Справа № 535/871/20
Провадження № 2/535/287/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

17 листопада 2020 року смтКотельва

Котелевський районний суд Полтавської області

в складі головуючого судді Мальцева С.О.,

з секретарем судових засідань Білик Н.О.;

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду смтКотельва Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням;-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Вказує на те, що він, ОСОБА_1 являється власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 27.09.2005 року у справі №2-522/05 за моїм позовом до територіальної громади в особі Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області про визнання права власності на жилий будинок та господарські будівлі. Право власності зареєстроване за мною 31.10.2005 року за №2814 в книзі 13, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8806182 від 01.11.2005 року.

Відповідач по справі ОСОБА_2 , являється дочкою дружини позивача. Відповідно до довідки Виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області № 4195 від 04.09.2020 року в домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване місце проживання доньки дружини, відповідача за позовом - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також даний факт підтверджується відомостями, зазначеними у домовій книзі на вказане домогосподарство.

ОСОБА_2 не проживає у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 без поважних причин понад одного року, в зв`язку з виїздом за межі території України, що підтверджується актом обстеження домогосподарства на факт постійного проживання відповідачки за адресою: АДРЕСА_1 , проведеного 17.09.2020 року депутатом Котелевської селищної ради Полтавської області Ляхом Іваном Васильовичем в присутноті сусідів: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Позивач не має можливості зняти відповідача з реєстраційного обліку, оскільки в добровільному порядку остання відмовляється знятися з реєстрації.

Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з ч.4, ч.5 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Частина 1 ст.321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Крім того у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року № 6- 709цс16 висловлено правову позицію, що згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

Згідно ч. 10 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Позивачта представник позивача в судове засідання не з`явились, проте від них на адресу суду надійшла заява в якій вони вказали, що позовні вимоги підтримують та просить справу розглядати без їх участі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання, через опублікування оголошення про виклик особи, на офіційному веб-сайті судової влади України, від неї також не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, нею не поданий відзив. Суд вважає, що відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_6 та відповідача ОСОБА_2 , і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

ОСОБА_1 являється власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У вказаному будинку зареєстрована донька дружини, відповідача за позовом - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У відповідності зі ст.72 ЖК України, підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення є відсутність особи понад встановлених законодавством строків.

Відповідно ст.71 ЖК України за особою зберігається право користування житловим приміщення на протязі 6 місяців.

Виходячи з положень статей 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням є підставними та підлягають задоволенню, оскільки відповідачка, будучи зареєстрованою в житловому будинку, який належить на праві приватної власності позивачу, не проживає в ньому більше року, чим чинить перешкоду в здійсненні права власності, а тому ОСОБА_2 слід визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщення в житловому будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

На підставі ст.ст. 386, 391,405 ЦК України, керуючись ст.ст. 258-259 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошеннярішення апеляційної скарги.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: ОСОБА_6 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий.

Суддя: С.О. Мальцев