Справа № 169/847/20
Провадження № 2/169/436/20
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2020 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді Тітівалова Р.К.,

з участю

секретаря судового засідання Веремчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

13 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема, на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого усе належне їй майно заповіла дочці ОСОБА_4 , яка вступила у володіння спадщиною і прийняла її. ОСОБА_4 , яка є матір`ю позивача, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкоємцями першої черги за законом після смерті останньої є позивач та відповідач, які спадщину прийняли та уклали між собою договір про поділ спадкового майна, відповідно до умов якого вищевказаний будинок, що належав ОСОБА_3 , перейшов у власність позивачу. Вказуючи, що нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього, просила визнати за нею право власності на вищевказаний спадковий житловий будинок із господарськими спорудами в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 .

У підготовче засідання позивач не з`явилася, хоча про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, 11 листопада 2020 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує з викладених у ньому підстав, просить задовольнити та розглядати справу без її участі (а.с. 120).

Відповідач у підготовче засідання не з`явилася, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 44), 3 листопада 2020 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за її відсутності (а.с. 46).

Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав.

Частиною третьою статті 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до частини першої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

За змістом статей 524, 548 Цивільного кодексу УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до положень статті 549 Цивільного кодексу УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_3 11 грудня 1996 року склала заповіт, відповідно до якого усе належне їй майно заповіла своїй дочці ОСОБА_4 , що проживає в селі Городилець Турійського району Волинської області (а.с. 15).

Належність вищевказаного будинку (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) спадкодавцеві ОСОБА_3 підтверджується витягом з погосподарської книги Ружинської сільської ради Турійського району № 1/02 за 2018 рік (а.с. 33).

Право власності у встановленому законом порядку на зазначене нерухоме майно не зареєстровано (а.с. 34).

До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок «А1», загальною площею 47,8 кв. м, житловою площею 20,7 кв. м, хлів «Б1» з прибудовою «б», погріб «В1», колодязь «1» (а.с. 29-31).

Зі змісту довідки Ружинської сільської ради Турійського району № 149 від 16 травня 2005 року видно, що в управління та володіння спадковим майном ОСОБА_3 з дня її смерті вступила її дочка ОСОБА_4 (а.с. 14).

Родинні відносини між спадкодавцем та ОСОБА_4 підтверджуються відповідними свідоцтвами про народження та одруження ОСОБА_4 (а.с. 16, 17).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 18) і за життя правовстановлюючі документи на отриманий в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 житловий будинок не оформила.

Аналіз наведених вище обставин справи дає підстави для висновку, що в контексті положень статей 525, 548, 549 Цивільного кодексу УРСР ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 у встановленому законом порядку і зазначене вище нерухоме майно належало їй з моменту відкриття спадщини дня смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) .

Відповідно до положень статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 Цивільного кодексу України).

Частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

За змістом частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Встановлено, що позивач та відповідач у цій справі є дітьми спадкодавця ОСОБА_4 і належать до спадкоємців першої черги за законом (а.с. 20, 21, 59), 20 вересня 2018 року подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті матері (а.с. 54, 55).

Чоловік спадкодавця ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_4 на день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) була зареєстрована та проживала одна у селі Городилець Турійського району Волинської області (а.с. 19).

За життя ОСОБА_4 заповітів не складала, свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок після її смерті не видавалося, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а.с. 64 на звороті, 65).

21 травня 2019 року спадкоємці уклали нотаріально посвідчений договір про поділ спадкового майна, відповідно до умов якого житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 перейшов у власність позивачу ОСОБА_1 (а.с. 90).

Постановою приватного нотаріуса від 21 травня 2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове нерухоме майно, які підтверджують його державну реєстрацію права власності та належність спадкодавцям ОСОБА_4 або ОСОБА_3 (а.с. 92).

Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 156/2018 щодо майна померлої ОСОБА_4 (а.с. 54-119), з яких також видно, що окрім позивача та відповідача ніхто із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до нотаріуса не звертався, свідоцтва про право на спадщину на інше спадкове майно видано сторонам у цій справі відповідно до умов укладеного між ними договору про поділ спадкового майна.

За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 та правових підстав для визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно, яке вона отримала у спадщину після смерті ОСОБА_3 , однак не оформила правовстановлюючі документи на нього.

Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом частини першої статті 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 420 грн 40 коп.; стягнути з відповідача в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову - 420 грн 40 коп.

На підставі викладеного, статей 524, 548, 549 Цивільного кодексу УРСР, статей 1216, 1217, 1261, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 141, 142, 200, 206, 247, 263, 264, 265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок «А1», загальною площею 47,8 кв. м, житловою площею 20,7 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами: хлів «Б1» з прибудовою «б», погріб «В1», колодязь «1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язати Управління державної казначейської служби України у Турійському районі Волинської області повернути з Державного бюджету України ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок, сплачений відповідно до квитанції ТВБВ 10002/0131 філії Волинського обласного управління АТ «Ощадбанк» № 34 від 12 жовтня 2020 року на рахунок № UA0003397, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37834092, код банку отримувача (МФО) 899998, отримувач коштів УК у Турійському районі/Турійський рн/22030101.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне рішення складено 11 листопада 2020 року

Головуючий