Справа № 487/6420/20
Провадження № 2-н/487/986/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2020 року

Суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Нікітін Д.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з Приватного Миколаївського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Миколаївтурист",

ВСТАНОВИВ:

29.10.2020 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з Приватного Миколаївського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Миколаївтурист".

Вивчивши матеріали заяви, приходжу до наступного.

За правилами п.1 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Пунктом 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" роз`яснено, що якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати. До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

Натомість, заявником до заяви не додано документів, які підтверджують обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги. Так, надані розрахункові листи не відповідають вимогам офіційного документу; відсутня довідка про наявність заборгованості.

Отже, з поданої заяви не вбачається виникнення і порушення права грошової вимоги.

Відтак, у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 , слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 161, 165, 260, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з Приватного Миколаївського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Миколаївтурист".

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 15-ти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Д.Г. Нікітін