Справа № 342/833/20
Провадження № 2/342/562/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гайдич Р.М.,

секретаря судового засідання Сьомкайло І.-М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Поточищенської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 . Позовні вимоги позивач мотивував тим, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за вищевказаною адресою належав його батькові ОСОБА_2 . Дане житлове господарство зареєстроване як об`єкт погосподарського обліку «суспільна група колгоспники», голова господарства ОСОБА_2 . Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,25 га. Право власності на житлове господарство по АДРЕСА_1 не зареєстроване. У відповідності до технічного паспорта, виготовленого ОКП «Коломийське МБТІ», житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 110,2 кв.м, житловою площею 53,0 кв.м., стодоли, стайні, курника, вбиральні та огорожі. Будівництво житлового будинку здійснено у 1965 році, господарські будівлі зведені у 1975 році. Ринкова вартість житлового господарства по АДРЕСА_1 становить 121 220 грн. За результатами проведення технічного обстеження житлового будинку встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. Голова колгоспного двору ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 02 жовтня 2009 року ОСОБА_2 склав на користь позивача заповіт, яким розпорядив останньому все належне йому майно, де б воно не було та з чого б не складалося, і на що він за законом матиме право. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. Мати позивача ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . 05 жовтня 2009 року ОСОБА_3 склала на користь позивача заповіт, яким розпорядила йому все належне їй майно, де б воно не було та з чого б не складалося, і на що вона за законом матиме право. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. На день смерті ОСОБА_2 разом з ним у житловому господарстві проживала дружина ОСОБА_3 , а на день смерті ОСОБА_3 вона проживала сама. З метою реалізації своїх спадкових прав позивач звернувся до приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. За його заявами була заведена спадкова справа № 83/2017 після смерті батька ОСОБА_2 та спадкова справа №109/2018 після смерті мами ОСОБА_3 01 серпня 2019 року позивач отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на підставі яких успадкував належні батькам земельні ділянки. Однак, нотаріус відмовила йому у видачі документів на спадщину на житлове господарство через відсутність правовстановлюючих документів на нього у спадкодавця. Спадкове житлове господарство значиться по обліку як колгоспний двір. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Станом на 15.04.1991 у житловому господарстві по АДРЕСА_1 проживали: позивач, його батько ОСОБА_2 та мама ОСОБА_3 . З приводу виділу частки у колгоспному дворі не звертався ніхто. Після смерті батьків позивач фактично вступив в управління спадщиною: успадкував земельні ділянки, користується спадковим майном на власний розсуд, обробляє присадибну земельну ділянку, виготовив технічну документацію за власні кошти, тобто своїми діями фактично прийняв спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок в нотаріальній конторі не може через відсутність правовстановлюючих документів на нього, у зв`язку з чим змушений звернутися до суду з даною позовною заявою.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, позов просить задовольнити.

Представник відповідача Поточищенської сільської ради в судове засідання не з`явився. Поточищенська сільська рада надіслала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнає.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Станом на 15.04.1991 в господарстві по АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: голова господарства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; суспільна група господарства колгоспники, що стверджується випискою з погосподарської книги Поточищенської сільської ради № 6 за 1991-1995 роки, виданою 27.05.2020 за № 328.

За заповітом, посвідченим 02 жовтня 2009 р. секретарем Поточищенської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 40, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , житель с. Поточище Городенківського району, все своє майно, рухоме і нерухоме, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і на що він за законом матиме право заповів своєму синові ОСОБА_1 . Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 48370680 (номер в реєстрі нотаріальних дій 40), що доводиться копією Інформаційної довідки № 48625207 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданої 02.08.2017 приватним нотаріусом Стефурак Н.Я. у зв`язку з відкриттям спадкової справи.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 у віці 83 роки в с. Поточище Городенківського району, актовий запис № 4 від 06 лютого 2017 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконкомом Поточищенської сільської ради. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

ОСОБА_2 до дня смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) проживав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; на день його смерті разом з ним проживала і була зареєстрована дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується довідкою № 326, виданою 27.05.2020 виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради.

Про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були подружжям, свідчить копія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого 31 липня 1962 р. Поточищенською сільською радою, запис за № 3 від 31 січня 1953 р. в книзі записів актів громадянського стану про одруження.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , запис за № 28 від 28 липня 1962 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження, що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 31 липня 1962 р. Поточищенською сільською радою.

Із копії спадкової справи № 83/2017, наданої суду приватним нотаріусом Городенківського РНО Стефурак Н.Я., вбачається, що позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ). Дружина померлого ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , як непрацездатна вдова спадкодавця, маючи, відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, право на обов`язкову частку у спадщині, до спливу шести місяців з часу відкриття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ) подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини.

За заповітом, посвідченим 05 жовтня 2009 р. секретарем Поточищенської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 41, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , жителька с. Поточище Городенківського району, все своє майно, рухоме і нерухоме, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і на що вона за законом матиме право заповіла своєму синові ОСОБА_1 . Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 48298214 (номер в реєстрі нотаріальних дій 41), що доводиться копією Інформаційної довідки № 53168307 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданої 04.09.2018 приватним нотаріусом Стефурак Н.Я. у зв`язку з відкриттям спадкової справи.

Мати позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_11 у віці 83 роки в с. Поточище Городенківського району, актовий запис № 12 від 16 квітня 2018 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого виконкомом Поточищенської сільської ради. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , до дня смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_11 ) проживала і була зареєстрована одна за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується довідками, виданими виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради № 233 від 28.03.2019 та № 327 від 27.05.2020.

Із копії спадкової справи № 109/2018, наданої суду приватним нотаріусом Городенківського РНО Стефурак Н.Я., вбачається, що позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_12 ). Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині ОСОБА_3 та прийняли спадщину, - судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивач, прийнявши спадщину після смерті батька ОСОБА_2 та після смерті матері ОСОБА_3 , як спадкоємець за заповітами, 01.08.2019 подав нотаріусу заяви про видачу свідоцтв про право на спадщину. Йому 01.08.2019 приватним нотаріусом Городенківського РНО Стефурак Н.Я. видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за № 1343 та № 1344, на земельну ділянку площею 0,7171 га, кадастровий номер :07:002:0040, яка розташована на території Поточищенської сільської ради Городенківського району, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 064014, та на земельну ділянку площею 1,0178 га, кадастровий номер :07:002:0030, яка розташована на території Поточищенської сільської ради Городенківського району, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 064006.

До складу спадщини спадкодавця ОСОБА_2 входить також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Постановою приватного нотаріуса Городенківського РНО Стефурак Н.Я. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 11.02.2020 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 після смерті його батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , з посиланням на те, що правовстановлюючий документ на спадковий будинок відсутній, а подані спадкоємцем документи не підтверджують права власності померлого на зазначений житловий будинок.

Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 8931 від 29.03.2019 стверджується, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок та господарські будівлі по АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 не зареєстровано.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 231297911, сформованої 05.11.2020, вбачається, що відомості про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 відсутні. Назва вулиці Франка та нумерація житлового будинку АДРЕСА_1 не змінювалися, що стверджується довідкою № 233, виданою 28.03.2019 виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Про реєстрацію будинку по АДРЕСА_1 у виконкомі місцевої ради свідчать виписки з погосподарських книг Поточищенської сільської ради за 1991-1995, 1996-2000, 2001-2005, 2006-2010, 2011-2015, 2016-2020 роки, видані 27.05.2020 за № 328, 12.08.2019 за № 202, № 203, № 204, № 205, № 206, з яких слідує, що головою вищезгаданого господарства був ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; суспільна група господарства колгоспники. За господарством по АДРЕСА_1 закріплена земельна ділянка для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських споруд площею 0,25 га, що стверджується довідкою № 232, виданою 28.03.2019 виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради.

До часу набрання чинності Цивільним кодексом України (2003) та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації права власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 30.03.2019, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1961 р., господарські будівлі та споруди - в 1975 році. Їх ринкова вартість станом на 11 червня 2020 р. становить 121220 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я».

Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 фактично став власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, однак через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 судом не встановлено, позов визнається відповідачем, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1273, 1296-1297 ЦК України (2003 р.), керуючись ст. ст. 76, 81, 206, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Місцезнаходження відповідача Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області вул. Шевченка, 62, с. Поточище, Городенківський район, Івано-Франківська область.

Судове рішення складене 11.11.2020.

Суддя: Гайдич Р. М.