Справа № 703/1302/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі

головуючого судді Кирилюк Н.А.

з секретарем Римським Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 703/1302/20

за участю

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Шкарупи Т.С.,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на власне утримання.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 є його батьком.

1 вересня 2019 року він вступив до Уманського національного університету садівництва на денну форму навчання факультету плодоовочівництва, екології та захисту рослин на платній основі з відшкодуванням вартості навчання з терміном навчання по 20 червня 2023 року.

Стверджуючи, що у зв`язку з навчанням він потребує матеріальної допомоги, яку батько спроможний надавати, ОСОБА_2 просив стягувати з батька аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно до 23 червня 2023 року, але не довше ніж до досягнення ним 23 років.
Виклад позиції позивача та заперечень відповідача щодо заявлених позовних вимог.
В судове засідання позивач не з`явився, в направлених на адресу суду поясненнях на відзив просив розглядати справу у його відсутності, позов підтримав в повному обсязі.
Відповідач позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/8 частини його заробітку. Зазначив, що не має можливості сплачувати аліменти в більшому розмірі.
Представник відповідача додатково пояснила, що на підтвердження своїх вимог позивач надав єдиний доказ це договір про оплату навчання. Будь-які інші докази оплата вартості проїзду, придбання одягу чи канцтоварів, оплата гуртожитку чи інше в матеріалах справи відсутні. На даний час ОСОБА_2 навчається дистанційно і має тимчасові заробітку за місцем свого проживання. В той час, відповідач не має власного житла та на його утриманні перебуває мати похилого віку. Оскільки обов`язок по утриманню повнолітніх дітей виникає у обох батьків, враховуючи вартість навчання, відповідач не заперечує проти стягнення з нього 1700 грн. щомісячно, що становить 1/8 частину його заробітку.
Встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з довідки від 12 березня 2020 року ОСОБА_2 є студентом 1 курсу 11-б групи факультету плодоовочівництва, екології та захисту рослин Уманського національного університету садівництва, денної форми навчання. Термін навчання з 1 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року.

Згідно з договором № 162/Г/Д/19 від 05 серпня 2019 року вартість навчання складає 63400 грн. за весь термін надання послуг з розрахунку 15850 грн. за один рік.

Відповідно до довідки від 19 червня 2020 року ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та проживає на її території. Його заробітна плата за 2019 рік в середньому становить 13423 грн. 49 коп. в місяць з урахуванням обов`язкових платежів та зборів.

Норми права, які застосовує суд.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітня дитина продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати її до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року встановлено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Як встановлено ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, з урахуванням обставин зазначених уст.182 СК України.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Позиція суду щодо заявлених вимог.
В ході розгляду справи було встановлено, що на даний час позивач досяг повноліття і продовжує навчатись на денній формі навчання на платній основі.

З огляду на те, ОСОБА_2 після досягнення повноліття продовжує навчання, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими.
Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує наступне.

Відповідач не заперечував, що має змогу надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, однак у меншому розмірі, ніж він просить 1/8 частина його доходу. При цьому сторона відповідача посилалась на те, що ОСОБА_1 утримує свою матір, яка має похилий вік та незначний дохід. На підтвердження викладеного суду було надано довідку виконкому Ротмістрівської сільської ради від 16 липня 2020 року про те, що відповідач здійснює догляд за своєю матір`ю, яка частково знаходиться на його утриманні, а також виписку з історії хвороби ОСОБА_3 та копії чеків про придбання ліків.

Однак, суд не вважає доведеним факт перебування на утриманні відповідача його матері.

Так, відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2018 року по справі № 494/1682/15-ц зробив висновок, що право на утримання повнолітньою дочкою, сином виникає у непрацездатних батьків за умови, що їхня заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи є меншими за розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Виходячи з наведеного, суд зазначає, що ОСОБА_1 не надано жодного належного доказу на підтвердження того, що доходи його матері є меншими за розмір прожиткового мінімуму. Крім того, надані відповідачем чеки про придбання ліків в червні-серпні 2020 року не містять відомостей щодо того, що саме вони були призначені для лікування матері відповідача в зв`язку з наявними в неї хворобами.

З аналогічних підстав суд відхиляє твердження позивача, з урахуванням наданих про це доказів, про те, що на утриманні його матері перебуває мати похилого віку, а також те, що нею здійснювалось поховання батька.

Суд, також, вважає необґрунтованим посилання відповідача на те, що на даний час позивач навчається дистанційно та має змогу самостійно працювати та отримувати дохід.

У своїй постанові від 17 квітня 2019 року по справі № 644/3610/16-ц Верховний Суд вказав, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття, не залежить від форми навчання. Крім того, дистанційне навчання обумовлене карантинним обмеженнями, має тимчасовий характер і не свідчить про те, що під час цього навчання позивач має змогу офіційно працевлаштуватись і отримувати дохід.

Однак, суд враховує, що згідно з пенсійним посвідченням серії НОМЕР_3 мати позивача є інвалідом 2 групи довічно і її середній заробіток за п`ять місяців 2020 року відповідно до довідки від 03 липня 2020 року становив 5497 грн. 16 коп. з урахуванням обов`язкових платежів та зборів, що майже в 1,5 рази менше ніж у відповідача.

Виходячи з рівності обов`язку обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможності останніх її надавати з урахуванням їх доходів, суд вважає за можливе позов задоволити частково та стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/5 частини його доходу щомісячно.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути 672 грн. 64 коп. судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за звернення до суду з наведеним позовом, решту судового збору належить віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81, 141, 200, 247, 259, 263-265, 430 ЦПК України суд, вирішив:
Позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на його утримання у розмірі 1/5 частини всіх його доходів, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання 30.06.2023 року за умови продовження навчання.
В іншій частини позовних вимог - відмовити.
Рішення у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 672 грн.64 коп.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання його повного тексту.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлений 16.11.2020 року.

Головуючий: Н. А. Кирилюк