Постанова

Іменем України

28 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 362/3054/14-ц

провадження № 61-17992св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач -публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , на заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 серпня 2014 року у складі судді Марчука О. Л.

та постанову Київського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року у складі колегії суддів: Семенюк Т. А., Рейнарт І. М., Кирилюк Г. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2014 року публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України»), який змінив найменування на акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - АТ «Державний експортно-імпортний банк України»), звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 30 квітня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Державний експертно-імпортний банк України» (далі - ВАТ «Державний експертно-імпортний банк України»)

та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 27108С31

зі змінами, внесеними до нього додатковими угодами: від 13 травня

2008 року № 27108С31-1, від 28 квітня 2009 року № 27108С31-2, від 06 жовтня 2009 року № 27108С31-3, від 10 листопада 2009 року № 27108С31-4,

від 28 грудня 2009 року № 27108С31-5, від 21 січня 2010 року № 27108С31-6, від 09 квітня 2010 року № 27108С31-7, від 26 травня 2010 року № 27108С31-8, від 15 вересня 2010 року № 27108С31-9, від 24 листопада 2011 року

№ 27108С31-10 та від 22 грудня 2011 року № 27108С31-11. Відповідно до умов вказаного договору останній отримав кредит у сумі 1-й транш -

800 000,00 доларів США, з кінцевою датою погашення до 28 квітня 2009 року на поточні потреби з перевіркою цільового використання кредитних коштів; 2-й транш - 6 476 000,00 грн, з кінцевою датою погашення 15 квітня

2013 року.

У зв`язку із неналежним виконання відповідачем вказаного кредитного зобов`язання у нього утворилась заборгованість у розмірі 7 032 786,22 грн, яка рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області

від 30 червня 2011 року була стягнута на користь банку.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області

від 18 квітня 2012 року було розстрочено виконання вказаного рішення суду.

АТ «Державний експортно-імпортний банк України» зазначало, що 22 грудня 2011 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін до вищезазначеного кредитного договору, відповідно до умов якого останній зобов`язувався сплачувати проценти за користування кредитом та сторони підтвердили свої зобов`язання за кредитним договором. Проте відповідач не дотримувався встановленого судом графіку розстрочення виконання рішення суду, судове рішення щодо стягнення заборгованості не виконував, і станом на 26 червня 2014 року мав заборговаість за кредитом у розмірі 6 801 305,61 грн, яка складалася із: 756 720,25 грн - процентів за користування кредитом, нарахованим за період з 01 травня 2011 року по 26 червня 2014 року; 927 014,58 грн -

пені за порушення строків погашення кредиту, нарахованої за період

з 25 червня 2013 року по 26 червня 2014 року; 519 386,64 грн -

пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом, наорахованої за період з 25 червня 2013 року по 26 червня 2014 року; 410 412,62 грн - 3 % річних від простроченої суми боргу за кредитом, нараховані за період з 17 травня 2011 року по 26 червня 2014 року;

149 748,82 грн - 3 % річних від простроченої суми боргу за процентами

за користування кредитом, нараховані за період з 16 червня 2011 року

по 26 червня 2014 року; 680 197,46 грн - інфляційного збільшення суми боргу за кредитом, нараховане за період з 17 травня 2011 року по 26 червня

2014 року; 357 825,24 грн - інфляційного збільшення суми боргу

за процентами, нараховане за період з 16 червня 2011 року по 26 червня

2014 року.

З урахуванням зазначеного, АТ «Державний експортно-імпортний банк України» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором від 30 квітня 2008 року № 27108С31 у загальній сумі 6 801 305,61 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 серпня 2014 року позов ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість у розмірі 6 801 305,61 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що кредитний договір продовжує діяти, наданий кредит позичальником не повернуто, зобов`язання щодо сплати процентів за користування кредитом останнім не виконуються, що відповідно до підпунктів 2.2.1, 2.5.1, 2.4.2 та 5.2 кредитного договору

є підставою для продовження нарахування процентів за користування кредитом та пені за порушення строків погашення заборгованості

за кредитом та процентами.

Разом із тим вважав, що оскільки відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати усіх пов`язаних із ним коштів, унаслідок чого має заборгованість перед банком, тому є правові підстави для стягнення сум, передбачених статтею 625 ЦК України.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , задоволено частково. Заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 серпня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь

ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» - 4 347 111,43 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що банк, звернувшись у 2011 році до суду із позовом, використав право вимагати дострокове повернення усієї суми кредиту за порушення умов договору, що залишилася несплаченою, а також сплати пені, відповідно до вимог статті 1050 ЦК України, про що свідчить, як вважав суд апеляційної інстанції, рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня

2011 року про стягнення заборгованості, а тому позивач не може вимагати сплати відсотків та пені на підставі умов кредитного договору, оскільки його строк змінився достроковим стягненням.

Разом із тим суд апеляційної інстанції вважав, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь банку сум, передбачених статтею 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання підлягають задоволенню, оскільки судове рішення, яким стягнуто кредитну заборгованість, не виконано та борг не повернуто.

Також суд апеляційної інстанції вважав обгрунтованими позовні вимоги щодо стягнення з відповідача відсотків, визначених договором від 22 грудня 2011 року, який було укладено між сторонами після набрання чинності судового рішення щодо стягнення з відповідача на користь банку кредитної заборгованості, та який сторонами не оспорювався і на час апеляційного розгляду цієї справи був чинним.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2019 року до Верховного Суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись

на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати судові рішення судів першої

та апеляційної інстанцій й ухвалити нове судове рішення про відмову

у задоволенні позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали цієї справи

із Васильківського міськрайонного суду Київської області.

У жовтні 2019 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року справу за позовом

ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості призначено до судового розгляду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що банк у 2011 році скористався своїм правом дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором

та змінив строк дії цього договору, у з`язку із чим, як вважав заявник, не може вимагати сплати відсотків та пені на підставі умов кредитного договору. Проте суд апеляційної інстанції, як вважав заявник, усупереч існуючим правовим висновкам Верховного Суду погодився із нарахуваннями банку після припинення кредитного договору процентів та безпідставно задовільнив вимоги щодо їх стягнення.

Вважав, що між ним та банком відсутні договірні зобов`язання, тому цивільно-правова відповідальність на підставі статті 625 ЦК України

за кредитним договором поза строком його дії не настає.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У листопаді 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив АТ «Державний експортно-імпортний банк України» на касаційну скаргу у якому зазначено, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції є законним

та обґрунтованим.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

30 квітня 2008 року між ВАТ «Державний експертно-імпортний банк України» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 27108С31, відповідно

до умов якого останній отримав кредит у сумі: 1-й транш - 800 000,00 доларів США, з кінцевою датою погашення 28 квітня 2009 року на на поточні потреби з перевіркою цільового використання кредитних коштів (будівництво)

під забезпечення земельних ділянок, 2-й транш - 6 476 000,00 грн, з кінцевою датою погашення 15 квітня 2013 року (а. с. 9-14 т. 1).

13 травня 2008 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 27108С31-1

до кредитного договору від 30 квітня 2008 року № 27108С31, якою графік надання та погашення кредиту за договором, наведений в додатку 1, викладено у новій редакції (а. с. 15 т. 1).

28 квітня 2009 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 27108С31-2

до кредитного договору від 30 квітня 2008 року № 27108С31, відповідно

до якої були внесені зміни до підпункту 2.1, 2.2.1., 2.3.1. пункту 2.2.

статті 2 договору щодо: розміру, призначення та строку користування кредитом, розміру процентів за користування кредитом, та викладено у новій редакції графік надання та погашення кредиту за договором, наведений

у додатку 1, а також таблицю визначення сукупної вартості кредиту

та реальної процентної ставки, наведену в додатку 2, та доповнено договір додатком № 3, яким є графік надання та погашення кредиту за договором

(а. с.16-18 т. 1).

06 жовтня 2009 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 27108С31-3 до кредитного договору від 30 квітня 2008 року № 27108С31, якою внесено зміни в порядок забезпечення зобов`язання позичальника за кредитним договором за рахунок нерухомого майна - земельних ділянок (а. с. 19 т. 1).

10 листопада 2009 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 27108С31-4 до кредитного договору від 30 квітня 2008 року № 27108С31, якою доповнено порядок забезпечення зобов`язання позичальника за рахунок житлового будинку та доповнено зобов`язання позичальника за кредитним договором необхідністю часткового погашення кредиту (а. с. 20 т. 1).

28 грудня 2009 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 27108С31-5

до кредитного договору від 30 квітня 2008 року № 27108С31, якою внесено зміни до порядку забезпечення зобов`язання позичальника за кредитним договором за рахунок земельних ділянок та житлового будинку (а. с. 21 т. 1).

21 січня 2010 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 27108С31-6

до кредитного договору від 30 квітня 2008 року № 27108С31, якою доповнено зобов`язання позичальника необхідністю часткового погашення кредиту

(а. с. 22 т. 1).

09 квітня 2010 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 27108С31-7

до кредитного договору від 30 квітня 2008 року № 27108С31, якою внесено зміни до порядку забезпечення зобов`язання позичальника за договором

(а. с. 23 т. 1).

26 травня 2010 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 27108С31-8

до кредитного договору від 30 квітня 2008 року № 27108С31, якою внесено зміни до порядку забезпечення зобов`язання, умови надання кредиту, розмір траншу та строки його повернення, викладено у новій редакції таблицю визначення сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, наведену в додатку 2, та графік надання та погашення кредиту за договором, наведений у додатку 3 (а. с. 24-27 т. 1).

15 вересня 2010 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1 було укладено договір № 27108С31-9 про внесення змін до кредитного договору від 30 квітня 2008 року № 27108С31, за яким викладено у новій редакції графік надання та погашення кредиту

за договором, наведений у додатку 3, та таблицю визначення сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, наведену в додатку 2

(а. с. 28-30 т. 1).

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області

від 30 червня 2011 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 30 квітня 2008 року № 27108С31 у розмірі 7 032 786,22 грн, яка складалася із: основного боргу - 6 363 000,00 грн; процентів за користування кредитом - 635 103,23 грн; пені - 32 682,95 грн (а. с. 55-56 т. 1).

На виконання рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2011 року судом 18 серпня 2011 року видано виконавчий лист, на підставі якого 19 липня 2012 року відкрито виконавче провадження № 33479250 (а. с. 57, 59 т. 1).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2011 року не виконано.

З урахуванням значної суми заборгованості та неможливістю боржника

її відразу погасити ухвалою Васильківським міськрайонним судом Київської області від 18 квітня 2012 року розстрочено виконання рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня

2011 року (а. с. 58 т. 1).

24 листопада 2011 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1 було укладено договір № 27108С31-10 про внесення змін до кредитного договору від 30 квітня 2008 року № 27108С30, яким змінено процентну ставку за користування кредитом у випадку порушення графіку розстрочки виконання рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2011 року (а. с. 31 т. 1).

Аналогічного змісту договір про внесення змін до кредитного договору

від 30 квітня 2008 року № 27108С31 було укладено між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1 22 грудня 2011 року № 27108С31-11 (а. с. 32 т. 1).

Згідно наданого ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за кредитном договором станом на 26 червня 2014 року становить 6 801 305,61 грн, яка складалася із: 756 720,25 грн - процентів за користування кредитом, нарахованих за період з 01 травня 2011 року по 26 червня 2014 року; 927 014,58 грн -

пені за порушення строків погашення кредиту, нарахованої за період

з 25 червня 2013 року по 26 червня 2014 року; 519 386,64 грн -

пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом, наорахованої за період з 25 червня 2013 року по 26 червня 2014 року; 410 412,62 грн - 3 % річних від простроченої суми боргу за кредитом, нараховані за період з 17 травня 2011 року по 26 червня 2014 року;

149 748,82 грн - 3 % річних від простроченої суми боргу за процентами

за користування кредитом, нараховані за період з 16 червня 2011 року

по 26 червня 2014 року; 680 197,46 грн - інфляційного збільшення суми боргу за кредитом, нараховане за період з 17 травня 2011 року по 26 червня

2014 року; 357 825,24 грн - інфляційного збільшення суми боргу

за процентами, нараховане за період з 16 червня 2011 року по 26 червня

2014 року (а. с. 34-41 т. 1).

Відповідно до уточненого розрахунку заборгованості за кредитним договором, здійсненого АТ «Державний експортно-імпортний банк України» на вимогу суду апеляційної інстанції, із врахуванням додаткових договорів

до кредитного договору від 30 квітня 2008 року, заборгованість зі сплати

3 % річних від простроченої суми боргу за кредитом, за період з 05 липня

2013 року по 26 червня 2014 року, складає 410 412,62 грн; інфляційного збільшення суми боргу за кредитом, нараховане за період з 05 липня

2011 року по 26 червня 2014 року, - 664 357,35 грн; пені за порушення строку повернення кредиту, нарахованої за період з 05 липня 2013 року по 26 червня 2014 року, - 904 890,83 грн; пені за несвоєчасну сплату процентів

за користування кредитом, нарахованої за період з 05 липня 2013 року

по 26 червня 2014 року, - 87 873,69 грн; процентів за користування кредитом, нарахованих за період з 24 листопада 2011 року по 26 червня 2014 року, - 2 924 098,71 грн; 3 % річних від простроченої суми боргу за процентами, нарахованих за період з 16 грудня 2011 року, - 80 066,46 грн; інфляційного збільшення суми боргу за процентами, нарахованого за період з 16 грудня 2011 року по 26 червня 2014 року, - 268 176,29 грн; пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом, нарахованої за період

з 05 липня 2013 року по 26 червня 2014 року, - 301 676,23 грн

(а. с. 229-235 т. 1).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції

до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 , подана представником - ОСОБА_2, підлягає задоволенню частково.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати

або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні

чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,

що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі

та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду

та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк

та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк

ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» використало право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно

до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку.

У справі, яка є предметом перегляду, встановлено, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня

2011 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 30 квітня 2008 року № 27108С31 у розмірі 7 032 786,22 грн, яка складалася із: основного боргу за кредитом - 6 363 000,00 грн; процентів за користування кредитом - 635 103,23 грн та пені - 32 682,95 грн.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

У такому випадку має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена частиною першою статті 1048 ЦК України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно

не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно

від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти

за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо рішенням суду заборгованість за кредитним договором стягнута

у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі

і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином скасовуючи рішення суду першої інстанції у частині позовних вимог ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» щодо стягнення 3 % річних від простроченої суми боргу за кредитом; інфляційного збільшення суми боргу за кредитом; пені за порушення строків погашення кредиту та пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом,

та ухвалюючи у цій частині позовних вимог нове судове рішення, суд апеляційної інстанції ураховуючи уточнення позовних вимог щодо розміру заборгованості та періоду її нарахування, наданого банком на його вимогу, обгрунтовано виходив із того, що оскільки зобов`язання щодо повернення кредиту залишились невиконаними після вирішення питання про стягнення боргу, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення

з відповідача на користь банку заборгованості зі сплати 3 % річних

від простроченої суми боргу за кредитом, за період з 05 липня 2013 року

по 26 червня 2014 року, у розмірі 410 412,62 грн та інфляційного збільшення суми боргу за кредитом, нарахованого за період з 05 липня 2011 року

по 26 червня 2014 року, - 664 357,35 грн.

Разом із тим задовольняючи позовні вимоги банку щодо стягнення

з відповідача процентів за користування кредитом у розмірі 2 924 098,71 грн, 3 % річних від простроченої суми боргу за процентами - 80 066,46 грн

та інфляційного збільшення суми боргу за процентами - 268 176,29 грн, суд апеляційної інстанції, дійшов помилкового висновку щодо наявності правових підстав для задоволення цих позовних вимог, оскільки банк

у 2011 році скористався правом дострокового повернення кредитних коштів, внаслідок чого змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому

зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитним договором і ці позовні вимоги є необгрунтованими.

Згідно з частиною першою статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення

у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року у частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» процентів

за користування кредитом у розмірі 2 924 098,71 грн, 3 % річних

від простроченої суми боргу за процентами - 80 066,46 грн та інфляційного збільшення суми боргу за процентами - 268 176,29 грнскасувати.

У задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 2 924 098,71 грн, 3 % річних від простроченої суми боргу за процентами - 80 066,46 грн та інфляційного збільшення суми боргу за процентами - 268 176,29 грнвідмовити.

У іншій частині постанову Київського апеляційного суду від 17 вересня

2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту

її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович