КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №752/1621/14-ц головуючий у І інстанції: Шевченко Т.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Сліпченка О.І.(суддя-доповідач), Сушко Л.П., Мельника Я.С.

за участю секретаря: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 18 травня 2020 року про заміну сторони виконавчого провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», стягувач - Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», боржник - ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» (надалі ТОВ «ФК «Укрфінстандарт») звернулось із заявою про заміну сторони виконавчого провадження яку обґрунтовано тим, що рішенням суду стягнено із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 27 грудня 2007 року на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» (надалі ПАТ «Укрсиббанк» та/або Банк) та 15 червня 2015 року Голосіївським районним судом м. Києва на підставі вказаного рішення суду був виданий виконавчий лист.

23 вересня 2019 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором від 27 грудня 2007 року, укладеним з ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «Укрфінстандарт».

Заявник просив замінити сторону виконавчого провадження ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» щодо виконання рішення у справі про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 18 травня 2020 року заяву про заміну сторони виконавчого провадження задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовано тим, що місцевий суд неповно з`ясував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права та допустився порушення норм процесуального права.

Вказує, що його не було належним чином повідомлено про розгляд справи, що позбавило можливості навести заперечення, щодо заміни сторони виконавчого провадження.

Вважає, що нормами чинного законодавства не передбачено заміна сторони виконавчого провадження, щодо правовідносин які перебувають на розгляді.

Відзив на апеляційну скаргу у визначений строк не надходив.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав свою позицію.

Інші належним чином повідомлені учасники справи не з`явились.

У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає в повній мірі.

Задовольняючи заяву про заміну стягувача у виконавчому провадженні, суд першої інстанції виходив з того, що з матеріалів справи об`єктивно вбачається перехід заявнику права вимоги до боржника за відповідним правочином.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 серпня 2014 року, зміненим рішенням Апеляційного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року, частково задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом, та пені, задоволено зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», третя особа - ОСОБА_1 , про визнання поруки припиненою.

23 вересня 2019 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» було укладено договір факторингу № 143, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 0 від 27 грудня 2007 року, укладеним між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт».

Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 15 Закону «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї з сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

За своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор ( правонаступник).

Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України у справі №6-122цс13.

Згідно з п. 13 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь - якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження, новий кредитор у зобов`язанні позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Таким чином, вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин, у зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги, щодо неможливості заміни сторони виконавчого провадження відповідно до норм чинного законодавства, колегія суддів відхиляє з огляду на вищевказане.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження, правомірно керувався наявністю чинного договору факторингу, дійсність якого на момент розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження не скасована.

Оскільки заміна стягувача правонаступником прямо передбачена положеннями ст. 442 ЦПК України, а відступлення права вимоги, у тому числі шляхом укладення договору факторингу, є різновидом правонаступництва. Так як тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбутися, зокрема, внаслідок укладення договору купівлі -продажу, дарування, факторингу.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадження, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу, а тому доводи апелянта в цій частині колегією суддів відхиляються.

Посилання ОСОБА_1 на позицію Верховного Суду України у справі №923/945/13 колегією суддів відхиляється, з огляду на те, що правовідносини, які перебували на розгляді у вказаній справі не є релевантними правовідносинам, які розглядаються апеляційним судом.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 18 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «10» листопада 2020 року.

Головуючий

Судді: