Справа № 1512/2-149/11
Провадження № 6/947/523/20
УХВАЛА
10.11.2020

Київський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Луняченка В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі подання в.о.начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про звернення стягнення на майно боржника, яке не зареєстровано в установленому законом порядку, -

ВСТАНОВИВ:

В.о. начальника Першого Приморського ВДВС у м.Одесі Гпівденного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) звернувся до суду з поданням про звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , яке не зареєстроване в установленому порядку, а саме земельну ділянку, площею 0, 0660 га, що розташована за адресою: Громадська організація садоводів «Кароліно» ділянка №106 с Кароліно-Бугаз,Овідіополського району Одеської області , кадастровий номер :02:001:0206. Мотивуючи подання тим, що 13.01.2016 р. постановою Першого Приморського ВДВС м. Одеси ГТУЮ за виконавчим листом, де боржником є ОСОБА_1 , було відкрито виконавче провадження №39058029. На даний час зазначений виконавчий документ знаходиться на виконанні у Першому Приморському ВДВС ПМУ МЮ (м.Одеса).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17 липня 2019 р. було замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні №39058029 з ПАТ «Фінростбанк» на ОСОБА_2 .

На виконання вказаної ухвали постановою старшого державного виконавця Першого Приморського ВДВС м.Одеса ГТУЮ в Одеській обл. Жорновим П.В. від 14.08.2019 було замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні №39058029 з ПАТ «Фінростбанк» на ОСОБА_2 .

Під час примусового виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.02.2011 було з`ясовано, що Боржнику на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0600 га, яка розташована за адресою Громадська організація садоводів «Кароліно», ділянка № НОМЕР_2 , с. Кароліно-Бугаз, Овідіопольського району Одеської області. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення садівництва, кадастровий номер - :02:001:0206. Вказаний факт підтверджується копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16.05.2008 р. та іпотечним договором від 16.03.2008 р.

Як вбачається із зазначеного іпотечного договору ОСОБА_1 передав в іпотеку ПАТ «Фінростбанк» вищевказану земельну ділянку, яка стане власністю іпотекодавця у майбутньому після отримання Державного акту на право власності на земельну ділянку, що придбана іпотекодавцем на підставі договору купівлі-продажу від 16.05.2008 року.

Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права (витяг НВ-020 від 22.07.2020) земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0206 до теперішнього часу не зареєстрована за ОСОБА_1 . Боржник не зареєстрував своє право власності на придбану ним земельну ділянку, і тим самим вказане істотно ускладнює процедуру виконання остаточного рішення суду, що неминуче призводить до порушень законних очікувань стягувача (позивача).

Боржник до теперішнього часу рішення суду - не виконав.

В результаті вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання рішень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», рухомого майна, грошових коштів і цінностей належних боржнику та на які може бути звернено стягнення для погашення заборгованості за вищезазначеними виконавчими документами - не виявлено, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження Так, згідно матеріалів виконавчого провадження, боржник пенсію не отримує, відкриті рахунки - відсутні, автотранспортні засоби за боржником не зареєстровані.

Сторони про відкриття виконавчого провадження повідомлялись належним чином.

Статтею 440 КПК України врегульовано питання звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, та нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Усі учасники судового розгляду повідомлялися згідно вимог чинного законодавства.

До судового засідання з боку заявника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшла заява про розгляд подання за відсутністю їх представника.

Представник стягувача ОСОБА_2 ОСОБА_3 до судового засідання надав заяву в якій вимоги подання підтримав в повному обсязі та просить справу розглядати за відсутністю стягувача.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Дослідивши матеріали заяви (подання), перевіривши їх доказами, суд вважає, що подання підлягає задоволенню виходячи з наступних обставин.

Судом встановлено, що 17 лютого 2011 р. Київським районним судом м. Одеси у цивільній справі №2-149/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1/00401 від 15.05.2008 р. винесено рішення, яким позовні вимоги Банку було задоволено в повному обсязі. З Відповідачів на користь Банку було стягнуто суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 380 686,73 грн.

На виконання вказаного рішення, 12.05.2011 р. Банку було видано виконавчі листи №2-149/11, які в подальшому було направлено на виконання.

13.01.2016 р. постановою Першого Приморського ВДВС м. Одеси ГТУЮ за виконавчим листом, де боржником є ОСОБА_1 , було відкрито виконавче провадження №39058029. На даний час зазначений виконавчий документ знаходиться на виконанні у Першому Приморському ВДВС ПМУ МЮ (м.Одеса).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17 липня 2019 р. було замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні №39058029 з ПАТ «Фінростбанк» на ОСОБА_2 .

На виконання вказаної ухвали постановою старшого державного виконавця Першого Приморського ВДВС м.Одеса ГТУЮ в Одеській обл. Жорновим П.В. від 14.08.2019 було замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні №39058029 з ПАТ «Фінростбанк» на ОСОБА_2 .

Під час примусового виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.02.2011 було з`ясовано, що Боржнику на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0600 га, яка розташована за адресою Громадська організація садоводів «Кароліно», ділянка № НОМЕР_2 , с. Кароліно-Бугаз, Овідіопольського району Одеської області. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення садівництва, кадастровий номер - :02:001:0206. Вказаний факт підтверджується копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16.05.2008 р. та іпотечним договором від 16.03.2008 р.

З метою добровільного виконання рішення суду ОСОБА_1 було направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.03.2012 з вимогою добровільно виконати рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.02.2011. Однак вказана вимога була залишена боржником без виконання. Отже, боржник з власної ініціативи, позбавив себе можливості в законний спосіб бути повідомленим виконавцем про необхідність добровільного (самостійного) виконання рішення суду.

У добровільному порядку боржник не виконує рішення суду та відповідні постанови державного виконавця; на виклики державного виконавця не з`являється; про причини невиконання рішення суду не повідомляє; не надає державному виконавцю достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, про кошти та майно, належні йому від інших осіб, і т.д.

Судом встановлено, що в результаті вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання рішень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», рухомого майна, грошових коштів і цінностей належних боржнику та на які може бути звернено стягнення для погашення заборгованості за вищезазначеними виконавчими документами - не виявлено, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження Так, згідно матеріалів виконавчого провадження, боржник пенсію не отримує, відкриті рахунки - відсутні, автотранспортні засоби за боржником не зареєстровані.

Як вбачається із зазначеного іпотечного договору ОСОБА_1 передав в іпотеку ПАТ «Фінростбанк» вищевказану земельну ділянку, яка стане власністю іпотекодавця у майбутньому після отримання Державного акту на право власності на земельну ділянку, що придбана іпотекодавцем на підставі договору купівлі-продажу від 16.05.2008 року.

Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права (витяг НВ-020 від 22.07.2020) земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0206 до теперішнього часу не зареєстрована за ОСОБА_1 , що унеможливлює звернення стягнення на предмет іпотеки, для погашення заборгованості перед Банком за судовим рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», завдання органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

При винесенні ухвали суд бере до уваги, що рішення не виконане і не втратило своєї законної сили.

Судове рішення є найважливішим актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією принципу верховенства права.

Судове рішення по справі є актом, яким підтверджується наявність або відсутність спірних правовідносин, його конкретний зміст і в такий спосіб спірні правовідносини перетворюються в безспірні, підлягаючими примусовому виконанню.

Судове рішення це акт судової влади, що здійснює захист порушених або оскаржених прав громадян і організацій шляхом підтвердження наявності або відсутності правовідносин і розпорядженням відповідних дій в майбутньому.

Обов`язок виконувати судове рішення (постанову) випливає не з рішення (постанови) суду як такого, а із санкцій, передбачених нормами права, що були застосовані судом. Навіть у тих випадках, коли закон передбачає відповідальність за невиконання рішень, ця відповідальність має на меті примусити зобов`язану рішенням суду особу виконати розпорядження норми, що застосував суд.

Одними з властивостей судового рішення, що вступило в законну силу є: можливість примусового виконання судового рішення мимо волі зобов`язаної особи та обов`язковість, яка полягає в тому, що судове рішення, що вступило в законну силу, стає обов`язковим для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Рішення, що вступило в законну силу, є обов`язковим і підлягає точному виконанню. Усі державні органи, посадові особи й окремі громадяни, зобов`язані сприяти виконанню рішення суду, виконуючи вимоги державного виконавця.

Відповідно дост.129Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення. За приписамист.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно зіст.1 Закону України «Про виконавче провадження»(надалі по тексту Закон №1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами., прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Частиною 3 ст.50 Закон №1404-VІІІ передбачено, що у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Відповідно до ч. 4 Закон №1404-VІІІ у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до ч. ч. 4 та 7 статті 51 Закону реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»).

Нормами статей 37, 38 цього Закону також передбачено право сторін договору іпотеки визначати інші позасудові способи задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що передбачений розділом V Закону України «Про іпотеку» та Законом України «Про виконавче провадження» спеціальний примусовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог іпотекодержателя, застосовується за умови ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки або вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Водночас, якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони регулюються загальними нормами Закону України «Про виконавче провадження», а не нормами спеціального Закону України «Про іпотеку».

Так, державний виконавець у своїй заяві порушує питання про звернення стягнення на земельну ділянку, площею 0, 0660 га, що розташована за адресою: Громадська організація садоводів «Кароліно» ділянка №106 с Кароліно-Бугаз, Овідіопольського району Одеської області , кадастровий номер :02:001:0206.

За змістом ч.10, 11ст.440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Таким чином в ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 набув право власності на спірне нерухоме майно шляхом укладення договору купівлі-продажу, разом з тим, не зареєстрував у встановленому законом порядку, що позбавляє державного виконавця вчиняти дії, визначені Законом України «Про виконавче провадження», а саме звернути стягнення на спірне нерухоме майно. А враховуючи, що судове рішення боржником не виконане, проте державний виконавець, у свою чергу, зобов`язаний вживати всіх можливих заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» для виконання рішення суду, наявні підстави для задоволення заяви останнього.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи викладене, що боржником у добровільному порядку вимоги стягувача не задоволено, суд вважає за необхідне задовольнити заяву державного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Керуючись ст.ст.129,129-1 Конституції України, ст.ст.1,4,50,51 Закону України «Про виконавче провадження»(надалі по тексту Закон №1404-VІІІ) ст.ст.440 ЦПК України,ст.3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», суд,-

УХВАЛИВ :

Подання в.о.начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про звернення стягнення на майно боржника, яке не зареєстровано в установленому законом порядку - задовольнити.

Надати дозвіл Першому Приморському відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в рамках виконавчого провадження 39058029 з примусового виконання виконавчого листа Київського районного суду м.Одеси №1512/2-149/11 від 12.05.201 звернути стягнення на майно боржника ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1 місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 ) яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме: земельну ділянку, площею 0,0600 га (в тому числі по угіддям: багаторічні насадження-0,0600 га) розташовану за адресою: Громадська організація садоводів «Кароліно», ділянка №106 ( сто шість) с. Кароліно- Бугаз, Овідіопольського району Одеської області, кадастровий номер :02:001:0106.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

У відповідності до вимог ч.1,2 с. 261 ЦПК України ухвали суду, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя Луняченко В. О.