Ухвала

13 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 152/1957/15-ц

провадження № 61-4141св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач -ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Концерн Хлібпром»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2019 року у складі судді Войнаровського І. В. та постанову Вінницького апеляційного суду від 16 січня 2020 року у складі колегії суддів: Шемети Т. М., Берегового О. Ю., Панасюка О. С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Концерн Хлібпром», який в подальшому реорганізовано в Приватне акціонерне товариство «Концерн Хлібпром» (далі- ПрАТ «Концерн Хлібпром») про стягнення індексації та компенсації в зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що з 25 липня 2003 року по 01 лютого 2013 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем. 01 лютого 2013 року його було звільнено з роботи за скороченням штату на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України). При звільненні відповідач не провів з ним повного розрахунку, що стало підставою для звернення до суду. Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 27 грудня 2017 року у справі № 152/1527/13-ц за результатами перегляду рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 21 серпня 2013 року, з відповідача на користь ОСОБА_1 було стягнуто заборгованість із заробітної плати в розмірі 19 890,82 грн за період з січня 2011 року по 31 грудня 2012 року, моральну шкоду в розмірі 1 000,00 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 лютого 2013 року по 30 липня 2013 року в розмірі 22 835,96 грн.

На підставі вказаних судових рішень йому 21 вересня 2015 року було виплачено заборгованість по заробітній платі та моральну шкоду в розмірі 20 786,00 грн, що на 104,45 грн менше ніж зазначено в рішенні суду.

Оскільки виплата заробітної плати відбулася у вересні 2015 року, тому позивач просив стягнути з відповідача індексацію присудженої йому за 2011-2012 роки заробітної плати, розраховану станом на вересень 2015 року (на час проведення розрахунку).

Окрім того, позивач, посилаючись на положення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» просив стягнути з відповідача компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати, розмір якої станом на вересень 2015 року (здійснення розрахунку) становить 29 233,42 грн.

Позивач неодноразово збільшував позовні вимоги в частині розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та остаточно просив стягнути з відповідача 876 910, 87 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до дати фактичного розрахунку, тобто з 01 серпня 2013 року (з урахуванням того, що по 30 липня 2013 року судом у справі № 152/1527/13-ц було стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні) та по 04 вересня 2019 року (день, коли було призначено по справі судове засідання, в якому він сподівався на ухвалення судом рішення по справі).

Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди в сумі 50 000,00 грн, позивач послався на неправомірність дій відповідача по невиплаті заробітної плати в повному обсязі, що поставило в скрутне матеріальне становище не лише його особисто, але і його сім`ю, спричинило моральні та душевні переживання.

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2019 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 21 жовтня 2019 року? позов ОСОБА_1 задоволено частково та ухвалено стягнути з ПрАТ «Концерн Хлібпром», на користь ОСОБА_1 : індексацію заробітної плати за 2011 - 2012 роки на вересень 2015 року в сумі 17 309,73 грн, компенсацію втрати заборгованої заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за 2011- 2012 роки на вересень 2015 року в сумі 29 233,42 грн, судові витрати на правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн, моральну шкоду в сумі 5 000,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 9 053,80 грн судового збору, сплату якого було відстрочено ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 11 липня 2019 року.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 16 січня 2020 року апеляційні скарги ПрАТ «Концерн Хлібпром» та ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2019 року в частині стягнення з ПрАТ «Концерн Хлібпром» на користь ОСОБА_1 індексації з заробітної плати за 2011 - 2012 роки на вересень 2015 року в сумі 29 233,42 грн та в частині стягнення з ОСОБА_1 9 053,80 грн судового збору на користь держави скасовано та ухвалено в цій частині нове. Стягнуто з ПрАТ «Концерн Хлібпром» на користь ОСОБА_1 22 866,64 грн компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «Концерн Хлібпром» про стягнення індексації заробітної плати відмовлено. Стягнуто з ПрАТ «Концерн Хлібпром» на користь держави судовий збір у розмірі 174,17 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 5 364,63 грн судового збору на користь держави. В іншій частині рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2019 року залишено без змін.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

ОСОБА_1 у лютому 2020 року засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 16 січня 2020 року в частині відмови в стягненні з ПрАТ «Концерн Хлібпром» на його користь середнього заробітку за час розрахунку при звільненні та в частині стягненнЯ з нього судового збору на користь держави.

У квітні 2020 року ОСОБА_1 на виконання вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України подав касаційну скаргу в новій редакції, в якій зазначає, що підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без врахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 552/993/17, від 19 вересня 2018 року у справі № 337/3085/16-ц, від 05 грудня 2018 року у справі № 134/1781/16-ц, від 01 серпня 2019 року у справі № 643/11664/16-ц, від 21 серпня 2019 року у справі № 553/3550/16-ц, від 23 жовтня 2019 року у справі № 522/12765/15-ц, від 16 січня 2018 року у справі № 465/2152/15-ц, від 05 березня 2018 року у справі № 761/33098/17, від 26 квітня 2018 року у справі № 203/3084/17-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

У травні 2020 року засобами поштового зв`язку ПрАТ «Концерн Хлібпром» подало відзив на касаційну скаргу, в якому посилаючись на її необґрунтованість просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 19 березня 2020 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2019 року та постанови Вінницького апеляційного суду від 16 січня 2020 року, відстрочено сплату судового збору у розмірі 10 613,50 грн. Цією ж ухвалою залишено касаційну скаргу без руху, зокрема запропоновано скаржнику сплатити судовий збір у розмірі 1 566,41 грн та надати касаційну скаргу у новій редакції у відповідності до вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження у цій справі, витребувано матеріали справи № 152/1957/15-ц із суду першої інстанції, встановлено учасникам справи строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.

Касаційне провадження у справі відкрито на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

У травні 2020 року матеріали справи № 152/1957/15-ц надійшли до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України, у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Концерн Хлібпром» про стягнення індексації та компенсації у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати і середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 16 січня 2020 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 25 листопада 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак

Г. І. Усик