Провадження № 4-с/761/162/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Вольда М.А.

представника заявника: Новак Н.Ю. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві скаргу адвоката в інтересах боржника ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мороз Лесі Степанівни у виконавчому провадженні №8801401 та визнання протиправною і скасування постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності, -

в с т а н о в и в:

Адвокат Новак Н.Ю. в інтересах боржника ОСОБА_2 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мороз Лесі Степанівни у виконавчому провадженні №8801401, в якій просить суд визнати неправомірними дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мороз Лесі Степанівни щодо несвоєчасного направлення постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності від 18.05.2020 р., щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадження, визнати протиправною та скасувати постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності від 18.05.2020 р.

Скаргу обґрунтовує тим, що в провадженні Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №8801401 з примусового виконання виконавчого листа №2-179, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 13.10.2005 р., про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 156689,75 грн.

01.06.2020 р. боржник отримала засобами поштового зв`язку постанову головного державного виконавця Мороз Л.Є. про призначення суб`єкта оціночної діяльності від 18.05.2020 р. у ВП №8801401.

Заявник вважає, що вказана постанова направлена з порушенням строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

Крім цього зазначає, що опис майна боржника був проведений 04.12.2008 р., а постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності винесено 18.05.2020 р.

При цьому держвиконавець не перевіряв майновий стан боржника, не встановлював наявність або відсутність коштів або іншого рухомого майна боржника станом на час призначення суб`єкта оціночної діяльності.

Крім цього, в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа №761/31860/19 за заявою ОСОБА_4 про заміну сторони виконавчого провадження №8801401, яку призначено до розгляду ухвалою суду від 15.08.2019 р.

Водночас звернення до суду із заявою по заміну сторони виконавчого провадження є підставою для зупинення вчинення виконавчий дій до розгляду питання по суті. Однак, держвиконавець не зупинив вчинення виконавчий дій, 18.05.2020 р. виніс спірну постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності.

Вказане стало підставою для звернення до суду зі вказаною скаргою.

У судовому засідання представник заявника вимоги поданої скарги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.08.2008 р. Відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження №8801401 з примусового виконання виконавчого листа №2-179, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 13.10.2005 р., про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 156689,75 грн. (а.с. 8)

Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м.Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції надав копії матеріалів виконавчого провадження №8801401. (а.с. 69-96)

04.12.2008 р. було проведено опис та арешт майна, що належить боржнику ОСОБА_2 , що підтверджується копією акту опису й арешту майна від 04.12.2008 р. (а.с. 78-81)

Згідно постанови держвиконавця від 07.08.2018 р. накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_2 , що містяться на рахунках в банківських установах у межах суми стягнення. (а.с. 82)

18.05.2020 р. на підставі постанови головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мороз Л.Є. в рамках виконавчого провадження №8801401 призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Експертно-консультаційний центр» для надання звіту про оцінку майна.

Зазначена постанова направлена боржнику ОСОБА_2 28.05.2020 р., що підтверджується копією поштового відправлення. (а.с. 9)

Згідно ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Враховуючи те, що постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності винесена 18.05.2020 р., а направлена боржнику 28.05.2020 р. з пропуском строку, встановлено ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», скарга в частині визнання неправомірними дії головного державного виконавця Мороз Лесі Степанівни у виконавчому провадженні №8801401 щодо несвоєчасного направлення на адресу ОСОБА_2 постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності від 18.05.2020 року є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо обов`язку зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадження і неможливість вчинення інших дій необхідно зазначити наступне.

Судом встановлено, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа №761/31860/19 за заявою ОСОБА_4 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про заміну сторони виконавчого провадження №8801401, яку призначено до розгляду ухвалою суду від 15.08.2019 р. (а.с. 11, 12-13).

Згідно ст. 34 ч.1 п.5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону.

Виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8, 11 частини першої статті 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин, а у випадках, передбачених пунктами 2, 3 і 5 частини першої статті 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті (ст. 35 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» )

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов"язковими тією мірою, якою вони були б обов"язковими для сторони, яку правонаступник замінив (ст. 15 ч. 5 Закону України "Про виконавче провадження").

Тобто, зупинення вчинення виконавчих дій державним виконавцем можливе за умови вибуття однієї із сторін у виконавчому провадженні та наявності звернення до суду про заміну сторони її правонаступником.

Водночас, головний державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мороз Л.Є. на час призначення суб`єкта оціночної діяльності 18.05.2020 р. не була обізнана із фактом перебування на розгляді Шевченківського районного суду м. Києва заяви про заміну сторони правонаступником. Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м.Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції до розгляду справи №761/31860/19 про заміну сторони правонаступником залучений не був.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що про наявність на розгляді в Шевченківському районному суді м. Києва заяви про заміну сторони правонаступником Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м.Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції дізнався лише 09.06.2020 р. з адвокатського запиту адвоката Новак Н.Ю. (а.с. 88-90)

Після отримання вказаної інформації постановою головного держвиконавця Мороз Л.Є. зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа №2-179 у виконавчому провадженні №8801401. (а.с. 96)

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.2 та п.3 ч.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 07.02.2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. - і за її межами. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст. 14 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання (ст. 18 ч.3 п. 15 Закону України «Про виконавче провадження»)

Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішень, до яких статтею 10 зазначеного Закону віднесено, зокрема:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Частиною 5 ст.48 даного Закону визначено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник (частина перша статті 50 Закону України «Про виконавче провадження»).

Даних стосовно наявності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, матеріали виконавчого провадження не містять.

Виконавчі дії, спрямовані на примусове виконання рішень суду, здійснюються безпосередньо державним виконавцем. Зокрема, виконавчі дії, спрямовані на звернення стягнення на майно боржника, є комплексними та складаються з виявлення майна, його арешту (опису), вилучення, примусової реалізації тощо.

Оскаржувані заявником виконавчі дії щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності були вчинені з дотриманням вимог закону та направлені виключно на виконання судового рішення яке набрало законної сили.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України»,№ 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Агрокомплекс проти України» від 06 жовтня 2011 року міститься висновок, що існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу.

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа «Іванов проти України», рішення від 15 жовтня 2009 року).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід`ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу («Бурдов проти Росії», «Горнсбі проти Греції»).

У своєму рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року Європейський суд з прав людини зазначив, що передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Тобто, практика Європейського суду з прав людини переконливо свідчить про те, що невід`ємною умовою забезпечення права на суд є виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, про часткове задоволення скарги, а саме слід визнати неправомірними дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Київа Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мороз Лесі Степанівни у виконавчому провадженні №8801401 щодо несвоєчасного направлення на адресу ОСОБА_2 постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності від 18.05.2020 року.

В іншій частині скарга є необгрунтованою та задовленню не підлягає. Жодних доказів, які б спростовували висновки суду матеріали справи не містять.

Керуючись ст. ст. 10, 258-261, 268, 352-354, 447, 450, 451, п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України ; Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

скаргу адвоката в інтересах боржника ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Київа Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мороз Лесі Степанівни у виконавчому провадженні №8801401 та визнання протиправною і скасування постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності, - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Київа Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мороз Лесі Степанівни у виконавчому провадженні №8801401 щодо несвоєчасного направлення на адресу ОСОБА_2 постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності від 18.05.2020 року.

В задоволенні іншої частини скарги, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 15-днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без повідомлення або без участі учасників або в судовому засіданні було оголошено лише резолютивну частину ухвали зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту вказаного судового рішення.

Повна ухвала виготовлена 13.11.2020 р.

Суддя: А.А.Осаулов