УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Гордійчук І.О.

секретар судового засідання Трохимчук В.М.

за участі державного виконавця Мічуди Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівному подання державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Мічуди Є.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

10.11.2020 року до Рівненського міського суду Рівненської області надійшло подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 .

Подання мотивоване тим, у державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Мічуди Є.В., перебуває виконавче провадження №62635997 з виконання виконавчого листа №569/16753/18 виданого Рівненським міським судом Рівненської області від 12.08.2019 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 31.05.2016 року у розмірі 83514,98 грн., та судові витрати у розмірі 1762 грн.

11.08.2020 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 11.08.2020 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено сторонам виконавчого провадження. 21.09.2020 постанови, надіслані на адресу боржника, повернулися на адресу відділу за закінченням терміну зберігання. Під час виконання рішення суду згідно інформації, наданої на запит ДПС, Пенсійного фонду, Регіонального сервісного центру МВС у Рівненській області виконавцем встановлено наступне.

Згідно відповідей Державної фіскальної служби України про наявні рахунки у боржників , боржник за вказаним у запиті податковим номером обліку в органах ДФС не перебуває. Згідно Державної фіскальної служби України щодо отримання доходів інформація щодо джерел отримання доходів в ДРФО відсутня. Згідно відомостей Пенсійного фонду України про осіб боржників , які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, інформацію не знайдено. Згідно відповідей Пенсійного фонду України про осіб боржників, які отримують пенсії інформацію не знайдено. Згідно відповіді МВС відомостей про зареєстровані транспортні засоби за боржником ОСОБА_1 немає. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності нерухомого майна, належного боржнику, не виявлено.

06.11.2020 державним виконавцем на адресу боржника надіслано виклик з приводу явки до виконавця та надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду.

16.09.2020 на адресу відділу надійшла заява представника стягувача про те, що в результаті неодноразових переговорів з боржником з 2019 року по теперішній час щодо добровільного виконання рішення суду ніякого позитивного результату не досягнуто, від погашення боргу боржник ухиляється. Натомість ОСОБА_1 більше двох років живе та працює у Польщі, у зв`язку з чим представник стягувача просить завернутися до суду з поданням щодо заборони виїзду боржника.

Виконавець зазначає, що рішення суду не виконано, у боржника відсутні майно та кошти, на які можливо звернути стягнення. Отже боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття заходів примусового виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця (ч.4 ст. 441 ЦПК України).

Державний виконавець у судовому засіданні підтримав подання в повному обсязі. Просив його задовольнити.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 ч.1 ст.6 вказаного Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон - ухилення громадянина України від виконання ним зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Під поняттям "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

В силу ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця (ч.4 ст. 441 ЦПК України).

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи, до виконання зобов`язань за рішенням суду.

Дослідивши матеріали у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується подання, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для його розгляду і вирішення по суті, суд приходить до висновку про те, що останнє підлягає відмові у його задоволенні.

Як встановлено судом, постановою державного виконавця від 11.08.2020 року було відкрито виконавче провадження №62635997 по примусовому виконанню виконавчого листа №569/16753/18, виданого 12.08.2019 року Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 31.05.2016 р. у розмірі 83514,98 грн. та судового збору у розмірі 1762 грн..

11.08.2020 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено сторонам виконавчого провадження.

21.09.2020 постанови, надіслані на адресу боржника, повернулися на адресу відділу за закінченням терміну зберігання.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено наступне.

Згідно відповідей Державної фіскальної служби України про наявні рахунки у боржників , боржник за вказаним у запиті податковим номером обліку в органах ДФС не перебуває.

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України щодо отримання доходів інформація щодо джерел отримання доходів в ДРФО відсутня.

Згідно відповіді МВС відомостей про зареєстровані транспортні засоби за боржником ОСОБА_1 немає.

06.11.2020 державним виконавцем на адресу боржника надіслано виклик з приводу явки до виконавця та надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду.

16.09.2020 на адресу відділу надійшла заява представника стягувача про те, що в результаті неодноразових переговорів з боржником з 2019 року по теперішній час щодо добровільного виконання рішення суду ніякого позитивного результату не досягнуто, від погашення боргу боржник ухиляється. Натомість ОСОБА_1 більше двох років живе та працює у Польщі, у зв`язку з чим представник стягувача просить завернутися до суду з поданням щодо заборони виїзду боржника.

Боржником ОСОБА_1 по вищезазначеному виконавчому документу зобов`язання покладені на нього судовим рішенням не виконані в повному обсязі, однак, саме самостійне невиконання боржником зобов`язань протягом строку, вказаного державним виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Відповідно до положення частини другої статті 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Таким чином, обмеження права виїзду за межі України виникає у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Оскільки, відповідно до частини четвертої статті 441 ЦПК України, згадане подання розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного (приватного) виконавця, то саме на останнього покладається обов`язок доказування. При цьому особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає: Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. При чому згідно з частиною 3 указаної статті це на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі Гочев проти Болгарії (Gochev v. Bulgaria від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

З огляду на вищенаведене можна дійти висновку, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника без встановлення факту ухилення від виконання зобов`язань не буде відповідати одному із критеріїв, визначених ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, за яких обмеження права на свободу пересування може бути виправдане.

Крім того, слід зазначити, що наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Із долучених до подання копій конвертів вбачається, що матеріали виконавчого провадження були надіслані боржнику на адресу АДРЕСА_1 .

Як вбачається з повідомлення відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Рівненській області від 09.11.2020 року, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , вибув 06.07.2018 р. до с.Ясениничі Рівненського району.

06.11.2020 державним виконавцем на адресу боржника надіслано виклик з приводу явки до виконавця та надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду. Однак в матеріалах подання відсутні докази надіслання вказаного виклику боржника ОСОБА_1 з приводу явки до виконавця та надання пояснень.

Звертаючись до суду державний виконавець не довів, що боржник безпідставно ухиляється від виконання рішення суду, не вжив заходів для належного виконання рішення суду в межах наданих Законом державному виконавцеві повноважень, окрім того, враховуючи розмір боргу, з урахуванням вжитих заходів державним виконавцем, їх співмірність, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні подання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.353,354,441 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Мічуди Є.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 13.11.2020 р.

Суддя І.О. Гордійчук