Постанова

Іменем України

04 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 509/2261/13-ц

провадження № 61-35992св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

скаржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

суб`єкт оскарження - державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,

заінтересовані особи: акціонерне товариство «Східно-Український банк «Грант», Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Одеської області від 12 квітня 2018 року, прийняту у складі колегії суддів: Ващенко Л. Г., Колеснікова Г. Я.,

Сєвєрової Є. С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімової А. Н. про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 509/2261/13-ц та постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Онопрієнко І. В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що державний виконавець

у порушення вимог статті 24, пункту 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» відкрив виконавче провадження за заявою стягувача - акціонерного товариства «Східно-Український банк «Грант» (далі - АТ «Східно-Український банк «Грант»), який звернувся до виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду, та пропустив строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Вказувала, що стягувач 19 листопада 2013 року отримав шість виконавчих листів № 09/2261/13-ц, виданих на виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 вересня 2013 року, яким задоволено позов АТ «Східно-Український банк «Грант» та у рахунок погашення заборгованості приватного підприємства «Ажио-Плюс» перед

АТ «Східноукраїнський Банк «Грант» за кредитним договором від 19 серпня 2010 року з додатковими угодами звернено стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з господарчими будівлями, розташований на

АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,1500 га, розташовану за адресою: Овідіопольський район Одеська область, кадастровий номер :02:008:0828. Виконавчі документи до виконавчої служби своєчасно не подані.

Пропустивши строк, визначений законом для пред`явлення виконавчих листів до виконання, АТ «Східно-Український банк «Грант» 10 червня

2015 року звернувся до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, однак ухвалою апеляційного суду Одеської області банку відмовлено в задоволенні цієї заяви.

Стверджувала, що таким чином стягувач не мав права пред`являти виконавчий лист до виконання, а державні виконавці, у свою чергу, не мали права відкривати виконавче провадження, накладати арешт на майно боржника.

ОСОБА_1 просила суд скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімової А. Н. від 15 грудня 2015 року

ВП № 49643304 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 509/2261/13-ц та постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Онопрієнко І. В. від 22 грудня 2015 року ВП № 49643304 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімової А. Н. від 15 грудня 2015 року ВП № 49670212 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 509/2261/13-ц та постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Онопрієнко І. В. ВП № 49670212 від 22 грудня 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також просив поновити строк на оскарження вищевказаних постанов.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 січня

2016 року скаргу ОСОБА_2 об`єднано в одне провадження зі скаргою ОСОБА_1 .

Короткий зміст судових рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 06 червня 2016 року у задоволенні скарг ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22 липня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без задоволення. Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 06 червня

2016 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 15 лютого 2017 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 06 червня

2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 22 липня

2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 06 червня 2017 року, постановленою у складі судді Бочарова А. І. скарги

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено.

Скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімової А. Н. від 15 грудня 2015 року ВП № 49643304 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 509/2261/13-ц.

Скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Онопрієнко І. В. від 22 грудня 2015 року ВП № 49643304 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімової А. Н. від 15 грудня 2015 року ВП № 49670212 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 509/2261/13-ц.

Скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Онопрієнко І. В. від 22 грудня 2015 року ВП № 49670212 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Задовольняючи скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий лист про звернення стягнення на предмет іпотеки на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у грудні 2015 року пред`явлено поза межами строку, встановленого Законом України «Про виконавче провадження», при цьому суд зазначив, що ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2015 року банку відмовлено у задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, а пред`явлення виконавчих листів до виконання у грудні 2014 року мало місце з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державний виконавець не прийняв постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, що підтверджується листом Малиновського ВДВС від 25 травня 2016 року

з якого вбачається, що виконавчі листи стосовно боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на примусовому виконанні у відділі не перебували та не надходили.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 12 квітня 2018 року апеляційну скаргу АТ «Східно-Український банк «Грант» задоволено.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 06 червня

2017 року скасовано.

Відмовлено ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у задоволенні скарги про визнання незаконними дій та скасування постанов державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Стягнуто з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь АТ «Східно-Український банк «Грант» судові витрати у вигляді судового збору, з кожного по

800 грн за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції виходив з того, що у грудні 2013 року, грудні 2014 року і листопаді 2015 року органи виконавчої служби з різних підстав відмовляли банку у відкритті виконавчого провадження і повертали виконавчі документи без виконання, строк пред`явлення виконавчих документів кожного разу переривався

і встановлювався заново з дня його повернення. У грудні 2015 року Департамент ВДВС обґрунтовано відкрив виконавче провадження і прийняв постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, оскільки банк дотримався строків пред`явлення виконавчих документів.

Крім того, відповідно до пункту 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802, наказ від 02 квітня 2012 року за №512/5, виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа. Оскільки державним виконавцем 03 грудня 2014 року в оригіналі виконавчого документу зроблено запис про відмову у відкритті виконавчого провадження, то Малиновським ВДВС виконано вимоги статті 4 Закону України Про виконавче провадження», тобто повідомлено банк про відмову у відкритті виконавчого провадження в той же день.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили скасувати постанову Апеляційного суду Одеської області від 12 квітня

2018 року та залишити в силі ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 06 червня 2017 року.

Аргументи учасників справи

Доводи осіб, які подали касаційні скарги

Касаційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мотивована тим, що суд апеляційної інстанції помилково скасував судове рішення суду першої інстанції, не надав оцінку зібраним доказам, дійшов передчасних висновків про відмову в задоволенні скарг. Так, судом надано неправильну оцінку таким доказам як висновок судово-технічної експертизи, листами виконавчих органів, суд не врахував вказівки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в ухвалі

від 17 лютого 2017 року

Вважають, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що неналежне виконання посадовими особами державної виконавчої служби своїх обов`язів, а саме: не прийняття процесуального документу - постанови, не є підставою для ствердження, що виконавчий документ до органів виконавчої служби з метою примусового виконання судового рішення не пред`являвся.

Вважають, що такі висновки суду апеляційної інстанції зроблені з припущеннями і суперечать пунктам 1.5, 1.12, 1.12.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У серпні 2018 року АТ «Східно-український банк «Грант» направило до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просило відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити постанову Апеляційного суду Одеської області від 12 квітня 2018 року без змін, як таку, що прийнята без порушень норм процесуального права.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

27 червня 2018 року ухвалою Верховного Суду у складі судді Олійник А. С. відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , витребувано матеріали цивільної справи з Овідіопольського районного суду Одеської області.

У серпні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

У квітні 2020 року, згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа передана колегії суддів: Сердюку В. В. (суддя-доповідач), Фаловській І. М., Грушицькому А. І.

У вересні 2020 року, згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа передана колегії суддів: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гульку Б. І., Луспенику Д. Д.

Ухвалою Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 вересня 2013 року у справі № 509/2261/13-ц задоволено позов АТ «Східно-Український банк «Гранд» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 і ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований на АДРЕСА_1 шляхом продажу предмету іпотеки з прилюдних торгів.

Рішення набрало законної сили.

19 листопада 2013 року Овідіопольським районним судом Одеської області видано 6 виконавчих листів № 509/2261/13-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки і стягнення судових витрат у вигляді судового збору, боржники ОСОБА_2 , ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , стягувач АТ «Східно-Український банк «Гранд».

02 грудня 2013 року виконавчі листи № 509/2261/13ц пред`явлені представником АТ «Східноукраїнський банк «Грант» до виконання у відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області (далі - ВП ВР УДВС ГУЮ в Одеській області).

03 грудня 2013 року постановами головного державного виконавця

ВП ВР УДВС ГУЮ в Одеській області Кравцем О. В. відмовлено у відкритті виконавчого провадження щодо боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2015 року відмовлено у задоволенні заяви АТ «Східно-український банк «Грант» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів, виданих Овідіопольським районним судом Одеської області

19 листопада 2013 року на виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 вересня 2013 року, у зв`язку з пропуском строку такого пред`явлення.

25 листопада 2015 року виконавчі листи № 509/2261/13-ц пред`явлено представником АТ «Східно-Український банк «Грант» до виконання у ВПВР УДВС ГТУ в Одеській області.

25 листопада 2015 року державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУ в Одеській області відмовлено у відкритті виконавчого провадження щодо боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , в зв`язку з чим на виконавчому листі було проставлено відповідну відмітку, яку було скріплено підписом державного виконавця та печаткою органу державної виконавчої служби.

09 грудня 2015 року виконавчі листи № 509/2261/13ц, за якими боржником є ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пред`явлено представником

АТ «Східно-Український банк «Грант» до виконання за належною підвідомчістю у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - ВПВР Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України).

З листа Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси (далі - Малиновський ВДВС міста Одеси) від 25 травня 2016 року встановлено, що згідно з відомостями книги реєстрації вхідної кореспонденції про відкриття виконавчого провадження та Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень встановлено, що виконавчі листи № 509/2261/13-ц, видані 19 листопада 2013 року Овідіопольським районним судом Одеської області на користь АТ «Східно-Український банк «Гарант» відносно боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також відносно боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рахунок погашення заборгованості ПП «Ажио-Плюс» перед ПАТ «Східно-Український банк «Грант» на примусовому виконанні у відділі не перебували та не надходили.

Державними виконавцями ВПРВ Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 03 грудня 2014 року зазначені виконавчі листи отримані за відсутності відомостей про посаду, ініціалів і прізвища особи, яка завірила цей документ печаткою другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (далі - другого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ).

24 червня 2016 року Приморським відділом поліції в м. Одесі Головного управління національної поліції в Одеській області відкрито досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004616 за ознаками частини першої статті 358 КК України, за фактом підробки виконавчих документів, виданих 19 листопада 2013 року на виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 вересня 2013 року, боржниками у якому є ОСОБА_4 , ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

У рамках відкритого виконавчого провадження проведено судово-технічну експертизу.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України (тут і надалі

в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційні скарги підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону постанова суду апеляційної інстанції не відповідає.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх

у добровільному порядку визначає Закон України від 21 квітня 1999 року

№ 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі Закон - № 606-XIV) ( у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), статтею 17 якого визначено, що примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема на підставі виконавчих листів, виданих судом.

Відповідно до пункту 2 частини першої, пункту 1 частини другої статті 22 Закон - № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі статтею 23 Закону - № 606-XIV строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Відповідно до вимог часини першої, другої статті 24 Закону - № 606-XIV державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред`явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Згідно вимог частини першої статті 25 Закону - № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону - № 606-XIV державний виконавець виносить постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження протягом трьох робочих днів, а за рішенням, що підлягає негайному виконанню,- не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документа і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові разом з виконавчим документом.

Виходячи з аналізу статей 24, 25, 26 Закону - № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, у протилежному випадку державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, так як строк пред`явлення для примусового виконання закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Згідно з підпунктами 1.5, 1.12, 1.12.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України

від 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами. Основною інформаційною базою про здійснені виконавчі дії є Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень (далі - Єдиний реєстр). Відомості вносяться до Єдиного реєстру державним виконавцем одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія.

Відповідно до абзацу 6 підпункту 3.11 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року N 2274/5) у виконавчих документах, за якими відмовлено у відкриті виконавчого провадження, робиться відмітка із зазначенням дати винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження та норми закону (пункт, частина, стаття закону), на підставі якої прийнято рішення про відмову.

За приписами частини другої статті 371 ЦПК України 2004 року поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів можливе за заявою про поновлення пропущеного строку, поданою до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання.

Згідно з вимогами частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (аналогічна норма містилася в статті 61 ЦПК України 2004 року)

Висновки суду апеляційної інстанції про те, що наявність записів в оригіналі виконавчого документу без прийняття самої постанови хоча і є порушенням з боку посадової особи державної виконавчої служби, однак не спростовує того факту, що банк вчасно пред`явив виконавчі листи до виконання, - суперечать вимогам підпунктів 1.5, 12, 12.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), статтям 24, 25, 26 Закону - № 606-XIV (у редакція, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Застосування судом положень статті 4 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» щодо правовідносин, які виникли у 2014 році, суперечить положення частини першої статті 58 Конституції України.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив, що ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2015 року банку відмовлено у задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, то їх пред`явлення до виконання у грудні 2014 року порушувало вимоги статей 24, 25, 26 Закону - № 606-XIV, оскільки до Малиновського ВДВС міста Одеси виконавчі листи на примусове виконання не надходили і на примусовому виконанні не перебували, а державним виконавцем не виносилися постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення щодо звернення стягнення на предмет іпотеки (житловий будинок та господарські будівлі), боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що виконавчі листи № 509/2261/13-ц, видані 19 листопада 2013 року Овідіопольським районним судом Одеської області у грудні 2015 року пред`явлено поза межами строку, встановленого статтею 22 Закону -

№ 606-XIV, всупереч ухвалі апеляційного суду, який відмовив у поновленні строку на виконання.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи законну ухвалу суду першої інстанції, не звернув уваги на те, що судом з`ясовано фактичні обставини справи, надано оцінку зібраним доказам, правильно заставано норми матеріального права та постановлено ухвалу у відповідності до вимог статті 263

ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

У справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені повно.

За таких обставин касаційну скаргу слід задовольнити, постанову Апеляційного суду Одеської області від 12 квітня 2018 року скасувати, ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 06 червня 2016 року залишити в силі.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Документально підтверджені судові витрати у розмірі 3 200 грн за подання касаційної скарги підлягають стягненню з АТ «Східно-Український банк «Грант» на користь кожного із заявників по 1 600 грн.

Керуючись статтями 400, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Апеляційного суду Одеської області від 12 квітня 2018 року скасувати.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 06 червня

2016 року залишити в силі.

Стягнути з акціонерного товариства «Східно-Український банк «Грант» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 3 200 грн, тобто по 1 600 грн кожному.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк