на другий поверх. Все це зроблено для їхньої сім`ї, їхніх дітей та саме вони проживали на другому поверсі будинку. В своїй позовній заяві позивачка вказує, що вона з сином ОСОБА_5 не проживають в її - житловому будинку АДРЕСА_1 понад один рік без поважних причин, однак це не відповідає дійсності, оскільки після розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_4 позивачка змінила замки в будинку та вона немала змоги зайти до будинку. Також в будинку АДРЕСА_1 досі знаходяться її особисті речі та речі дітей, які вона не може забрати, оскільки позивачка не дає їй доступу до будинку. Що стосується посилання позивача на акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №4-437 від 05/08/2019 p., даний доказ є неналежним, не містить інформації чи є в будинку її речі та речі дітей, а також складений виключно зі слів позивачки, інформація є застарілою, оскільки з часу його складання сплинуло понад пів року. Просить відмовити в задоволенні позову.

Заяви (клопотання) учасників справи.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи від позивачки ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_6 позовні вимоги підтримала, посилалась на обставини викладені в позовній заяві, просила задовольнити.

В чергове судове засідання відповідачка ОСОБА_2 та її представники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили.

Допитана в якості свідка позивачка ОСОБА_2 показала, що впродовж років у спільному шлюбі з ОСОБА_4 , намагалися будувати взаємини, виховувати дітей, матеріальна сторона - будівництво оселі здійснювалось для того щоб разом з дітьми проживати, для їх майбутнього. З метою перебування дітей в більшості часу саме в с.Мілієве, зважаючи на обставини хвороби меншого сина, вкладали кошти у будинок батьків колишнього чоловіка, це будинок ОСОБА_1 . Протягом років створювали комфортні умови для їх проживання, а також і для батьків ОСОБА_9 . Проживали там частинами, в робочі періоди з понеділка по п`ятницю проживали у м.Чернівці, а у вихідні постійно приїжджали в с.Мілієве, а також літні та зимові канікули, святкові дні проводили в будинку ОСОБА_1 . Здійснювалось кредитування будівництва, батьки її допомагали, сусіди. Коли був знятий дах, рятували хату, її батько з родичами ремонтували хату, вона готувала їсти у матері, привозила їжу. Коли взяли у кредит будинок у м.Чернівці, багато працювала, не перебувала у декретній відпустці, заробляла кошти на кредитування. Брала участь у семінарах, куди приїжджали батьки колишнього чоловіка, все було гаразд. Почали проживати в будинку чоловіка, після народження сина ОСОБА_5 . До будинку батьків ОСОБА_10 були перевезені всі її речі. Їм надано було дозвіл на перебудову житлового будинку, поїхали у архітектурний відділ, підняли документи на будинок, і ОСОБА_1 було запропоновано їм не будувати інший будинок, а здійснити добудову до вже існуючого будинку. Разом все обговорили, і почали конструювати будинок. Не маючи коштів, оформили кредит, який виплачували сім років. Не виплативши попередній кредит, вони взяли кредит на купівлю квартири у м.Чернівці. Всі речі, які їй необхідні та її синам знаходяться в будинку ОСОБА_1 . Не вважає, що втратила зв`язок з будинком ОСОБА_1 . Її не допускали до будівлі, цькували у місті. Почали проживати в с.Мілієве з грудня 2009 року, зареєстровані з молодшим сином. До 2017 року був зареєстрований ОСОБА_11 з старшим сином, якого незаконно виселили з будинку, які прописались до квартири в м.Чернівці. Все це було зроблено без її відома. Ремонтні роботи робили для їхньої родини та майбутнього дітей, за їхні з чоловіком спільні кошти. Всі ремонтні роботи робились у її присутності, вона була архітектором добудови. В будинку є обладнана дитяча кімната. Чоловік не дав забрати дитині люстру, яку подарували дитині її чоловік. Деякі речі були їй привезені, однак багато її речей ще залишилось. Їй створювали перешкоди у тому щоб забрати її речі, а також документи. Потрапити до будинку не може із свята ОСОБА_12 , січень 2018 року. На неї вчинили напад невістки, це було останній раз коли вони приїхали разом з чоловіком. Почала проживали з 01 вересня 2017 року у недобудованій квартирі м.Чернівці. Паралельно здійснювали ремонтні роботи, діти перебували у селі в ОСОБА_1 . У 2018 році за запрошенням ОСОБА_1 вона запросила у гості, їх батько не впустив. У 2020 році вона намагалась забрали речі, однак їй далі робили перешкоди. Коли було перше підготовче засідання по справі ОСОБА_11 разом з сином привезли їй речі (меблі), які були в зламаному стані. Є співвласником з ОСОБА_4 квартири в м.Чернівці. Наміру проживати у с.Мілієве не має, однак хоче забрати її речі, які знаходяться у с.Мілієве. З приводу вчинення їй перешкод у користуванні будинком в с.Мілієве, не зверталась до правоохоронних органів та до старостату с.Мілієве, однак мала такий намір. З вересня 2017 року по день подачі позову за комунальні послуги не сплачувала, оскільки ними не користувалась. У попередні роки сплачувала за комунальні послуги. З позовом про поділ спільного майна подружжя до суду не зверталась. ОСОБА_1 та її чоловік не перешкоджали їй бути у будинку в с.Мілієве.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав, що в шлюбі з ОСОБА_13 не перебувають протягом двох років, тому ОСОБА_13 повинна була б виписатись з будинку його матері ОСОБА_1 . ОСОБА_13 має куди прописатись, оскільки у них є квартира в м.Чернівці, де вона проживає разом з дітьми. Недоречно, щоб ОСОБА_13 була прописана в будинку матері. Кредит для реконструкції житлового будинку в с.Мілієве брав його батько, перебудову робили батьки, які погашали батьки. Кредит брали за ініціативи ОСОБА_14 . Не проживає ОСОБА_13 з вересня 2017 року в с.Мілієве. Коли були в шлюбі ОСОБА_13 приїжджала на свята, але не проживала. Одружені з 2003 року, проживали на орендованих квартирах, а прописались до батьків. У 2017 році появилась квартира, то він з старшим сином прописався в м.Чернівці, а ОСОБА_13 з молодшим сином не хотіли прописуватись. ОСОБА_13 з вересня 2017 року не зверталась з приводу її прописки у м.Чернівці. ОСОБА_13 поставила йому умову, що коли він перепише на дітей квартиру у м.Чернівці, то вона зніметься з реєстрації в житловому будинку батьків. Всі речі, які були у будинку батьків, у квітні 2020 року перевіз разом з старшим сином у м.Чернівці. Перепише квартиру у м.Чернівці на старшого сина, коли йому виповниться вісімнадцять років. ОСОБА_13 боїться, що він прийде з його новою сім`єю до їхньої спільної квартири проживати. ОСОБА_15 син був прописаний в м.Чернівці зі згоди ОСОБА_13 , оскільки син навчався у музичній школі і йому потрібна була прописка в м.Чернівці. Фізичний тиск на ОСОБА_16 не вчиняв. В будинку, який розташований в с.Мілієве не проживали. Діти ходили в садочок у м.Чернівці, навчались у м.Чернівці, їхня робота у м.Чернівці, тому в батьків не проживали, а прописались у будинку батьків, бо на орендованих квартирах не приписують. Перевіз у квітні 2020 року реферати ОСОБА_13 , оскільки її речі не вміщались у орендованій квартирі, тому відвозили у село. ОСОБА_17 була власником житлового будинку в с.Мілієве. Ніякий тиск не чинили на ОСОБА_13 , вона добровільно покинула житловий будинок в с.Мілієве у вересні 2017 року.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показала, що проживає по сусідству з ОСОБА_1 . ОСОБА_13 з 2017 року не проживає. Раніше рідко, але приїжджали на свята в гості. ОСОБА_13 проживає в м.Чернівці. Вчиняла скандали. Проживала ОСОБА_13 з ОСОБА_4 у с.Мілієве після народження першої дитини. Потім поїхали проживати у м.Чернівці. У березні 2020 року ОСОБА_13 приїжджала привітати свекруху, але потім вчинила конфлікт та бачила речі, які були спаковані у машині і ОСОБА_11 мав відвезти у м.Чернівці. Проживали після народження старшого сина у ОСОБА_1 , потім почались скандали і ОСОБА_13 проживала у своїх батьків. Робила ремонти у будинку, які просив робити ОСОБА_11 та ОСОБА_1 , робили ремонти батькам, які їм оплачували за виконані ремонти.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 показав, що проживає по сусідству з ОСОБА_1 . ОСОБА_13 з ОСОБА_4 та дітьми приїжджали на вихідні до ОСОБА_1 в с.Мілієве. Ввечері у неділю їхали у м.Чернівці, бо там працюють. Три роки тому помітив, що ОСОБА_13 з ОСОБА_4 та дітьми вже не приїжджають, не було внуків біля будинку. У м.Чернівці працюють, живуть, мають квартиру. Восени 2017 року вже не приїжджали. Не бачив ОСОБА_13 з восени 2017 року, тому не може вказали чи приїжджала. Суперечок у сім`ї не чув ніколи (між свекрухою та невісткою). Все літо не перебували, бо у них була вступна компанія в університеті, а на вихідні приїжджали. У 2009 році зняли дах, і пішов дощ, наробив біди. Дуже багато було майстрів, які ремонтували дах. Хто саме допомагав ремонтувати дах, не придивлявся. ОСОБА_20 казав йому, що взяв кредит для будівництва. В будинку проживали три сім`ї спочатку, два сини з невістками та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . Йому не відомо чи чинився тиск на ОСОБА_2 , навпаки заздрив їм, що у них хороша сім`я.

Суд, заслухавши представника позивачки ОСОБА_6 , допитаних свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтовані та підлягають задоволенню.

В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія CAС №209755 , виданого 06.03.2009 року виконавчим комітетом Міліївської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22092592, виданого 06.03.2009 року ДКП «Вижницьке РБТІ».

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 17.01.2019 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що зареєстрований 26.07.2003 року у виконавчому комітеті Міліївської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №16, розірвано, що підтверджується копією рішення.

З довідки Вижницької міської ради про склад сім`ї №4-1499 від 05.08.2019 року вбачається, що в житловому будинку ОСОБА_1 зареєстровані ОСОБА_3 - чоловік, ОСОБА_2 - невістка (не проживає), ОСОБА_1 - онук (не проживає).

З довідки об`єднання співвласників багатоквартирного будинку №20 від 19.09.2019 року вбачається, що квартира АДРЕСА_3 , згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №97873578 від 20.09.2017 року належить ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №97873578 від 20.09.2017 року вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_3 , спільна сумісна власність.

З довідки №23 від 12.11.2019 року вбачається, що в квартирі, загальною площею 100,2 кв.м., яка знаходиться в АДРЕСА_2 зареєстровано двоє осіб, а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За даною адресою без реєстрації проживають: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №4-437 від 05.08.2019 року вбачається, що ОСОБА_21 разом з чоловіком ОСОБА_3 зареєстровані та проживають в АДРЕСА_1 . Зі слів ОСОБА_21 , ОСОБА_2 зареєстрована в житловому будинку, але не проживає з вересня 2017 року.

З акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №4-548 від 12.09.2019 року вбачається, що ОСОБА_21 разом з чоловіком ОСОБА_3 зареєстровані та проживають в АДРЕСА_1 . Зі слів ОСОБА_21 , ОСОБА_2 зареєстрована в житловому будинку, але не проживає з вересня 2017 року.

З акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №4-701 від 23.12.2019 року вбачається, що ОСОБА_21 разом з чоловіком ОСОБА_3 зареєстровані та проживають в АДРЕСА_1 . Зі слів ОСОБА_21 , ОСОБА_2 зареєстрована в житловому будинку, але не проживає з вересня 2017 року.

З акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №4-95 від 17.02.2020 року вбачається, що ОСОБА_21 разом з чоловіком ОСОБА_3 зареєстровані та проживають в АДРЕСА_1 . Зі слів ОСОБА_21 , ОСОБА_2 зареєстрована в житловому будинку, але не проживає з вересня 2017 року.

З акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №4-125 від 11.03.2020 року вбачається, що ОСОБА_21 разом з чоловіком ОСОБА_3 зареєстровані та проживають в АДРЕСА_1 . Зі слів ОСОБА_21 , ОСОБА_2 зареєстрована в житловому будинку, але не проживає з вересня 2017 року.

Фактичні обставини, встановлені судом при розгляді справи та зміст спірних правовідносин:

позивачка ОСОБА_21 з 2009 року є власником житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 ;

відповідачка ОСОБА_2 є колишньою невісткою ОСОБА_21 , оскільки рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 17.01.2019 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що зареєстрований 26.07.2003 року у виконавчому комітеті Міліївської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №16, розірвано;

відповідачка ОСОБА_2 з вересня 2017 року у житловому будинку, який розташований в АДРЕСА_1 , без поважних причин не проживає, за комунальні послуги платежі не сплачує;

відповідачка ОСОБА_2 є співвласником квартири, загальною площею 100,2 кв.м., яка знаходиться в АДРЕСА_2 , де і постійно проживає, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №97873578 від 20.09.2017 року та довідкою №23 від 12.11.2019 року.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 підтвердили той факт, що відповідачка ОСОБА_2 у житловому будинку, який належить ОСОБА_21 та знаходиться в АДРЕСА_1 , не проживає протягом трьох років.

При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст. 72 Житлового кодексу Української PCP, визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Виходячи із змісту роз`яснень, викладених у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" з наступними змінами, при вирішення спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно з`ясовувати причини відсутності особи у жилому приміщенні понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Згідно ст. 405 ч.2 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст.150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ч.2,3 ст. 156 ЖК УРСР за згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї.

До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 ЖК Української РСР. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 ЖК Української РСР.

Відповідно до положень Житлового кодексу до членів сім`ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла в подружжя не виникло право спільної власності), їхніх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство (частина друга статті 64 і частина перша статті 156 Житлового кодексу УРСР).

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи ці вимоги закону, суд вважає, що позивачкою ОСОБА_21 доведено, що відповідачка ОСОБА_2 понад один рік без поважних причин не проживає в житловому будинку, який розташований в АДРЕСА_1 , а тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_16 , необхідно визнати такою, що втратила право на користування цим житлом.

Посилання відповідачки ОСОБА_22 та її представників з приводу матеріальних внесків ОСОБА_22 у перебудові житлового будинку у житловому будинку, який належить ОСОБА_21 та знаходиться в АДРЕСА_1 , суд до уваги не бере, оскільки дані твердження не підтверджені належними та допустимими доказами.

Що стосується тверджень відповідачки ОСОБА_2 з приводу того, що позивачка ОСОБА_21 не дає їй доступу до будинку в с.Мілієве, де знаходяться її речі, суд дає їм критичну оцінку, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості щодо звернення ОСОБА_2 до правоохоронних органів та сільської ради с.Мілієве, з даного приводу.

На підставі викладеного, позовні вимоги ОСОБА_21 , про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком, який розташований в АДРЕСА_1 , підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачки ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь позивачки ОСОБА_21 судовий збір в сумі 840,80 гривень.

Керуючись ст.ст.321, 383, 405 ч.2 ЦК України, ст.ст. 64, 70, 150, 156 ЖК України, ст.ст.4, 13, ст.76, 77, 81, 258-265, 354 ЦПК України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , судові витрати, а саме, судовий збір в сумі 840 (Вісімсот сорок) гривень 80 (Вісімдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення - з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Сторони по справі:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідачка:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (РНОКПП НОМЕР_3 ), зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , жителька АДРЕСА_2 .

Суддя І. А. Кибич