Справа № 372/3749/20
Провадження 2-з-74/20
ухвала

Іменем України

12 листопада 2020 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Потабенко Л.В.

за участю секретаря Буртової О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

11.11.2020 року заявник звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на Ѕ частину домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в межах суми пред`явленого позову, а саме 121 217 ( сто двадцять однієї тисячі двісті сімнадцяти) гривень 13 коп. та шляхом заборони ОСОБА_2 (відповідачу у справі) вчиняти будь-які дії щодо зміни, припинення або розірвання договору найму (оренди) нерухомого майна та земельної ділянки від 05.03.2020 року до закінчення судового провадження в справі або набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування вимог про забезпечення позову заявник зазначає, що в провадженні Обухівського районного суду перебуває справа № 372/3749/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, предметом спору в якій є стягнення з відповідача коштів в сумі 121 217 грн. 13 коп. за поліпшення речі, переданої у найм згідно договору найму (оренди) нерухомого майна та земельної ділянки від 05.003.2020 року. Заявник зазначає, що відповідач ОСОБА_2 у період з 19.10.2010 року і по даний час самоусунувся від врегулювання спору в позасудовому порядку, в тому числі щодо повернення авансового платежу за останній місяць оренди. Окрім того, ОСОБА_3 підписав вищезазначений договір оренди як одноосібний власник домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 , але як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, йому належить лише Ѕ частина вищезазначеного домоволодіння, а отже є достатні підстави вважати, що воно перебуває у спільній власності відповідача та іншої особи і може бути відчужено або передано у користування третім особам без відома позивача.

На підставі вищевикладеного, позивач вважає за необхідне вжити заявлені заходи забезпечення позову, оскільки їх невжиття може утруднити виконання рішення суду у разі його ухвалення на користь позивача, а відтак призведе до порушення його прав та законних інтересів.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї письмові документи, суд зазначає наступне.

В силу норм ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 4 зазначеної постанови розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У заяві позивач зазначає, що з метою уникнення виконання рішення суду, під час провадження у цій справі, відповідач може відчужити належне йому нерухоме майно передане у найм позивачу згідно договору оренди або передати у користування третім особам без відома позивача. А тому посилаючись на те, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може істотно утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, просив забезпечити позов.

Оскільки у своїй заяві про забезпечення позову позивач посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

Щодо вимоги заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на Ѕ частину домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в межах суми пред`явленого позову, а саме 121 217 ( сто двадцять однієї тисячі двісті сімнадцяти) гривень 13 коп. відповідатиме меті застосування правового інституту забезпечення позову та позовним вимогам. Адже, у разі відчуження ОСОБА_2 належної йому Ѕ частини зазначеного нерухомого майна до моменту набрання законної сили рішення суду, у випадку задоволення позовної заяви, невжиття заходів забезпечення позову може істотно утруднити його виконання, а отже заява про забезпечення позову є такою, що підлягає задоволенню та таке забезпечення позову є цілком співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Підстав для задоволення вимоги заяви про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 (відповідачу у справі) вчиняти будь-які дії щодо зміни, припинення та/або розірвання договору найму (оренди) нерухомого майна та земельної ділянки від 05.03.2020 року до закінчення судового провадження в справі або набрання рішенням суду законної сили, суд не вбачає підстав. В частині вимог про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 (відповідачу у справі) вчиняти будь-які дії щодо зміни, припинення та/або розірвання договору найму (оренди) нерухомого майна та земельної ділянки від 05.03.2020 року до закінчення судового провадження в справі або набрання рішенням суду законної сили заява задоволенню не підлягає, оскільки накладення арешту на нерухоме майно чи його частку вже є перешкодою для відчуження такого майна та виконання рішення суду в разі задоволення позову та відповідно унеможливлює проведення реєстраційних дій щодо реєстрації дій щодо зміни, припинення права користування (в тому числі оренди) таким майном на іншу особу. Окрім того, суд бере до уваги що такі вимоги не є співмірними з предметом позову та не відповідають позовним вимогам, а вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно можуть лише уповноважені на це законом особи - державні реєстратори речових прав на нерухоме майно.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, задовольнити частково.

Накласти арешт на Ѕ частину домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві спільної часткової власністі зареєстровано за ОСОБА_2 , в межах суми пред`явленого позову, а саме 121 217 ( сто двадцять однієї тисячі двісті сімнадцяти) гривень 13 коп.

Решту вимог заяви про забезпечення позову залишити без задоволення.

Стягувач за даною ухвалою : ОСОБА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ), адреса: АДРЕСА_2 ;

Боржник за даною ухвалою: ОСОБА_2 , (РНОКПП: НОМЕР_2 ), адреса: АДРЕСА_3 ;

Копії ухвали надіслати учасникам справи до відома.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом року з дня постановлення.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала підлягає негайному виконанню незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя :