Справа № 190/820/20
Провадження №2/190/432/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05 листопада 2020 року м.П"ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Фирси Ю.В.,

за участю секретаря Гук С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Кредобанк», третя особа приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцов Ігор Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «Кредобанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 09 червня 2016 року між нею та «Платинум Банк», ПрАТ «Ренесанс Життя» укладено кредитний договір, за яким Банк надав їй грошові кошти у тимчасове платне користування на поточні потреби, а вона зобов`язувалась повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання та обслуговування кредиту, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених розмірах і строках. 13.01.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. було видано виконавчий напис № 400 про стягнення з неї на користь відповідача 31885,48 грн. заборгованості за кредитним договором. На підставі виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцовим І.В. 15.04.2020 року відкрито виконавче провадження. Вважає, що виданий виконавчий напис повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки приватним нотаріусом в порушення вимог закону не було перевірено безспірність заборгованості за кредитом, оскільки відповідно до графіку погашення кредитну вона повинна сплатити 40258,07 грн., нею в період з 09.06.2016 року по 16.12.2018 року було сплачено за кредитним договором 9303 грн., тобто сума заборгованості перед відповідачем складає 30955,07 грн., проте відповідно до виконавчого напису до стягнення пред`явлено 31885,48 грн., що свідчить про те, що розмір заборгованості не є безспірним. Крім того, відповідачем приватному нотаріусу не було надано оригінал натаріально посвідченого договору, за яким стягнення може проводитися у безпірному порядку, що має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У зв`язку з вищевикладеним, просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарасом Володимировичем 13 січня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 400 про стягнення з неї на користь публічного акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованості по кредитному договору від 09 червня 2016 року у розмірі 31885,48 грн. таким, що не підлягає виконанню.

В судове засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 не з`явились, від представника позивача до суду надійшло клопотання з проханням справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві.

Відповідач Акціонерне товариство «Кредобанк» свого представника в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили /а.с. 126/.

Треті особи приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцов І.В. в судове засідання не явились, причини неявки суду не повідомили.

Таким чином, оскільки представник відповідача у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи були сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, не надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, не скористались правом надання заперечень проти позову, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.

За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

09 червня 2016 року між ПАТ «Платінум Банк», ОСОБА_1 та ПрАТ «Ренесанс Життя» укладено кредитний договір № 221/10151ЕCLG313T, за яким Банк надав ОСОБА_1 грошові кошти у тимчасове платне користування на поточні потреби, а ОСОБА_1 зобов`язувалась повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання та обслуговування кредиту, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених розмірах та строках/а.с. 18-19/.

02.07.2018 року між ПАТ «Платінум Банк» та ПАТ «Кредобанк» був укладений договір відступлення права вимоги №270К, в тому числі і по кредитному договору від 09.06.2016 року укладеного між ПАТ «Платінум Банк» та ОСОБА_1 /а.с. 118-124/.

Відповідно до копій квитанцій № NOL0D34102 від 06.07.2016 року на суму 1330 грн., №N0L0D43021 від 05.08.2016 року на суму 1329 грн., № N0L0D56966 від 06.09.2016 року на суму 1330 грн., № N0L0D50847 від 06.10.2016 року на суму 1330 грн., № N0L0D38526 від 07.11.2016 року на суму 1330 грн., № N0L0D32704 від 07.12.2016 року на суму 1330 грн., № N0L0D33839 від 10.01.2017 року на суму 1330 грн. позивачем ОСОБА_1 були здійснені проплати в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору/а.с. 21-24/.

13.01.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. було вчинено виконавчий напис № 400 про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредобанк» суму заборгованості за кредитом № 221/10151ЕCLG313T у розмірі 31885,48 грн., з яких 14798, 35 грн. - сума заборгованості за кредитом, 1919, 13 грн. - заборгованість за відсотками, 15168 грн. - сума заборгованості за комісією /а.с. 16-17/.

На підставі виконавчого напису № 400 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцовим І.В. 15.04.2020 року відкрито виконавче провадження № 1847685, що підтверджується копією постанови про відкриття провадження /а.с. 26/.

Відповідно до ст.ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

А відтак, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17.

Вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус не взяв до уваги те, що позивачем ОСОБА_1 здійснювалось погашення кредиту декілька разів, а саме 05.08.2016 року на суму 1329 грн., 06.09.2016 року на суму 1330 грн., 06.10.2016 року на суму 1330 грн., 07.11.2016 року на суму 1330 грн., 07.12.2016 року на суму 1330 грн., 10.01.2017 року на суму 1330 грн.

Аналізуючи вищевикладене та наявні у справі документи, на підставі яких приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. видав виконавчий напис, суд приходить до висновку, що виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом 13.01.2020 року за відсутності належних та допустимих доказів підтвердження безспірності заборгованості ОСОБА_1 , докази одержання або неодержання боржником письмової вимоги про усунення порушень матеріали справи не містять, а відтак, сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором не є безспірною, у зв`язку з чим вимоги позивача є законними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано договір про надання адвокатських послуг, акт приймання-передачі виконаних робіт та квитанції про оплату таких послуг, у зв`язку з чим вказана сума у розмірі 7250 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.128,141,263-265, 280-283 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Кредобанк», третя особа приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцов Ігор Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тараса Володимировича, реєстраційний номер 400 від 30.01.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 31885,48 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з акціонерного товариства «Кредобанк» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1261,20 грн. та витрати на професійну правчину допомогу у розмірі 7250,00 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Головуючий суддя Ю.В. Фирса