ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 року

м. Харків

справа № 638/14894/17

провадження № 22-ц/818/4270/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Пилипчук Н.П., Хорошовського О.М.

сторони справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2020 року, ухвалене у складі судді Омельченко К.О.,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № б/н від 30.04.2010 у розмірі 24351,78 грн та судові витрати.

Позов мотивований тим, що 12 лютого 2009 між Банком та відповідачем укладений кредитний договір № б/н, за яким ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, що викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг. Банк у повному обсязі виконав свої зобов`язання за Договором, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором. У зв`язку із порушенням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 11.09.2017 має заборгованість у розмірі 24351,78 грн, яка складається з: 9985,89 грн - заборгованість за тіло кредитом; 2949,50 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом; 9780,59 грн нараховано пені; а також штрафи: 500 грн фіксована частина; 1135,80 грн процентна складова.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2020 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.04.2010 в розмірі 9985,89 грн та судовий збір в сумі 656,00 грн. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач взятих на себе за договором кредиту зобов`язань щодо повернення отриманих у кредит коштів належним чином не виконав, правовими наслідками чого є стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9985,89 грн. Посилаючись на правову позицію, що міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд відмовив у стягненні процентів. Надані Банком до позовної заяви витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг не підписувались відповідачем при заповненні заяви-анкети 12.02.2009, тому не можуть вважатись складовою частиною кредитного договору, а встановлені цими документами відсоткова ставка, пеня та штрафи не можуть бути застосовані при визначенні кредитної заборгованості.

В апеляційній скарзі Крилова О.Л., яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення в частині відмови у стягненні відсотків за користування кредитом скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити. У якості доводів апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було встановлено, що Банк надав відповідачу кредитні кошти, а відповідач свої зобов`язання не виконав, кредитні кошти не повернув. Підписавши заяву позичальника відповідач засвідчив, що він ознайомлений з Тарифами Банку, Умовами і правилами користування кредитними коштами, а отже, повністю згодний з умовами кредитування. Також вказує на те, що при підписанні заяви сторонами була визначена відсоткова ставка у розмірі 2,5% (30% на рік). Отже суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні відсотків. Крім того, посилання суду першої інстанції на правову позицію, що міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, є безпідставним, оскільки у справі №342/180/17 відповідач заперечував проти ознайомлення його з умовами та правилами кредитування в АТ КБ «ПриватБанк».

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В письмових поясненнях Кураксіна О.І., яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», наполягає на задоволенні апеляційної скарги та зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги га те, що із підписаної відповідачем заяви від 12.02.2009 року вбачається, що відповідач висловив згоду про оформлення договору, отримання кредитної картки «Універсальна». Також у заяві зазначена базова відсоткова ставка за користування кредитом 2,5% на місяць або 30% на рік. Отже сторони погодили істотні умови договору. Зазначає, що заборгованість за кредитним договором станом на 11.09.2017 року, яка підлягає стягненню складається з наступного: тіло кредиту 9985,89 грн, базова відсоткова ставка згідно заяви - 30% на рік (2,5% на місяць, 0,083% в день), прострочка по відсотках виникла 01.11.2016 року, строк дії картки до 05/20. Таким чином, період за який необхідно стягнути заборгованість за відсотками з 01.11.2016 по 11.09.2017 = 315 днів прострочки за відсотками. Таким чином заборгованість за відсотками становить 2610,81 грн (9985,89 (тіло кредиту) * 0,083% (відсоткова ставка в день) / 100 * 315 (дні прострочки за відсотками) = 2610,81 грн. .

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, письмових пояснень до неї в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до п.п. 3,4 ч.1, ч.2 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Судовим розглядом установлено та вбачається із матеріалів справи, що відповідно до укладеного 12 лютого 2009 року Договору ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту 500 грн на картковий рахунок.

Матеріали справи містять заяву, у якій зазначено, що разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами заява становить договір про надання банківських послуг, укладений між Банком і ОСОБА_1 , а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 9).

Згідно з наданим Банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за Договором станом на 11.09.2017 становить 24351,78 грн, яка складається з: 9985,89 грн - заборгованість за тіло кредитом; 2949,50 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом; 9780,59 грн нараховано пені; а також штрафи: 500 грн фіксована частина; 1135,80 грн процентна складова (а.с. 5-8).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

З матеріалів справи вбачається, що у заяві позичальника від 12.02.2009 базова процентна ставка зазначена у розмірі 2,5% на рік (а.с 9).

Згідно з наданим Банком у письмових поясненнях до апеляційної скарги розрахунком, розмір процентів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 за період з 01.11.2016 по 11.09.2017, дорівнює 2610,81 грн (а.с. 95-98).

Оскільки в анкеті-заяві, яка підписана відповідачем, визначений розмір процентної ставки за користування кредитом, тобто сторони погодили умови договору кредиту в цій частині, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову про стягнення процентів за користування кредитом.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.367 ЦПК України).

Сума стягнутої з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9985,89 грн, пені та штрафам сторонами не оспорюється, тому рішення суду в цій частині не переглядається.

Колегія суддів, вважає за можливе стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» проценти за користування кредитними коштами за Договором від 12.02.2009 за період з 01.1.2016 по 11.09.2017 у розмірі 2610 грн 81 коп.

Отже, апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволення позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом скасуванню з ухваленням в цій частині нової постанови про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за процентами в розмірі 2610 грн 81 коп. за період з 01.11.2016 по 11.09.2017.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Заочним рішенням суду від 21.02.2020 з ОСОБА_1 стягнуто 656 грн судового збору пропорційно задоволеній частині позову. Оскільки судовою колегію рішення суду змінене та збільшена сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, рішення суду в частині стягнення судових витрат також підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Позов Банку задоволений на 51,73%, тому з ОСОБА_1 на користь позивача належить стягнути 827,68 грн судового збору, сплачених при подачі позовної заяви (а.с. 31). Апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» задоволена на 88,52 %, тому з ОСОБА_1 на користь позивача належить стягнути 2339,58 грн судового збору, що сплачений при подачі апеляційної скарги (а.с. 81).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2020 року в частині відмови у задоволені позову про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 2 610 (дві тисячі шістсот десять) гривень 81 (вісімдесят одну) копійку.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 3167 (три тисячі сто шістдесят сім) гривень 26 (двадцять шість) копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 13 листопада 2020 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді Н.П. Пилипчук

О.М. Хорошевський