КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №372/3354/20

12 листопада 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Борисової О.В.

при секретарі - Масловській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЛОКО» адвоката Барташевича Артема Сергійовича на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 02 жовтня 2020 року, постановлену під головуванням судді Висоцької Г.В., про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЛОКО», Державного реєстратора Комунального підприємства «Путрівське» Сипчу Крістіни Миколаївни про захист права власності шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності,-

в с т а н о в и в:

01 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Обухівського районного суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЛОКО», Державного реєстратора Комунального підприємства «Путрівське» Сипчу Крістіни Миколаївни про захист права власності шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності.

Також 01 жовтня 2020 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Касьяненко Дмитром Леонідовичем подано заяву про забезпечення позову способом :

накладення арешту на спірне нерухоме майно - на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЛОКО» та уповноваженим товариством особам здійснювати дії щодо примусового входження в квартиру АДРЕСА_1 ;

заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЛОКО» та уповноваженим товариством особам здійснювати дії, спрямовані на проведення державної реєстрації місця проживання/перебування будь-яких осіб в квартирі АДРЕСА_1 ;

Зазначав, що предметом даного позову є захист майнових прав позивача на спірне нерухоме майно, проте внаслідок реєстрації права власності на предмет іпотеки за ТОВ «ФК «ЛОКО», останнє набуло всіх правомочностей власника, якими є право володіння, користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 .

Посилався на те, що несвоєчасне вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру може стати перешкодою для належного та повного захисту і відновлення порушених цивільних прав позивача, у зв`язку з тим, що вказане майно може бути відчужено товариством на користь третіх осіб. Крім того є необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони на примусове входження в квартиру АДРЕСА_1 , яка є предметом іпотеки, оскільки вказана квартира є єдиним житлом позивачки та її родини.

Також звертав увагу на те, що вказані в заяві заходи забезпечення позову є співмірними заявленим позовним вимогам ОСОБА_1 про захист права власності шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності, оскільки здійснення подальшого відчуження майна призведе до зміни сторін зобов`язання та обрання нового способу захисту.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 02 жовтня 2020 року відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 02 жовтня 2020 року заяву адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про вжиття заходів забезпечення позову - задоволено.

Накладено арешт на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЛОКО» та уповноваженим товариством особам здійснювати дії щодо примусового входження в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЛОКО» та уповноваженим товариством особам здійснювати дії, спрямовані на проведення державної реєстрації місця проживання/перебування будь-яких осіб в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 13 жовтня 2020 року представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЛОКО» адвокат Барташевич Артем Сергійович надіслав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 02 жовтня 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру та шляхом заборони здійснювати дії щодо примусового входження у вказану квартиру залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову є незаконною, постановлена з порушенням норм процесуального права.

Зазначив, що позивачкою та її представником не надано доказів існування реальної загрози можливого утруднення чи невиконання рішення в разі задоволення позову, зокрема, доказів наміру власника квартири АДРЕСА_1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЛОКО» її відчужити, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказану квартиру.

Також, судом першої інстанції забезпечено позов шляхом заборони ТОВ «Фінансова компанія «ЛОКО», яке є власником квартири АДРЕСА_1 з 2018 року, входження в цю квартиру , чим фактично створено власнику майна перешкоди в реалізації його права користування цим майном.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Касьяненко Дмитро Леонідович просив залишити апеляційну скаргу без задоволення посилаючись на те, що у зв`язку з існуванням реальної загрози безперешкодного відчуження ТОВ «ФК «ЛОКО» спірного нерухомого майна на користь третіх осіб, позивачка звернулася до суду першої інстанції із заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти дії, судом першої інстанції обґрунтовано задоволено вказану заяву, оскільки невжиття таких заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позову ОСОБА_1 . Звернув увагу на те, що позовна заява стосується скасування рішення про державну реєстрацію права власності за ТОВ «ФК «ЛОКО» на квартиру АДРЕСА_1 , а тому вимоги заяви про забезпечення позову є співмірними заявленим позовним вимогам.

В судовому засіданні представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЛОКО» адвокат Побережник Альона Олександрівна повністю підтримав доводи апеляційної скарги, просила скаргу задовольнити.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Шумський Олександр Ігорович в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Відповідач державний реєстратор Комунального підприємства «Путрівське» Сипчу Крістіна Миколаївна в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про день та час слухання справи, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у її відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом: накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 ; заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЛОКО» та уповноваженим товариством особам здійснювати дії щодо примусового входження у вказану в квартиру та дії, спрямовані на проведення державної реєстрації місця проживання/перебування будь-яких осіб у даній квартирі, представник позивачки посилався на те, що невжиття таких заходів забезпечення позову може унеможливити реальне виконання рішення суду у даній справі.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції посилався на те, що доводи заявника є обґрунтованими, невжиття вказаних заходів забезпечення позову, які є співмірними із заявленими позовними вимогами, може спричинити подальше відчуження спірного об`єкту нерухомості третім особам, що призведе до необхідності зміни суб`єктного кола відповідачів та предмету позову.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі не може погодитися з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно п.п.1, 2, 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Також заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При цьому, враховуючи зміст ч.2 ст. 149 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають на меті ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЛОКО», Державного реєстратора Комунального підприємства «Путрівське» Сипчу Крістіни Миколаївни в якому просила суд:

визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Путрівське» Сипчук Крістіни Миколаївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14.11.2018 року, індексний номер 44044509, згідно з яким здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Фінансова компанія «ЛОКО»;

скасувати запис про право власності №28917224 від 12.11.2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, внесений на підставі рішення державного реєстратора КП «Путрівське» Сипчук Крістіни Миколаївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14.11.2018 року, індексний номер 44044509.

В заяві про забезпечення даного позову представник позивача просив забезпечити його шляхом: накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 ; заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЛОКО» та уповноваженим товариством особам здійснювати дії щодо примусового входження в дану квартиру та заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЛОКО» та уповноваженим товариством особам здійснювати дії, спрямовані на проведення державної реєстрації місця проживання/перебування будь-яких осіб в цій квартирі.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції не з`ясував належним чином обсяг позовних вимог, невірно визначив предмет спору та прийшов до помилкового висновку про відповідність таких видів забезпечення позову, як накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборона Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЛОКО» та уповноваженим товариством особам здійснювати дії щодо примусового входження в дану квартиру, позовним вимогам.

Так, судом першої інстанції не звернуто увагу на те, що предметом спору у даній справі є не квартира АДРЕСА_1 , а рішення державного реєстратора КП «Путрівське» Сипчук Крістіни Миколаївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14.11.2018 року, індексний номер 44044509.

Таким чином, позивачка звернулася до суду з позовом немайнового характеру, тому колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що вжитий судом першої інстанції захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , є неспівмірним із заявленими вимогами, що відповідає правовим висновкам, викладеним в постанові Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 201/12570/18 та в постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 127/220/19, в яких вказано, що вид забезпечення позову - накладення арешту на квартиру неспівмірний із предметом позову про визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності.

Також, задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЛОКО» та уповноваженим товариством особам здійснювати дії щодо примусового входження в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , суд першої інстанції не звернув уваги на те, що обраний позивачем зазначений спосіб забезпечення позову не направлений на забезпечення виконання можливого рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності та не забезпечить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про забезпечення позову вказаними способами, повинен був брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», «Джеймс та інші проти Сполученого королівства») положення статті 1 Першого протоколу містять три окремих правила, які не застосовуються окремо: перше правило проголошує принцип мирного володіння майном, друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, третє правило визнає за державами контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Також, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного та допустимого втручання, слід оцінити, чи є захід законним, чи переслідує втручання суспільний інтерес, чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача про те, що забезпечення даного позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЛОКО» та уповноваженим товариством особам здійснювати дії щодо примусового входження в квартиру фактично унеможливлює право володіння та користування спірною квартирою її власником, яким на даний час є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЛОКО».

Також колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не обґрунтував свій висновок про те, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту на квартиру та заборони здійснювати дії щодо примусового входження у вказану квартиру може призвести до утруднення чи неможливості виконання рішення суду, у випадку задоволення позову про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності. Інших позовних вимог ОСОБА_1 виділені матеріали справи не містять.

Аналізуючи зазначене та фактичні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку щодо безпідставності доводів представника позивача про те, що незастосування вказаних в його заяві заходів забезпечення позову, а саме: накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 ; заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЛОКО» та уповноваженим товариством особам здійснювати дії щодо примусового входження у вказану квартиру, може утруднити або взагалі унеможливити виконання можливого рішення суду у даній справі.

У свою чергу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЛОКО» та уповноваженим товариством особам здійснювати дії, спрямовані на проведення державної реєстрації місця проживання/перебування будь-яких осіб в спірній квартирі.

Враховуючи, що позивачка просила скасувати рішення та запис державного реєстратора про реєстрацію права власності ТОВ «Фінансова компанія «ЛОКО» на спірну квартиру, колегія суддів вважає, що вжиті судом заходи забезпечення позову у вигляді встановлення заборони здійснювати дії, спрямовані на проведення державної реєстрації місця проживання/перебування будь-яких осіб в квартирі є співмірними з позовними вимогам.

Захід забезпечення позову у вигляді заборони здійснювати дії, спрямовані на проведення державної реєстрації місця проживання/перебування будь-яких осіб в квартирі є видом забезпечення позову, передбаченим статтею 150 ЦПК України і відповідає предмету позову та, водночас, вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 25 вересня 2020 року у справі №201/12570/18.

Слід зазначити, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЛОКО» та уповноваженим товариством особам здійснювати дії, спрямовані на проведення державної реєстрації місця проживання/перебування будь-яких осіб в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення належного виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі відсутні посилання на незгоду з даним висновком суду першої інстанції та доводи щодо неправильності та необґрунтованості застосування вказаного способу забезпечення позову.

Згідно вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЛОКО» адвоката Барташевича Артема Сергійовича підлягає частковому задоволенню, ухвала Обухівського районного суду Київської області від 02 жовтня 2020 року в частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЛОКО» та уповноваженим товариством особам здійснювати дії щодо примусового входження в зазначену вище квартиру підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича про забезпечення позову вказаними вище способами. В частині забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЛОКО» та уповноваженим товариством особам здійснювати дії, спрямовані на проведення державної реєстрації місця проживання/перебування будь-яких осіб в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ухвала суду є законною, тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЛОКО» адвоката Барташевича Артема Сергійовича задовольнити частково.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 02 жовтня 2020 року про забезпечення позову скасувати в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та в частині заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЛОКО» та уповноваженим товариством особам здійснювати дії щодо примусового входження в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у вжитті вказаних заходів забезпечення позову.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13 листопада 2020 року.

Головуючий: Судді: