ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/554/19
Провадження № 2/636/656/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 року Чугуївський міський суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Гуменного З.І.,

за участю: секретаря судового засідання Шикової К.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Токарєва С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Чугуїввода» про зобов`язання здійснення перерахунку за спожиті послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся з позовом, в подальшому неодноразово уточненим, до КП «Чугуїввода» про зобов`язання здійснення перерахунку за спожиті послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, в якій просить зобов`язати здійснити перерахунок заборгованості за період з квітня 2016 року по 10 лютого 2017 року за послуги водопостачання та водовідведення за встановленими нормативами (нормами) без урахування показань загальнобудинкового лічильника на суму 1004,39 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 31.05.2017 на його адресу відповідачем була направлена претензія щодо наявності боргу за спожиті комунальні послуги, з якою він не погодився та надав відповідачу заяву про здійснення перерахунку боргу. 11.10.2017 позивач отримав лист, в якому зазначено, що відповідач 21.03.2016 повідомив, що в квітні 2014 року в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , буде здійснено встановлення будинкового лічильника та в квітні 2016 року дійсно було встановлено будинковий лічильник. Таким чином, відповідач з квітня 2016 року по 10 лютого 2017 року здійснює нарахування за показаннями домового лічильника. Також вказував, що в порушення вимог п. 11 Постанови КМУ № 630 «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення», не було складено актів технічного обстеження стосовно наявних витоків води, які повинні складатись щомісячно в присутності 2 представників ОСМД або ЖЕКУ. Також, зазначав, що інформація стосовно встановлення домового лічильника була розміщена на будинку 21.03.2016, а лічильник встановлено в квітні 2016 року, тобто співвласникам квартир житлового будинку відповідач не надав двомісячного строку, чим порушено п. 3 ст. 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водовідведення», у зв`язку із чим, нарахування по даному лічильнику є недійсними.

Відповідачем наданий відзив на уточнену позову на заяву, в якій просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що на вводі холодної води у підвальному приміщенні багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , 21.03.2016 було встановлено вузол комерційного обліку. Посилання позивача на Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» є некоректними, оскільки він набув чинності лише з 01.08.2017. Згідно п. 11 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем в присутності не менш як двох мешканців будинку. Згідно актів первинного опломбування від 21.03.2016, актів від 21.09.2016, 21.12.2016, 23.01.2017 і 21.03.2017 витоків води із загальнобудинкової мережі не виявлено. Таким чином, дії відповідача та нарахування вартості наданих послуг відповідають вимогам чинного законодавства. Крім того, позивач визнав, що інформацію про встановлення комерційного засобу обліку він отримав 21.03.2016. Також вказував, що за наявності будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку споживачі, які не мають квартирних засобів обліку, сплачують послуги лише згідно з показаннями будинкових засобів обліку. При цьому законодавцем передбачено єдине виключення з приведеного правила: це наявність витоків із загальнобудинкової мережі. Лише за цієї умови споживачі оплачують послуги з холодного, гарячого водопостачання та водовідведення встановленими нормативами (нормами) за місяць, у якому ці витоки виявлено.

В судовому засіданні позивач та просив позов задовольнити в повному обсязі з мотивів, зазначених в уточненій позовній заяві.

Представник відповідача просив відмовити в задоволені позовних вимог, посилаючись на викладені у відзиві обставини.

Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

09.01.2013 між сторонами укладено договір № 0052800 про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення (а.с. 14-16).

Згідно розрахунку суми заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_2 , за особовим рахунком НОМЕР_1 відкритого на ім`я позивача ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 30.06.2017 складає 1519.47 грн., з 01.01.2017 по 31.12.2017 складає 1302,54 грн. (а.с. 17,18).

31.05.2017 за № 507 КП «Чугуїввода» на адресу ОСОБА_1 направлено претензія щодо стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення з вимогою про погашення заборгованості, яка станом на 01.05.2017 склала 1743,09 грн. (а.с. 13).

Як вбачається з актів обстеження водозаборної арматури, загальнобудинкової мережі від 21.09.2016, 21.12.2016, 29.01.2017, 21.03.2017 в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , витоків води не має, підвал сухий, акти складені за підписами працівників КЗЖРЕП та КП «Чугуїввода» (а.с. 31-34).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово- комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначено обов`язки індивідуального споживача, серед іншого якими є: укладання договорів про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, тощо.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надано роз`яснення термінів, які вживаються в цьому законі, зокрема п. 6 визначено, що індивідуальний споживач це - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Пунктом 11 Правил № 630 встановлено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання.

Позивач не надав суду належних та допустимих доказів тому, які показання квартирного засобу обліку споживання холодної води він передавав виконавцю за спірний період. Не надано також доказів тому, щодо наявності в позивача засобу обліку споживання води.

Таким чином, суд вважає правомірними дії відповідача по нарахуванню позивачу вартості послуг за спірний період в обсязі спожитих послуг, згідно з п. 11 Правил № 630.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

У разі виникнення труднощів в отримані тих чи інших доказів, учасник процесу не позбавлений права звернутись до суду із відповідним клопотанням із дотриманням порядку та строків подання такого клопотання.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Таким чином, підстав для задоволення позовних вимог про стягнення безпідставно нарахованих сум за споживання послуг з холодного водо-постачання/відведення не вбачається.

Відповідно у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди, як похідної вимоги, також слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. 16, 1166, 1667 ЦК України, ст. 12, 13, 77, 79, 81, 263, 264, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Чугуїввода» про зобов`язання здійснення перерахунку за спожиті послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя -

Повний текст рішення виготовлений 16.11.2020.