Справа № 646/3854/20
№ провадження 2/646/1704/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.11.2020 м.Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
судді Янцовської Т.М.,
з участю секретаря Цмоканич У.Я.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу 646/3854/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - відділ реєстрації місця проживання у Основ`янському районі м. Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади міста Харкова та електронного урядування Департаменту реєстрації Харківської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловою площею в житловому будинку АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що їй на праві власності належить 5/12 часток зазначеного житлового будинку. Треті особи ОСОБА_4 співвласник, якому належить 1/12 частина, а ОСОБА_5 співвласник, якій належить 6/12 частин вказаного житлового будинку з надвірними будівлями. На спірній житловій площі зареєстрована відповідач ОСОБА_3 , яка є дочкою третьої особи, рідного брата позивачки ОСОБА_4 . В 1983 році сім`я брата позивачки, разом з відповідачем переїхали проживати в житловий будинок по АДРЕСА_2 , який їм залишили батьки дружини брата. Брат з дружиною залишились зареєстрованими у житловому будинку АДРЕСА_1 , тому при отриманні паспорту в 1994 році, відповідач була прописана на спірній житловій площі. У 2000 році брат ОСОБА_4 з дружиною добровільно знялися з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , а відповідач по теперішній час зареєстрована на спірній житловій площі, хоча фактично не мешкає на ній з 1983 року. ОСОБА_3 без поважних причин не проживає в будинку, не сплачує комунальні платежі, не опікується спірним житлом, не несе за нього ніякої відповідальності. В спірному житловому приміщенні немає ніяких її особистих речей, спального місця. Більше десяти років ОСОБА_3 не спілкується з позивачкою, та вони не мають ніяких зв`язків. Таке становище порушує право позивачки, оскільки вона є пенсіонеркою, має невеликий дохід, але не має можливість оформити субсидію із-за того, що в будинку зареєстрована відповідач, крім того позивачка несе додатковий тягар сплати деяких комунальних послуг і за відповідача.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові, додала, що відповідачка ОСОБА_3 є її племінницею. Власницею спірного домоволодіння є мати позивачки. З 1983 року ОСОБА_3 переїхала проживати в інший житловий будинок та на теперішній час позивачці не відомо, де мешкає остання. Брат ОСОБА_4 з дружиною добровільно знялися з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , а відповідачка по теперішній час зареєстрована в спірному житловому будинку, хоча фактично без поважних причин не мешкає в ньому, комунальні платежі не сплачує. В спірному житловому приміщенні немає ніяких особистих речей відповідачки. Позивачка є пенсіонеркою, має невеликий дохід та не має можливість оформити субсидію, оскільки в будинку зареєстрована відповідач.
Представник позивачки ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримала доводи позивачки та просила позов задовольнити у повному обсязі.
Відповідачка у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, у відповідності до ст. 178 ЦПК України своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву не скористалася.
Третя особа - відділ реєстрації місця проживання у Основ`янському районі м. Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади міста Харкова та електронного урядування Департаменту реєстрації Харківської міської ради у відповідності до ст. 181 ЦПК України подав до суду пояснення в яких зазначив, що ОСОБА_1 , як співвласник житла має право розпоряджатися житлом на свій розсуд, документи, які б свідчили про право власності відповідача на частину домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , відсутні. Просив прийняти зазначені пояснення та розглянути справу без його участі.
Третя особа ОСОБА_4 подав до суду заяву в якій зазначив, що відповідачка ОСОБА_3 доводиться йому рідною донькою, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити.
Третя особа ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, у відповідності до ст. 181 ЦПК України своїм правом подання пояснень на позовну заяву не скористалася.
Ухвалою суду від 06.07.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 31.08.2020 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.
За наявності одночасного існування умов, передбачених положеннями ст. 280 ЦПК України, суд вважав можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , дослідивши письмові пояснення третіх осіб, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного.
Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 5/12 часток житлового будинку з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину по закону від 23.01.1975 року, виданого державним нотаріусом шостої ХДНК та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого 13.06.2016 року державним нотаріусом Першої ХДНК.
ОСОБА_4 на праві приватної власності належить 1/12 часток житлового будинку з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину по закону від 23.01.1975 року, виданого державним нотаріусом шостої ХДНК та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого 13.06.2016 року державним нотаріусом Першої ХДНК.
ОСОБА_5 на праві приватної власності належить 6/12 часток житлового будинку з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину по закону від 23.01.1975 року, виданого державним нотаріусом шостої ХДНК та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого 13.06.2016 року державним нотаріусом Першої ХДНК.
З Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова, виданої 16.06.2020 р., вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 .
Згідно акту про не проживання, складеного ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , відповідач ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 не проживає з 1983 року, сімейні відносини з ОСОБА_1 не підтримує та не спілкується, її особистих речей у будинку не залишилось.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , показали, що у будинку за адресою АДРЕСА_1 відповідачка не проживає тривалий час, сімейні стосунки з позивачкою не підтримує та її не відвідує.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що він проживає за адресою АДРЕСА_1 та відповідачку ОСОБА_3 бачив дуже давно. За своєю адресою він проживає більше 40 років та відповідачку пам`ятає лише маленькою, на даний час з позивачкою вона не проживає.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що відповідач ОСОБА_3 та позивачка ОСОБА_1 раніше проживали разом, та потім відповідачка уїхала разом зі своїми батьками і більше вона її не бачила, та нічого про неї не знає. Відповідачка ОСОБА_3 вже тривалий час не проживає в спірному житловому будинку.
Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для особистого проживання і проживання членів їх сімей, розпоряджатися власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України.
Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.
Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Частиною 3статті 47 Конституції України гарантується право на житло і встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
У судовому засіданні знайшло своє підтвердження відсутність відповідачки ОСОБА_3 у спірному будинку понад встановлені ст. 405 ЦК України строки без поважних причин. Відповідач втратила інтерес до даного будинку та проживає за іншою адресою.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, а тому вони підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 64, 150, 156 ЖК України, ст. ст. 383, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 259, 263-265, 280 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - відділ реєстрації місця проживання у Основ`янському районі м. Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади міста Харкова та електронного урядування Департаменту реєстрації Харківської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійснені права власності шляхом визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 13.11.2020 р.
Суддя: Т.М. Янцовська