Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження 2/711/2601/20
Справа № 711/7839/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Казидуб О. Г., розглянувши цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця « ОСОБА_1 » до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ФОП « ОСОБА_1 » звернувся до Придніпровського районного суду м.Черкаси з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, у відповідності до ст. 28 ЦПК України позивачі, у встановлених законом випадках, наділені правом вибору підсудності справи. У ст. 30 ЦПК України встановлені випадки виключної підсудності позовів.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ФОП « ОСОБА_1 » звернувся з даним позовом після сплати страхового відшкодування, відповідно до п.п.38.1.1, ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після сплати страхового відшкодування з регресним позовом до власника, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Вважаю, що місце заподіяння шкоди немає ніякого відношення для визначення підсудності по даній цивільній справі. А тому, до даного спору застосовуються загальні норми визначення підсудності.

Між тим, встановлено, що відповідно до відомостей позовної заяви, місце проживання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - АДРЕСА_1 .

Слід зазначити, що в долученій до позову постанові Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.06.2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності також зазначено адресу проживання - АДРЕСА_1 .

Таким чином, не встановлено жодних обставин, які б давали підстави для визначення підсудності даної справи за Придніпровським районним судом м. Черкаси.

Пунктом першим частини 1 ст. 31 ЦПК України визначено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч. 3 ст. 31 ЦПК України).

Отже, саме за встановленими обставинами, які суттєво впливають на питання визначення підсудності по справі, суд приходить до висновку про те, що дана справа повинна бути передана до належного суду, а саме до Черкаського районного суду Черкаської області, тобто, для розгляду за останнім відомим місцем проживання відповідачів.

Крім того, таке рішення суду повністю відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Так, у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський Суд з прав людини висловив міркування у пункті 24 про те, що як було встановлено фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Отже, відповідність вимозі «суд встановлений законом» передбачає існування та дотримання таких передумов: законодавча основа створення та функціонування суду; діяльність суду на підставі та відповідно до норм закону; реалізація судом визначених законом повноважень у спосіб, передбачений законом, тобто з дотриманням процесуальних правил.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 р. Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 р. № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до усталеної прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» ( рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року).Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії», що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…).

Зазначена правова позиція дає можливість виділити дві умови відповідності критерію «суд, встановлений законом»: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

За нормами статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 19, 31, 259, 260, 353 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця « ОСОБА_1 » до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу - передати до Черкаського районного суду Черкаської області для розгляду за територіальною підсудністю.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Черкаської області. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст ухвали виготовлено 12.11.2020 року.

Суддя: О. Г. Казидуб