Справа № 725/4810/20
Провадження № 2/727/1939/20
У Х В А Л А

про залишення позову без руху

16.11.2020 суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Одовічен Я.В., розглянувши позовну заяву Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області, Виконавчого комітету Чернівецької міської ради про визнання дій незаконними, визнання бездіяльності органу місцевого самоврядування неправомірною, зобов`язання скасувати реєстрацію місця проживання,

ВСТАНОВИВ:

ГУНП в Чернівецькій області звернулося до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області, Виконавчого комітету Чернівецької міської ради про визнання дій незаконними, визнання бездіяльності органу місцевого самоврядування неправомірною, зобов`язання скасувати реєстрацію місця проживання.

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від зазначену позовну заяву було надіслано за підсудністю до Шевченківського районного суду м.Чернівці за правилами загальної підсудності за місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходження майна або основної його частини.

Як роз`яснено у п.42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо.

Із поданої до суду позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами про: 1) визнання незаконними дій УМВС в Чернівецькій області по реєстрації місця постійного проживання в житловому будинку по АДРЕСА_1 осіб, зареєстрованих без визначення житлового приміщення у кількості 105 осіб; 2) зобов`язати виконавчий комітет Чернівецької міської ради скасувати реєстрацію місця постійного проживання в житловому будинку по АДРЕСА_1 осіб, зареєстрованих без визначення житлового приміщення у кількості 105 осіб.

Згідно ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Тобто, фактично у другій позовній вимозі позивач порушує спір про право користування нерухомим майном, що по АДРЕСА_1 , що розташоване на території Першотравневого районного суду м.Чернівці, до якого застосовуються правила виключної підсудності.

Згідно ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Однак, за змістом ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст.31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Розглянувши позовну заяву з доданими до неї документами на предмет наявності правових підстав для відкриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року офіційно розтлумачив цю норму та зазначив, що частину першустатті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Частиною 4 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Системний аналіз наведених норм свідчить, що реалізація особою права на подання позову до суду здійснюється шляхом дотримання визначеної процесуальним законом процедури (порядку) захисту порушених прав, яка передбачає виконання чітких та передбачуваних вимог Цивільного процесуального кодексу України щодо форми, змісту позовної заяви, документів, які додаються до неї, недотримання яких має негативні наслідки для позивача, зокрема, передбачені статтею 185 Цивільного процесуального кодексу України.

Вимоги щодо змісту та форми позовних заяв визначені статтями 175, 177 Цивільного процесуального України.

Згідно вимог ст.175ЦПК України позовна заява повинна містити:

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. 175, ст. 177 ЦПК України, а саме:

- у позовній заяві не викладено обставин справи щодо кожної із 105 осіб, зареєстрованих за адресою АДРЕСА_1 : зокрема коли саме та на якій підставі було зареєстрованого кожну із 105, зазначених у позовних вимогах, осіб;

- позивач, звертаючись до суду з позовними вимогами про скасування реєстрації місця постійного проживання в житловому будинку по АДРЕСА_1 осіб, зареєстрованих без визначення житлового приміщення у кількості 105 осіб не залучив вказаних осіб до участі у справі.

Окрім того, згідно вимог ч.4 ст.177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви документи, що підтверджують сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

Згідно ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою встановлюється ставка судового збору у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2102 грн. 00 коп. (Стаття 4).

За змістом ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як було встановлено судом, позивач звернувся до суду з позовною вимогою про скасування реєстрації місця постійного проживання в житловому будинку по АДРЕСА_1 осіб, зареєстрованих без визначення житлового приміщення у кількості 105 осіб. Доказів перебування зазначених осіб між собою у родинних відносинах суду не надано. Також суд враховує, що вказані особи у різний час та на різних підставах буди зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 .

Отже, вимоги про скасування реєстрації місця постійного проживання вказаних осіб є самостійними немайновими вимогами, а тому судовий збір повинен бути сплачений за кожну із них.

Проте до матеріалів позовної заяви не було долучено квитанцію на підтвердження сплати судового збору у належному розмірі.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175, 177 ЦПК України підлягає залишенню без руху, з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись статтями 177, 185, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області, Виконавчого комітету Чернівецької міської ради про визнання дій незаконними, визнання бездіяльності органу місцевого самоврядування неправомірною, зобов`язання скасувати реєстрацію місця проживання - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити вказані недоліки, надавши йому 5 днів для усунення зазначених недоліків з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що в іншому випадку позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Шевченківського

районного суду м.Чернівці Одовічен Я.В.