Справа №173/1639/20
Провадження №2/173/761/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.

При секретареві Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори про зняття заборони з нерухомого майна -

ВСТАНОВИВ:

25.09.2020 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1 , з позовом про зняття заборони з нерухомого майна, до відповідача Верхньодніпровської державної нотаріальної контори .

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28.09.2020 року відкрите провадження у справі. Справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 09.11.2020 року.

Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 КПК України.

Згідно заявлених позовних вимог за позовною заявою позивач просить зняти заборону з нерухомого майна, а саме: будинку за адресою АДРЕСА_1 , накладену приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Листопад О.М., 27 жовтня 2000 року, зареєстровану в реєстрі за № 24.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Листопад О.М., 27.10.2000 року її чоловік ОСОБА_2 придбав у власність будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Його право власності було зареєстроване у КП «Верхньодніпровське БТІ» 22.11.2000 року під номером 30, за реєстром 203. Але як було встановлено пізніше, дані відомості щодо його права власності на цей будинок не були внесені до архівної справи та реєстру КП «БТІ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік помер. Згідно довідки Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 07.10.2019 року № 445/02-14 вона є спадкоємцем майна, яке належить померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Вона вступила в спадщину, але спадкових прав на вищевказаний будинок після смерті чоловіка не оформила.

В серпні 2020 року вона вирішила оформити спадщину належним чином та звернулась до державного реєстратора Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області з заявою про проведення реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

При зверненні нею до КП «Верхньодніпровське БТІ» для надання інформації про право власності на зазначене домоволодіння встановлено, що в архівній справі збереглися лише відомості по попередньому власнику цього будинку, а саме ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право власності, виданому 15.11.1988 року виконавчим комітетом Зарічанської сільської ради народних депутатів за рішенням Верхньодніпровської районної ради № 109/1 від 20.04.1988 року на паперових носіях книги № 2, реєстровий номер 37.

14.08.2020 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно Міняйло Т.С., Верхньодніпровської міської ради було встановлено наявні зареєстровані обтяження речових прав на вказане нерухоме майно у вигляді заборони на нерухоме майно.

В договорі купівлі-продажу від 27.10.2000 року зазначена заборона на відчуження вказаного в договорі житлового будинку належного ОСОБА_2 , до виконання умов договору. Дана заборона була внесена в реєстр за № 24.

22.11.2000 року дана заборона була знята, що зазначається в договорі купівлі-продажу від 27.10.2000 року. Але в Державному реєстрі прав та їх обтяжень дана заборона не знята та значиться, що унеможливлює їй оформити свої спадкові права що й стало підставою звернення до суду.

Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Листопад О.М,. 27.10.2000 року ОСОБА_2 придбав у власність будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Продавцем за договором була ОСОБА_3 , що підтверджується копією договору.

Право власності ОСОБА_2 , на вищезазначений будинок було зареєстроване у КП «Верхньодніпровське БТІ» 22.11.2000 року під номером 30, за реєстром 203, що підтверджується відміткою на договорі. Але як було встановлено пізніше, дані відомості щодо його права власності на цей будинок не були внесені до архівної справи та реєстру КП «БТІ», що підтверджується повідомленням КП «Верхньодніпровське БТІ» .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Згідно довідки Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 07.10.2019 року № 445/02-14 позивачка є спадкоємцем майна, яке належить померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

В серпні 2020 року позивачка вирішила оформити спадщину, що залишилась після смерті чоловіка та звернулась до державного реєстратора Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області з заявою про проведення реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

При зверненні позивачки до КП «Верхньодніпровське БТІ» для надання інформації про право власності на зазначене домоволодіння встановлено, що в архівній справі збереглися лише відомості по попередньому власнику цього будинку, а саме ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право власності, виданому 15.11.1988 року виконавчим комітетом Зарічанської сільської ради народних депутатів за рішенням Верхньодніпровської районної ради № 109/1 від 20.04.1988 року на паперових носіях книги № 2, реєстровий номер 37.

14.08.2020 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно Міняйло Т.С., Верхньодніпровської міської ради було встановлено наявні зареєстровані обтяження речових прав на вказане нерухоме майно у вигляді заборони на нерухоме майно.

В договорі купівлі-продажу від 27.10.2000 року зазначена заборона на відчуження вказаного в договорі житлового будинку належного ОСОБА_2 , до виконання умов договору. Дана заборона була внесена в реєстр за № 24, що підтверджується копією договору купівлі-продажу.

Наявність вказаної заборони унеможливлює позивачці успадкувати вищезазначене майно.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950р. Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватись своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

З дослідженого в судовому засіданні договору купівлі-продажу будинку за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що 22.11.2000 року було знято заборону від 27.10.2000 року, зареєстровану за АДРЕСА_2 з вищевказаного домоволодіння в зв`язку проведенням повного розрахунку покупцем за придбаний будинок. Про що міститься запис приватного нотаріуса, який посвідчував договір та є підписи продавця і покупця, що підтверджується копією договору купівлі-продажу..

Таким чином судом встановлено, що заборона на відчуження будинку за адресою: АДРЕСА_1 від 27.10.2000 року , зареєстрована за № 24, була знята приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Листопад О.М., 22.11.2000 року.

Будь-яких інших обтяжень на зазначене вище домоволодіння не накладалось.

Відповідно, відомості про заборону на відчуження будинку за адресою: АДРЕСА_1 від 27.10.2000 року, зареєстровану в реєстрі за № 24 були помилково внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

За наведених вище обставин суд вважає, що позовні вимоги про скасування заборони з майна ОСОБА_1 , накладеної приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Листопад О.М., 27.10.2000 року, зареєстрованої за реєстровим № 24, підлягають задоволенню

В свою чергу суд також враховує, що відповідно до вимог ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Відповідно борги спадкодавця, за виключенням тісно пов`язаних з його особою, входять до складу спадщини, і не матимуть наслідком порушення прав кредиторів, оскільки останні матимуть можливість пред`явити свої вимоги до спадкоємця майна ОСОБА_1

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840.80 грн., покласти на позивача ОСОБА_1 ..

Керуючись ст. 12, 13, 89, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори про зняття заборони з нерухомого майна - задовольнити .

Зняти заборону з нерухомого майна, а саме: з будинку за адресою: АДРЕСА_1 , накладену приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Листопад О.М., 27 жовтня 2000 року, зареєстровану в реєстрі за № 24

Понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн., 80 коп., покласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Повний текст рішення виготовлений 09.11.2020 року

Суддя Петрюк Т.М

Направлене до ЄДРСР: 12.11.2020 року

Дата набрання законної сили: 10.12.2020 року