Справа №464/6283/20
пр № 2-з/464/45/20
У Х В А Л А

13 листопада 2020 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: судді Шашуріної Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові, заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про забезпечення позову,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_2 , звернувся 12 листопада 2020 до суду в інтересах заявника ОСОБА_1 із заявою про вжиття заходів забезпечення позову до подачі позовної заяви шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 010), заборони ОСОБА_3 вчиняти будь які дії, що призведуть (можуть призвести) до відчуження, втрати, пошкодження, знищення або зміни якісного стану квартири АДРЕСА_2 .

Заяву мотивує тим, що у січні 2020 року ОСОБА_1 стало відомо, про те, що право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за відповідачкою ОСОБА_3 на підставі договору купівлі - продажу квартири від 27.05.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Государською Н.В., згідно якого вбачається, що договір є змішаним цивільно - правовим договором з елементами договору купівлі - продажу та договору про встановлення сервітуту, за яким ОСОБА_3 прийняла у власність квартиру ОСОБА_1 та ніби то сплатила останньому 881975,00 грн., а останній набув права довічного проживання у квартирі, договір підписано ОСОБА_3 та особою на прізвище ОСОБА_4 , який не відомий заявнику і якого він не уповноважував на вчинення будь яких дій. Наведе спонукало заявника звернутися до Головного правління Національної поліції України у Львівській області із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності винних осіб у незаконному заволодіння його житлом. Досудове розслідування на даний час триває.

Крім того, заявник стверджує, що не укладав вказаного договору купівлі - продажу, його умов не погоджував і не підписував, і так само не отримував грошей за відчуження квартири, а тому в подальшому буде звертатись до суду із позовом про визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири від 27.03.2015 року за яким його житло перейшло у власність до ОСОБА_5 .

Одночасно мотивує, що вжиття даного виду забезпечення позову є необхідним засобом захисту прав заявника, оскільки відповідач протягом розгляду справи зможе відчужити вказане майно, що призведе до того, що судове рішення не зможе бути виконане. Даний вид забезпечення позову є єдиним можливим засобом, який після розгляду справи дозволить позивачу виконати рішення суду.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Виходячи із ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Заявником до матеріалів справи долучено інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 231477184) від 06.11.2020 р., з якої вбачається, що відповідачу ОСОБА_3 на праві власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Однак, до матеріалів заяви не додано витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, інформацію про те, чи в межах кримінального провадження застосовувались заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 . відповідно до ч.1 ст.171 КПК України, а також чи залучено заявника до кримінального провадження у якості потерпілого відповідно до ст. 55 КПК України.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 вищезазначеної Постанови постановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник (позивач), та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Однак, в порушення вказаних процесуальних норм та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, заявником не зазначено доказів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Суд зазначає, що даних щодо дійсної і реальної загрози вчинення будь-яких дій щодо нерухомого майна відповідачем та невиконання майбутнього рішення матеріали справи не містять.

Враховуючи наведене вище, суд не встановив співмірності розміру позовних вимог із обраними способами забезпечення позову. Матеріали справи не містять жодних доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Враховуючи інтереси не тільки позивача, але й відповідача про яких відсутні будь-які дані у суді, співмірність способів забезпечення позову із предметом спору, суд прийшов висновку, що у заяві необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень ЦПК України.

Повне судове рішення складено та підписано 13 листопада 2020 року

Суддя Г.О.Шашуріна