УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Булах Є.М.,

секретар судового засідання Яковлєва О.М.,

справа №766/12768/20; провадження №4-с/766/192/20

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на бездіяльність державного виконавця,

особа дії якої оскаржуються Заступник начальника Управління начальник відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гасанов Р.А. (місцезнаходження: 73011, м. Херсон, вул. Комкова, буд. 87, корп. 2),-

ВСТАНОВИВ:

21.08.2020 року скаржник звернувся до суду з вказаною скаргою, у якій просив зобов`язати заступника начальника Управління начальник відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гасанова Р.А.. зняти усі арешти та заборони із нежитлових приміщень по АДРЕСА_2 , які належать на праві власності ОСОБА_1 .

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.08.2020 року у прийнятті до розгляду скарги відмовлено.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 22.10.2020 року ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 26.08.2020 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.10.2020 року вказана справа 02.11.2020 року передана в провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Булах Є.М.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.11.2020 року скаргу прийнято до провадження, судове засідання призначено на 10.11.2020 року.

10.11.2020 року ОСОБА_2 , діючи в інтересах скаржника ОСОБА_1 через канцелярію суду подав заяву про розгляд скарги без участі скаржника та його представника.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем їх проживання, СМС-повідомлень, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125.

За приписами ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду скарги і вважає зо можливе розпочати судове засідання без осіб, що приймають участь у розгляді скарги.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Звернувшись до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, заявник послався на те, що 22.06.2012 року ним з прилюдних торгів придбано нежитлові приміщення торгового центру, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , в результаті чого він отримав акт про реалізацію предмета іпотеки від 09.07.2012 року та свідоцтво про право власності. В подальшому дізнався про обтяження придбаного майна, яке здійснено постановою слідчого відділу Управління Служби безпеки України про накладення арешту б/н від 25.11.2009 року. Вважає, що державний виконавець в порушення вимог закону у 2012 році реалізовуючи майно при завершенні виконавчого провадження, не вирішив питання про зняття арешту, накладеного вказаною постановою.

Згідно копії акту про реалізацію предмета іпотеки від 09.07.2012 року, з прилюдних торгів реалізовано майно, що належало ОСОБА_3 , а саме - нежилі приміщення торгівельного центру за адресою: АДРЕСА_2 , переможцем торгів став ОСОБА_1 .

Згідно копії витягу з Державного реєстру обтяжень на нерухоме майно, на підставі постанови УСБУ в Херсонській області б/н від 25.11.2009 року реєстратором Херсонської філії державного підприємства «Інформаційний центр» МЮУ 27.11.2009 року за № 9290840 внесено відомості до реєстру про арешт нерухомого майна - нежилого приміщення торгівельного центру за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до копії свідоцтва, виданого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Босакевичу В.В. належить на праві власності майно, що складається з: нежилих приміщень торгівельного центру за адресою: АДРЕСА_2 , що раніше належало ОСОБА_3 .. Право власності зареєстровано 20.08.2012 року Херсонським державним бюро технічної інвентаризації, що підтверджується копією витягу про державну реєстрацію прав від 20.08.2012 року.

Згідно копії листа Управління Служби безпеки України в Херсонській області від 28.07.2020 року № 71/Б-152/1/60, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про зняття арешту, накладеного постановою слідчого відділу УСБУ в Херсонській області, останнього повідомлено, що на підставі вироку Суворовського районного суду Херсонської області від 18.07.2012 року в частині конфіскації майна ОСОБА_3 , видано виконавчий лист, який перебував на примусовому виконанні Суворовського РВ ДВС у місті Херсоні. 08.05.2018 року державним виконавцем прийнято рішення про завершення виконавчого провадження у зв`язку з відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення. Окрім того, повідомлено, що слідчий відділ УСБУ в Херсонській області не є уповноваженим суб`єктом, що має право на вилучення відомостей про обтяження нерухомого майна.

Згідно копії листа відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), адресованого ОСОБА_1 , останнього повідомлено, що на виконанні відділу перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-6390/10 Суворовського районного суду Херсонської області по стягненню коштів з ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк», яке завершено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». При примусовому виконанні рішення суду реалізовано іпотечне майно, а саме: нежилі приміщення торгівельного центру за адресою: АДРЕСА_2 . Враховуючи, що відділ не є обтяжувачем, а запис про обтяження № 9290840 внесено на підставі постанови УСБУ в Херсонській області від 25.11.2009 року, відділом повідомлено про неможливість зняття арешту у зв`язку з відсутністю підстав та повноважень.

Спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та незнятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи слід розглядати за правилами цивільного судочинства. Натомість питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року та нескасованого після закриття слідчим кримінального провадження, має вирішувати слідчий суддя за правилами кримінального судочинства. Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19, в якій Велика Палата відступила від правових позицій, викладених у попередніх висновках Великої Палати Верховного Суду.

Отже судом встановлено, що арешт на майно накладено у 2009 році, тобто на момент дії Кримінально-процесуального кодексу 1960 року, вирок винесено за КПК України 1960 року отже справу слід розглядати за правилами цивільного судочинства, що узгоджується із правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19.

Вирішуючи питання щодо застосування норм права, які регулюють ці правовідносини, встановлено.

Згідно ст. 447 ЦПК України в редакції, яка діє на момент подання скарги, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Отже, спосіб захисту шляхом подачі скарги на дії державного виконавця не стороною виконавчого провадження діючі норми ЦПК України не допускають.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Зі змісту скарги вбачається, що заявник звернувся до суду із скаргою в порядку ст. 447 ЦПК України щодо оскарження бездіяльності державного виконавця та скасування арешту, який був накладений постановою Управління СБУ в рамках кримінального провадження, порушеного за правилами КПК України 1960 року.

При цьому, скаржник стороною виконавчого провадження не є.

Отже, скаржником не вірно обрано спосіб захисту свого порушеного права, оскільки не сторона виконавчого провадження не може звернутися до суду із скаргою на дії, рішення чи бездіяльність посадових осіб ДВС у порядку визначеному ст. 447 ЦПК України.

У зв`язку із цим у разі подання такої скарги в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження за скаргою на підставі пункту вимог п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, а помилково прийнявши скаргу до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України п. 6 Постанови №6 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судоми скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах».

Частиною 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки вимоги за скаргою на бездіяльність державного виконавця не підлягають судовому розгляду в порядку Розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», то провадження у справі підлягає закриттю.

Суд роз`яснює, що за наслідками закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 255, 258-261, 447, 353-355 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на бездіяльність державного виконавця, особа дії якої оскаржуються Заступник начальника Управління начальник відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гасанов Р.А. (місцезнаходження: 73011, м. Херсон, вул. Комкова, буд. 87, корп. 2) закрити.

Роз`яснити скаржнику, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 10.11.2020 року.

Суддя: Є.М.Булах