Справа № 171/1587/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2020 р. м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - Кодрян Л.І.,

секретаря судового засідання - Титаренко Л.Б.,

за участю представника заявника - ОСОБА_1 ,

представників заінтересованої особи - Рублевської Ю.В., Черепанової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа - Апостолівський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що весь час після свого народження спочатку проживала в с. Велика Костромка, а потім у м.Зеленодольськ, Апостолівського району, Дніпропетровської області, за межі території України ніколи не виїжджала. В 1979 році в Апостолівському ВВС у м. Апостолове отримала паспорт громадянина колишнього СРСР, який на теперішній час втрачено.

ОСОБА_2 вказує, що починаючи з 1988 року постійно проживає в м.Зеленодольськ, Апостолівського району, Дніпропетровської області, та з 1988 року по 2004 рік була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

З 2004 року по теперішній час ОСОБА_2 мешкає в м.Зеленодольськ, Апостолівського району, Дніпропетровської області, без реєстрації місця проживання.

Зазначає, що 02.06.2020 року вона звернулася до Апостолівського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області щодо отримання нею паспорта громадянина України, однак на вказане звернення їй було повідомлено те, що для встановлення належності до громадянства України, їй потрібно надати за місцем свого проживання судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Без встановлення факту проживання на території України, вона позбавлена можливості отримати підтвердження того, що вона є громадянкою України, отримати паспорт громадянина України, мати права і обов`язки громадянина України.

Посилаючись на норми чинного законодавства ОСОБА_2 просить встановити факт її постійного проживання на території України станом на 24 серпня1991 року та по теперешній час.

Ухвалою суду від 15 вересня 2020 року за вказаною заявою відкрито провадження по справі та призначено судовий розгляд.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 вимоги зави підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у заяві.

Представник Апостолівського районного відділу Головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України Черепанова Н.П. в судовому засіданні щодо задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення не заперечувала.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що заявник ОСОБА_2 є її сестрою, заявник народилася в с. Велика Костромка, Апостолівського району Дніпропетровської області. До 2017 року ОСОБА_2 проживала в м.Зеленодольськ, а з 2017 року знаходиться в лікарні в м. Апостолове в інфекційному відділенні. Вказує, що її сестра ОСОБА_2 за межі Апостолівського району не виїжджала, станом на 24.08.1991 року вона проживала по АДРЕСА_2 .

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника, його представника, заінтересованої особи, суд приходить до наступних висновків.

Закон України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року відповідно до Конституції України визначає правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Згідно п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є, зокрема, усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.6 Закону України «Про громадянство України», громадянство України набувається за територіальним походженням.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України визначений Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 (далі-Порядок).

Пунктом 7 Порядку визначено, що громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України.

Відповідно до п.8 Порядку передбачено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: заяву про встановлення належності до громадянства України; копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно до п. 25 Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» п. 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, реалізація права заявника залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має для нього юридичне значення.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи № НОМЕР_1 від 11.09.2020 року та картки реєстрації особи форми А виданої виконавчим комітетом Зеленодольської міської ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 09.12.1988 року по 29.10.2004 рік була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9,41).

Відповідно до рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від травня 2004 року по справі за позовом Зеленодольської міської ради, ОСОБА_2 визнано такою, що втратила право користування житловим приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18).

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що свідок ОСОБА_4 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Велика Костромка, Апостолівського району Дніпропетровської області, її батьками є ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а.с.33).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 виданого В.Костромською сільською радою, Апостолівського району, Дніпропетровської області, актовий запис № 23, ОСОБА_4 26.08.1978 року уклала шлюб з ОСОБА_7 , після укладання шлюбу прізвище змінено на « ОСОБА_4 » (а.с.33).

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 2 встановлено, що заявник ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 70 від 30.07.1956 року, складений Виконавчим комітетом Великокостромської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області. Батьками вказані - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с. 43-44).

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 0 встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з заявницею ОСОБА_2 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Солонянським РВВС 12 червня 1975 року, після державної реєстрації шлюбу прізвище змінено на « ОСОБА_2 » (а.с.45-46).

Отже, факт проживання заявника ОСОБА_2 на території України станом на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) підтверджується вищенаведеними доказами, які є достатніми.

Факт постійного проживання ОСОБА_2 на території України на момент проголошення незалежності України - 24 серпня 1991 року, за встановленням якого звернулася заявник, має юридичне значення, необхідний для вирішення питання належності до громадянства України та отримання паспорту, даний факт інакше як у судовому порядку не може бути встановлено, а тому суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення вимог заявника.

Щодо вимоги про встановлення факту проживання на території України станом на теперішній час, то суд вважає необхідним в цій частині вимог відмовити, оскільки заявник не навела даних для необхідності встановлення такого факту, оскільки за положеннями наведених норм права для надання паспорту необхідно підтвердження факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року.

Тому в задоволенні цієї частини вимог слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 89, 259, 263, 264, 265, 268, 315 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа - Апостолівський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року.

На рішення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 16.11.2020 року.

СуддяЛ. І. Кодрян