Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2020 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - Гаврилової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява

ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет», в якій представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором про надання кредиту №1023006 від 22 липня 2016 року в сумі 44 245,62 грн.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» та ОСОБА_1 22 липня 2016 року уклали договір №1023006 про надання кредиту, на підставі якого кредитор надав позичальнику грошові кошти в кредит в сумі 30 000,00 грн для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності, у безготівковій формі шляхом перерахування коштів з поточного рахунку кредитодавця на рахунок позичальника, зазначений у додатку №2, який є невід`ємною частиною договору кредиту. Відповідно до умов договору кредиту позичальник зобов`язаний своєчасно погашати кредит, сплачувати фіксовану процентну ставку за користування кредитом із розрахунку - 28,00 річних від суми заборгованості та виконувати інші зобов`язання згідно п.1.1. договору. Пунктом 2.5. передбачено, що позичальник за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно сплачує комісійну винагороду у розмірі 4,0% від суми кредиту, зазначеної у п. 1.1. договору кредиту. Загальна сума щомісячного платежу за розрахунковий період визначена у додатку №1 до договору кредиту та становить - 2 441,00 грн. Сплата процентів, суми кредиту та інших платежів здійснюється позичальником щомісячно ануїтетними платежами у розмірі та в період встановленими у додатку № 1 до цього договору з 01 по 15 числа місяця наступного за звітним, починаючи з 01 серпня 2016 року, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі п. 2.6 договору кредиту. Позичальник ОСОБА_1 порушив умови договору кредиту, а саме не здійснює повернення отриманого кредиту із сплатою процентів за його користування та інших платежів, передбачених договором в строки визначені у додатку № 1 до договору кредиту. Загальна сума заборгованості відповідно до умов договору кредиту станом на 01 серпня 2019 р. становить 44 245,62 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 28 988,50 грн., заборгованість по відсотках - 1 807,29 грн, заборгованість по комісії - 3174,20 грн, заборгованість за штрафними санкціями - 700,00 грн, заборгованість по рахунку інфляції - 7 399,48 грн, заборгованість 3% річних - 2 176,15 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 серпня 2019 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. (а.с.27-29)

07 липня 2019 року представником позивача отримано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с.31)

Копію вказаної ухвали суду з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем отримано не було, неодноразово направлений на адресу відповідача конверт разом з копією ухвали суду про відкриття провадження та доданими до неї документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». (а.с.32,34).

22 червня 2020 року від представника позивача ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» до суду надійшла заява про долучення до матеріалів справи документів.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України від 30 березня 2020 року

№ 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

17 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 18 червня 2020 року №731-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого пункт 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України викладено в такій редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.»

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)"№ 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, які на них ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як убачається із матеріалів справи, 22 липня 2016 року між ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» та ОСОБА_1 укладено договір №1023006 про надання кредиту, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в кредит у сумі 30 000,00 грн для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності, у безготівковій форма шляхом перерахування коштів з поточного рахунку кредитодавця на рахунок позичальника або іншого отримувача, зазначений у додатку №2, який є невід`ємною частиною цього договору, а позичальник зобов`язався своєчасно погашати кредит, сплачувати процентну ставку за користування кредитом із розрахунку 28,00 % річних від суми заборгованості та виконувати інші зобов`язання згідно цього договору. Дата остаточного повернення кредиту до 15 липня 2019 року (а.с.10-18).

Згідно з п. 2.4 договору повернення кредиту, процентів та сплата інших платежів за користування ним здійснюється за рахунок безготівкових надходжень на поточний рахунок кредитодавцю у встановлений цим договором та згідно черговості сплати процентів, суми кредиту та платежів, визначеної у п.2.8 цього договору.

Відповідно до п.2.5 кредитного договору, процент за користування кредитом нараховується на залишок заборгованості за позикою та погашаються при надходженні коштів на рахунок кредитора. Нарахування процентів здійснюється кредитором щодня за методом «факт/факт», виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, за фактичний термін користування кредитом. При розрахунку процентів враховується день надання кредиту та не враховується день повернення кредиту. За обслуговування кредитної заборгованості позичальник щомісячно сплачує комісійну винагороду у розмірі 4% від суми кредиту, зазначену у п.1.1 цього Договору. Встановлена договором комісійна винагорода сплачується позичальником щосмісячно у вказаному розмірі в період, встановлений у Додатку №1 до цього Договору, починаючи з 01 серпня 2016 року, а у разі повного дострокового повернення кредиту - за фактичний період користування.

Пунктом 2.6 договору передбачено, що сплата процентів, суми кредиту та інших платежів здійснюється позичальником щомісячно ануїтетними платежами у розмірі та в період встановленими у додатку 1 до цього договору з 01 по 15 число місяця наступного за звітним, починаючи з 01 серпня 2016, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі.

За надання кредиту позичальник сплачує одноразову комісію у день видачі кредиту в розмірі 3% від суми кредиту ( п. 2.7 договору).

За змістом п.3.3 договору позичальник зобов`язаний, зокрема, повернути в повному обсязі кредит з нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями у терміни, визначені цим договором; у випадку прострочення позичальником зобов`язання по поверненню кредитодавцю суму боргу за цим договором він зобов`язаний відповідно до ст. 625 ЦК України сплатити суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції за час прострочення платежу.

Згідно з п. 4.2. кредитного договору, у випадку непогашення заборгованості за кредитом та процентами за його користування, кредитодавець звертає стягнення на кошти, що знаходяться на рахунку позичальника та інше його майно у розмірі наданого кредиту, заборгованості по сплаті процентів, неустойки та інших витрат кредитодавця, у порядку, визначеному цим договором та чинним законодавством України.

Загальна сума щомісячного платежу за розрахунковий період визначена у додатку №1 до Договору кредиту та становить 2 241,00 грн (а.с. 19).

22 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет», в якій просив перерахувати належну суму кредиту після утримання комісії згідно п.п. 2.7 договору №1023006 про надання кредиту від 22 липня 2016 року в розмірі 29 100,00 грн за реквізитами, вказаними в даній заяві (а.с.20).

Одержання відповідачем кредитних коштів у сумі 29 100,00 грн. підтверджується платіжним дорученням №350 від 22 липня 2016 року (а.с.38).

Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання за договором в повному обсязі та надав відповідачу ОСОБА_1 кредит в обумовленому розмірі.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як убачається із розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №1023006 від 22 липня 2016 року (а.с. 5, 6-7) станом на 01 серпня 2019 року, утворилась заборгованість у розмірі 44 245,62 грн., з яких: заборгованість за кредитом -

28 988,50 грн., заборгованість за відсотками - 1 807,29 грн; заборгованість по комісії - 3 174,20 грн; заборгованість за штрафними санкціями - 700,00 грн, інфляційні втрати - 7 399,48 грн, 3% річних - 2 176,15 грн, що підлягає стягненню з відповідача, оскільки розмір заборгованості підтверджується долученими до справи доказами, а відповідач не скористався процесуальним правом подати відзив на позовну заяву, в якому викласти свої заперечення та надати докази на підтвердження належного виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно дост.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 15, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 626, 631, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, статтями 2, 10, 12, 13, 49, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 275, 279, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» (, місцезнаходження: м.Київ, вул.Лейпцизька, буд.16) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» заборгованість за договором про надання кредиту №1023006 від 22 липня 2016 року в розмірі 44 245,62 грн та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: