Справа № 308/1649/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 листопада 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Готра Т.Ю., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судового засідання: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Ужгородської міської ради на Додаткове рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 червня 2020 року ухваленого головуючим суддею Іванов А.П. за позовом ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась у суд з позовом до Ужгородської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.07.2019 року позов задоволено. Та визнано протиправним і скасовано рішення Ужгородської міської ради від 18 січня 2019 року №1411 в частині затвердження ціни земельної ділянки з кадастровим номером :41:001:0501 площею 0,5512 га по АДРЕСА_1 в розмірі 965950,44 гривень із застосування коефіцієнту 1,5. Зобов`язано Ужгородську міську раду на підставі рішення Ужгородської міської ради від 18 січня 2019 року №1411 укласти договір про продаж ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером :41:001:0501 площею 0,5512 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості по АДРЕСА_1 , в порядку викупу за ціною, визначеною експертною грошовою оцінкою, в розмірі 643966,96 (шістсот сорок три тисячі дев`ятсот шістдесят шість гривень 96 копійок) гривень.

На зазначене рішення суду першої інстанції подано Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради апеляційну скаргу. Але ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 07 квітня 2020 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22.07.2019 року, закрито.

Проте, ще 03 вересня2019 року представником позивачки адвокатом Майстренко Н.М. подано до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення, на підставі ст. 270 ЦПК України, яка мотивована тим, що у рішенні Ужгородського міськрайонного суду від 22.07.2019 року не було вирішено питання, щодо розподілу судових витрат, а тому просить суд, ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання розподілу судових витрати між сторонами у цивільній справі № 308/1649/19.

За наслідками розгляду даної заяви постановлено ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 22 червня 2020 року про задоволення такої. Ухвалено додаткове рішення про стягнення з Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_1 судових витрат у виді судового збору в сумі 1 537,00 грн., і понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 гривень.

Не погоджуючись з ухваленим Додатковим рішенням суду першої інстанції, Ужгородська міська рада подала апеляційну скаргу в якій просить апеляційний суд скасувати частково додаткове рішення та прийняти нове рішення про відмову позивачці у стягненні витрат на професійну правничу допомогу. Мотивує свої вимоги тим, що наданими до суду першої інстанції документами не підтверджено фактичний обсяг витрат на правничу допомогу. Витрати у сумі 10 000,00 грн. за надання професійної правничої допомоги не є співмірними з огляду на час витрачений професійним адвокатом, та є штучно завищеними.

На апеляційну скаргу представником позивачки адвокатом Н.М.Майстренко подано відзив у якому остання просить залишити без задоволення скаргу, а додаткове рішення без змін.

Сторони у судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися, хоча про час та місце розгляду скарги повідомлялися належним чином. Однак, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступних обґрунтувань.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як зазначено в статтях 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів справи, представником ОСОБА_1 у справі була адвокат Майстренко Наталія Миколаївна, яка діяла на підставі ордеру серії КС N 418891 та договору про надання професійної правничої допомоги від 07 лютого 2019 року (т. 1, а. с. 13-14, 17, 57-60).

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу 30 травня 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Майстренко Н.М. подала до суду клопотання про долучення доказів сплати гонорару за професійну правничу допомогу, а саме: акт приймання-передачі виконаних робіт за договором від 07.02.2019 року на загальну суму 10 000,00 грн.; квитанції з ПриватБанку про сплату ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 гонорару згідно договору від 07.02.2019 року за датами від 17.05.19 р. на суму 4 000,00 грн.; від 24.05.19 р. на суму 2 800,00 грн., і від 27.05.19 р. на суму 4 800,00 грн. (т. 1, а. с. 77-78, 79, 80-82).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Також, частинами 1, 2 ст. 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За правилами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Виходячи з приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України слід мати на увазі, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

А ч. 8 даної статті передбаченого, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат як: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

За змістом ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI із змінами, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Визначаючи розмір гонорару адвокат і позивач виходили з умов передбачених у Розділі 3 «ГОНОРАР» Договору про надання професійної правничої допомоги від 07 лютого 2019 року та Протоколу про погодження суми гонорару за договором від 07.02.2019 року. Згідно пунктів 2, 3 цього Розділу, порядок обчислення гонорару (фіксований розмір) визначається у протоколі погодження розміру гонорару, що є невід`ємним додатком до договору про надання правничої допомоги. Розмір гонорару не залежить від досягнення чи недосягнення Адвокатом позитивного результату, якого бажає Клієнт.

У протоколі погодження суми гонорару за договором від 07.02.2019 року зазначено, що погоджена сума за надання професійної правничої допомоги в даній справі у суді першої інстанції в розмірі 10 000,00 грн. включає в себе: 1 000,00 грн. за 1 год. вступної розмови з довірителем; 3 000,00 грн. за 2 год., що пов`язані з ознайомленням зі справою, опрацюванням нормативної бази, аналізу судової практики, збір доказів та підготовка стратегії від імені довірителя; 3 000,00 грн. за 2 год. (приблизно), що пов`язані з підготовкою процесуальних документів в суді І-ої інстанції та 3 000,00 грн. за 3 год., що пов`язані з представленням інтересів довірителя у судових засіданнях в суді І-ої інстанції.

Здійснюючи представництво ОСОБА_1 адвокат Майстренко Н.М. у суді І-ої інстанції, остання викладала письмово вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, якими є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення (частини 1, 2 ст. 174 ЦПК України).

Матеріали справи містять у собі позовну заяву на 5-х арк.; клопотання про долучення орієнтовного розрахунку судових витрат; клопотання про подання доказів на 2-х арк. отриманих від відповідача на подані запити; заява про надсилання повісток на електронну адресу; клопотання про проведення підготовчого засідання у справі за відсутності позивача на 2-х арк.; участь адвоката в підготовчому засіданні; клопотання про долучення орієнтовного розрахунку судових витрат; участь адвоката у судовому засіданні 30.05.2019 року; клопотання про долучення доказів сплати гонорару на 2-х арк..

Зазначене свідчить про те що адвокат Майстренко Н.М. виконувала свої зобов`язання по представництву інтересів ОСОБА_1 у відповідності до положень Договору про надання професійної правничої допомоги від 07 лютого 2019 року в межах погодженого розміру гонорару. А час витрачений на складання та подання вище зазначених документів, є обґрунтованим.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку про те що витрати понесені позивачкою з надання їй професійної правничої допомоги з боку адвоката Майстренко Н.М. є реальними і необхідними, а розмір таких є обґрунтованим з огляду на значимість пред`явленого позову для ОСОБА_1 що стосується питання купівлі-продажу земельної ділянки необхідної для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд.

Щодо посилань відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивачем не надано суду детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом.

Зі змісту ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI із змінами, слідує що порядок обчислення гонорару може відбуватись за фіксованим розміром або погодинною оплатою, та підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

А п. 2 Розділу 3 «ГОНОРАР» Договору про надання професійної правничої допомоги від 07 лютого 2019 року передбачено, що сторонами такого погоджено обчислення гонорару в фіксованому розмірі, порядок визначення якого зазначено в протоколі про погодження суми гонорару, який є невід`ємним додатком до договору про надання правничої допомоги.

Оскільки сторонами такого договору погоджено обчислення гонорару саме у фіксованому розмірі, а не в погодинній оплаті то відсутність детального (погодинного) опису вчинених робіт адвокатом з представництва позивача у суді І-ї інстанції, відповідає вимогам Договору про надання професійної правничої допомоги від 07 лютого 2019 року. Разом з цим, вище наведено які послуги було надано позивачці з боку представника щодо заявленого позову.

За наведених обставин, доводи відповідача є помилковими.

Стосовно посилань відповідача у скарзі на те, що представником не надано доказів обліку доходів, колегія суддів зазначає таке.

В матеріалах справи містяться оригінали квитанцій сплати позивачкою гонорару адвокату трьома траншами. В квитанціях містяться посилання на те, що сплата відповідних сум здійснюється у відповідності до Договору про надання професійної правничої допомоги від 07 лютого 2019 року. Таким чином, дані банківські квитанції підтверджують факт наявності у позивачки витрат по оплаті з надання їй професійної правничої допомоги під час розгляду позову судом І-ї інстанції. Сам по собі факт відсутності витягу з Книги обліку і витрат, що ведуться фізичними особами-підприємцями про внесення адвокатом отриманих доходів від позивачки не є доказом спростуванням понесених позивачкою реальних витрат на правничу допомогу. Не дивлячись на це колегія суддів погоджується з тим, що з боку позивачки мали місце реальні витрати по оплаті їй послуг з надання правничої допомоги адвокатом Майстренко Н.М.

Відносно посилання відповідача на практику Європейського Суду з прав людини. З цього приводу колегія суддів зазначає, що задовольняючи вимогу про стягнення витрат на правову допомогу суд І-ї інстанції врахував прецедентну практику ЄСПЛ. Зокрема, встановлено що адвокатські витрати є реальними, необхідними під час розгляду справи та їх розмір не є надмірним в силу фінансового стану сторін. Таким чином, суд І-ї інстанції не відступив від критеріїв та підходів, які застосовуються ЄСПЛ під час вирішення питання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу.

А звідси, перевіривши дану апеляційну скаргу в межах її доводів, апеляційний суд вважає, що така, відповідно до правил ст. 375 ЦПК України, підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду про прийняття додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу без змін.

Враховуючи встановлене та керуючись нормами статей 374, 375, 381, 382 і 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу Ужгородської міської ради, залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 22 червня 2020 року по ухваленню додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 11 листопада 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: